Справа № 461/5321/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/4240/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.

з участю секретаря Бадівської О.О

та з участю представника ПАТ «Державний ощадний банк України»- Кушнерика Р.М.,

ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України», про стягнення коштів за договором депозитного вкладу; зустрічним позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, про визнання договорів нікчемними, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено.

Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 за депозитним договором НОМЕР_1 від 05.08.2013 року в сумі 4350,00 доларів США, що станом на 24.12.2014 року становило 68599,50 грн. та 4825,46 грн. нарахованих відсотків; за депозитним договором НОМЕР_2 від 18.08.2013 року - 3832,00 доларів США, що станом на 24.12.2014 року становило 60241,40 грн., 4237,53 грн. нарахованих відсотків та 500,00 грн. витрат на правову допомогу, а всього 138403,89 грн.

Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 1384,03 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про визнання договорів нікчемними - відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Державний ощадний банк України».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що заява на прихід готівки від 15.08.2013 року та 18.09.2013 року за своєю суттю відповідають вимогам нормативних актів НБУ є помилковими та суперечить інструкціям НБУ №174 та 492 та ч. 1 ст. 1059 ЦК України, та не можуть вважатись належними та допустимими доказами, що підтверджують факт внесення коштів на вкладний рахунок. Натомість, банком долучено до матеріалів справи копії касових журналів за операційні дні 05.08.2013 року та 18.09.2013 року, що відображають надходження до банку за усіма касовими операціями цих операційних днів, в конкретному відділенні, та з яких вбачається, що ні 05.08.2013 року сума в розмірі 4350 доларів США, ні 18.09.2013 року сума в розмірі 3820 доларів США до каси банку не вносилась. Крім того, оскаржуване рішення не відповідає позиції Вищого спеціалізованого суду України, яка викладена в листі №10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року, п. 10 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів», наявній судовій практиці, правовим позиціям викладеним в постанові Верховного суду України від 29.10.2014 року, постановам Верховного суду України від 25.04.2012 року №6-20цс12; від 06.06.2012 року №6-17цс12. Суд дійшов помилкового висновку про виникнення між позивачем та банком договірних відносин за банківським вкладом, оскільки договори НОМЕР_3 від 05.08.2013 року та НОМЕР_2 від 18.09.2013 року фактично не були укладені у зв'язку з невиконанням позивачем свого обов'язку щодо внесення коштів на вкладні рахунки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а зустрічний позов АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим

Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає даним вимогам.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Частиною першою статті 1059 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.

Як вбачається із матеріалів справи, 05 серпня 2013 року між ОСОБА_3 та АТ «Ощадбанк», було укладено договір вкладу № НОМЕР_1, згідно якого банк прийняв на депозитний рахунок 4350,00 доларів США строком на тринадцять місяців з кінцевим терміном повернення 05 вересня 2014 року з встановленою процентною ставкою у розмірі 6,5% річних. 18 вересня 2013 року позивач та АТ «Ощадбанк» уклали ще один договір вкладу № НОМЕР_2 від 18 вересня 2013 року, згідно якого банк прийняв на депозитний рахунок 3820,00 доларів США строком на тринадцять місяців з кінцевим терміном повернення 18 жовтня 2014 року з встановленою процентною ставкою у розмірі 6,5% річних.

На підтвердження внесення ОСОБА_3 грошових сум до банківської установи, відповідач видав заяву на прихід готівки №123047 від 05 серпня 2013 року та заяву на видачу готівки №1263047 від 18 вересня 2013 року.

Відповідно до п. 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських

металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2.9. Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 01.06.2011 року №174, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити

найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Ухвалюючи оскаржуване рішення районний суд прийшов до вірного висновку про те, що, заява на прихід готівки №123047 від 05 серпня 2013 року та заява на видачу готівки №1263047 від 18 вересня 2013 року відповідають вимогам вищевказаних нормативно-правових актів, їх зміст свідчить про те, що платник ОСОБА_3 вніс на депозитний рахунок у банку кошти у розмірі 4350,00 доларів США та 3820,00 доларів США. Ці фінансові документи підписані як вкладником, так і уповноваженою особою банку. Таким чином, основні і необхідні реквізити даних документів додержані, а отже встановлено факт укладення Договору НОМЕР_1 на вклад «Депозитний» від 05 серпня 2013 року, Договору НОМЕР_2 на вклад «Депозитний» від 18 вересня 2013 року.

При цьому районний суд урахував постанову судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 25.04.2012 року у справі № 6-20цс12.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

За змістом ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Виходячи із вищенаведеного, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, прийшов до обґрунтованого висновку про зобов'язання АТ «Ощадбанк» повернути позивачу суму вкладу по договору № НОМЕР_1 - 4350,00 доларів США та 4825,46 грн. нарахованих процентів і по договору № НОМЕР_2 - 3820,00 доларів США та 4237,53 грн. нарахованих процентів, а відмова від такого повернення є неправомірною.

Таким чином колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий М.М. Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.О. Шеремета