АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Чобіток А.О., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Ошедшої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок», треті особи: Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Новий Дім-3» про визнання незаконним виключення з членів кооперативу, визнання недійсним пункту додатку до договору про співробітництво,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати незаконним виключення її зі складу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» та зобов'язати відповідача поновити її членство в кооперативі; визнати недійсним пункт 2.1 додатку № 3 до договору про співробітництво та змінити дане правовідношення шляхом встановлення кооперативом справедливої ціни, яка відповідатиме Закону України «Про кооперацію».

В мотивування вимог посилалася на те, що вона з 29 травня 2012 року стала членом OK «ЖБК «Теремок», оскільки мала на меті придбати однокімнатну квартиру економ сегменту у багатоповерховому будинку, який на той час будувався ТОВ «Група компаній «Новий дім-3». Вказувала, що 30 травня 2012 року між нею, ОК «ЖБК «Теремок» та ТОВ «Група компаній «Новий дім-3» був укладений договір про співробітництво, за умовами якого за нею закріплена квартира № 22, у зв'язку з чим згідно п. 2.1 додатку № 3 до вказаного договору вона зобов'язувалася сплатити пайовий внесок. Згідно п. 1.1 та п. 2.1 додатку № 3 до договору орієнтовно триває 2 етап будівництва, який вона повністю оплатила. Проте до неї не було письмового звернення, згідно п. 9.1 договору про підписання наступного акту приймання-передачі, не було направлено рахунок-фактуру та жодних офіційних звернень щодо наступної оплати. За весь час вона отримала лише офіційне запрошення на збори кооперативу, куди не з'явилася з поважних причин. 13 червня 2014 року їй стало відомо, що згідно протоколу від 25 лютого 2014 року її та ще декілька членів кооперативу виключено з кооперативу, а 17 червня 2014 року кур'єрською службою їй було доставлено відповідний протокол зборів. Зазначала, що виключення зі складу членів кооперативу позбавляє її та малолітню дитину ОСОБА_2, яка народилась 4 червня 2014 року, законно оплаченого житла, оскільки на виконання умов вищевказаного договору вона сплатила 296 тис. грн. вартості квартири, а заборгованість, яку вимагав сплатити кооператив, на її думку є надуманою.

Також зазначала, що повідомлення про час проведення зборів, які відбулися 25 лютого 2014 року, вона отримала 14 лютого 2014 року, тобто не було витримано строк інформування про збори, передбачений ст. 15 Закону України «Про кооперацію», та уточнений статутом кооперативу. Вказувала, що протокол зборів носить ознаки фальшування, оскільки він не підготовлений відповідно до існуючих вимог до таких документів. Також її не було повідомлено про те, що до порядку денного внесено питання щодо її виключення з членів кооперативу. На її думку, підстави виключення з членів кооперативу повністю відсутні, а тому такі дії ОК «ЖБК «Теремок» є незаконними.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним виключення ОСОБА_1 з членів ОК «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано незаконним виключення ОСОБА_1 з членів ОК «Житлово- будівельний кооператив «Теремок», оформлене протоколом рішення загальних зборів від 25 лютого 2014 року № 25/02/14.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» задоволено частково. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 4 березня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що у чинному Договорі не передбачений обов'язок дострокової оплати будівництва. Не виписаний і механізм розрахунку ціни наступного етапу будівництва, для випадку значного коливання курсу долара.

Зазначила, що Правління діяло усупереч вимогам законодавства « Про кооперацію» та Статуту. Тобто, замість чіткого запровадження формули розрахунку ціни за квадратний метр квартир, Голова ЖБК маніпулює цінами. Судом застосовано закони, дія яких не поширюється на правовідносини, що розглядались на засіданнях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представники відповідача обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Теремок» проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позовні вимоги не відповідають способам захисту, передбаченим ст. 16 ЦК України. Задоволення вимог позивача не вбачається можливим, у зв'язку з їх недоведеністю та загальним характером, що може призвести до питання вирішення цих вимог судом, зокрема позивач також не уточнила яку саме необхідно встановити кооперативом справедливу ціну, яка відповідатиме Закону України «Про кооперацію». Оспорені загальні збори було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем не було надано належних доказів, які б підтвердили несправедливість умов договору про співробітництво, а тому посилання на порушення її прав є безпідставними.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була прийнята в члени ОК «ЖБК «Теремок», що підтверджується рішенням вказаного кооперативу від 29 травня 2012 року.

Між ОСОБА_1, ТОВ «Група компаній «Новий дім-3» та ОК «ЖБК «Теремок» 30 травня 2012 року було укладено договір про співробітництво, за умовами якого ОСОБА_1 має на меті отримати у власність житлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 35,05 кв.м, житловою площею 15,60 кв.м, має бажання взяти участь у матеріально-технічному забезпеченні будівництва будинку, в якому розташоване вказане приміщення, для чого остання повинна належним чином здійснювати фінансування згідно умов, визначених цим та іншими договорами (п. 1.1, 1.2, 2.1.1, 3.5 договору).

Також 30 травня 2012 року між ОСОБА_1, ТОВ «Група компаній «Новий дім-3» та ОК «ЖБК «Теремок» було укладено додатки № 1, 2 та 3 до вищевказаного договору про співробітництво, за якими передбачені строки забезпечення будівництва складаються з 4-х етапів.

У п. 2.1 додатку № 3 вказаного договору визначено, що договірна сума складає 32 649,00 умовних одиниць, що становить 263 477 грн. Умовна одиниця дорівнює одному долару США.

При цьому, згідно п. 2.3 розмір договірної суми може збільшуватися або зменшуватися лише за письмовою згодою сторін, про що мають бути укладені відповідні додаткові угоди.

Договірна сума сплачується на підставі рахунків-фактур в порядку, визначеному п. 2.4.1-2-4.4 додатку № 3 вказаного договору.

8 липня 2012 року між ОСОБА_1, ТОВ «Група компаній «Новий дім-3» та ОК «ЖБК «Теремок» підписано акт № 1 про завершення першого етапу співробітництва за договором від 30 травня 2012 року.

24 квітня 2013 року відбулися загальні збори членів ОК «ЖБК «Теремок», що підтверджується протоколом, з тексту якого убачається, що на загальних зборах голова кооперативу ОСОБА_3 запропонував продовжити будівництво своїми силами та спільно вирішити питання щодо фінансування будівельних робіт багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 також була присутня на вказаних зборах, що підтверджується списком членів кооперативу та визнано сторонами.

ОСОБА_1, на виконання умов договору про співробітництво, сплатила: 8 червня 2012 року 105 391 грн, 9 серпня 2012 року - 105 917 грн, a всього 211 308 грн, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 25) та карткою рахунку (а.с. 127).

Рішенням № 25/02/14 від 25 лютого 2014 року загальних зборів членів ОК «ЖБК «Теремок», оформленим відповідним протоколом, ОСОБА_1 виключено з членів ОК «ЖБК «Теремок» (а.с. 29)

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про кооперацію» від 10 березня 2003 року № 078-ІУ (з наступними змінами і доповненнями) Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Стаття 13 Закону України «Про кооперацію» передбачає припинення членства у кооперативі у разі несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

З матеріалів справи убачається, що п. 5.2.2 статуту ОК «ЖБК «Теремок» визначено, що основними правами члена кооперативу є виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу.

Пунктом 5.10.2 статуту передбачено, що членство (асоційоване членство) у кооперативі припиняється у разі виключення з кооперативу за рішенням загальних зборів членів кооперативу в разі несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що підставою для виключення позивача з ОК «ЖБК «Теремок» рішенням загальних зборів від 25 лютого 2014 року стало саме недотримання нею обов'язків перед кооперативом, визначених статутом кооперативу.

Щодо вимог позивача про визнання недійсним пункту 2.1. Додатку №3 до Договору про співробітництво № ТРМ-№-СНО-33-30/05 та змінити дане правовідношення шляхом встановлення кооперативом справедливої ціни, яка відповідатиме Закону України «Про кооперацію» ,то вони є також необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.11,12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Як правило, особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Відповідно до ст. 10,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відсутній такий спосіб захисту своїх прав як зміна правовідношення шляхом встановлення кооперативом справедливої ціни, яка відповідатиме Закону України «Про кооперацію», оскільки встановлення цін на квадратні метри квартир відноситься до повноважень кооперативу.

Умовами ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам.

У силу ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що оспорюваний позивачем п. 2.1 договору, укладений між сторонами, є несправедливим щодо позивача, оскільки при підписанні договору позивач розуміла його зміст, значення своїх дій та наслідки.

Твердження апелянта про те, що вона не отримала завчасно повідомлення про збори кооперативу, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 отримала відповідне повідомлення 10 лютого 2014 року, тобто з дотриманням ст. 15 Закону України «Про кооперацію», відповідно до якої чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2014 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді