У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інжиніринг», третя особа - директор товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інжиніринг» Симоненко Віталій Миколайович, про визнання звільнення незаконним, зміну формулювання причин звільнення, зобов'язання повернути трудову книжку, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Преміум Інжиніринг», третя особа - директор товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Інжиніринг» Симоненко В.М., про визнання звільнення незаконним, зміну формулювання причин звільнення, зобов'язання повернути трудову книжку, стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора ТОВ «Преміум Інжиніринг» від 22 жовтня 2014 року № 62-П/14 про звільнення ОСОБА_2 з посади головного бухгалтера відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП україни.

Стягнуто з ТОВ «Преміум Інжиніринг» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою,за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Враховуючи, що у зазначених нормах зміст поняття обґрунтованості рішення профспілкового органу закон не розкриває, то така обґрунтованість повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (ст. 8 Конституції України, ст. 3 ЦК України, ст. ст. 1, 213 ЦПК України).

За аналогією правило ч. 7 ст. 43 КЗпП України та ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» слід застосувати й до передбачених ч. 2 ст. 252 КЗпП України, ч. 4 ст. 41 цього Закону випадків отримання згоди профспілкового органу на притягнення працівників, членів виборних профспілкових органів до дисциплінарної відповідальності.

При вирішенні спору необхідно перевірити чисельність профспілкової організації, членом якої є позивач, чи був утворений в ній виборний орган, ким і коли він обраний, в якому складі, чи входив позивач до складу цього органу і на якій підставі, чи повноважним був склад профкому, який приймав рішення та чи є обґрунтованим прийняте ним рішення.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-119цс15.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу. Первинні профспілкові організації письмово повідомляють про це роботодавця.

Установлено, що ТОВ «Преміум Інжиніринг» не має первинної профспілкової організації, а позивач не є членом профспілкової організації.

Підставою для звільнення є акти про відсутність ОСОБА_2 на роботі, а саме: акт від 09 жовтня 2014 року № 140; акт від 10 жовтня 2014 року № 141; акт від 13 жовтня 2014 року № 145; акт від 14 жовтня 2014 року № 146.

Матеріали справи не містять доказів які б спростували вказані акти.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки звільнення ОСОБА_2 проведено відповідачем відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з урахуванням роз'яснень, наведених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун