Справа № 344/864/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2413/2015
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Мусійченка Данила Леонідовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Адвокат в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24.11.2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито картковий рахунок і видано картку НОМЕР_1. На протязі 2010-2013 років позивач перерахував на вказаний рахунок більше 20 000,00 доларів США. В 2014 році позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вкладені ним кошти, однак отримував відмови, оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність на території АР Крим. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Просив стягнути залишок коштів на рахунку в розмірі 21 652,02 дол. США, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу, 2 736 767,64 грн. пені та 50 000,00 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на користь позивача залишок коштів на рахунку в розмірі 21 652,02 дол. США та 5 600,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якого: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, код 14360570 на користь ОСОБА_3, 21 652 (двадцять одну тисячу шістсот п'ятдесят два) долари США 02 центи залишку коштів на рахунку НОМЕР_1 та 5 600 (пять тисяч шістсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу та в дохід державного бюджету 3654 грн. 00 коп. судового збору.

На дане рішення представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що позивач на підтвердження своїх вимог не надав договір на відкриття банківського рахунку, а суд послався на договір, який відсутній, а також на копію картки, згідно якої неможливо встановити її належність саме позивачу. Також позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність на час звернення до суду грошових сум на рахунку, відкритого на підставі спірного договору. У наданих позивачем квитанціях відсутні всі необхідні реквізити, а отже не відповідають встановленим вимогам. Також позивачем не було надано вимогу щодо виплати коштів за договором й останній не звертався про розірвання договору.

Апелянт також вказує, що діяльність Кримської філії ПАТ КБ «Приватбанк» припинено у травні 2014 року, а тому, виписки, довідки, видані після припинення діяльності філії не є належними та допустимими доказами.

Також апелянт вказує, що суд безпідставно стягнув витрати на правову допомогу, оскільки дії, які ОСОБА_4 здійснював в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, повинні розцінюватись, як представництво інтересів позивача, витрати на які в суді не підлягають відшкодуванню.

Зазначає, що згідно п. 5 постанови НБУ №260, банки, в тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території АР Крим і м. Севастополя. Рішенням Центрального банку Російської Федерації від 21.04.2014 року також було припинено з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим ПАТ КБ «ПриватБанк». Законодавством Російської Федерації було призначено, а автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» взяла на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, в тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», поза волею відповідача. Таким чином, дана організація замінила ПАТ КБ «ПриватБанк» за всіма зобов'язаннями відповідача. За таких обставин представник відповідача вважає ПАТ КБ «ПриватБанк» неналежним відповідачем.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала, просила про їх задоволення.

Позивач та його представник заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, яке просили залишити в силі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,24.11.2010 року на підставі заяви ОСОБА_3 в ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського рахунку та видано картку НОМЕР_1 (а.с.99).

На картковий рахунок НОМЕР_1 позивачем 17.01.2013 року, 11.02.2013 року, 15.03.2013 року та 12.09.2013 року було внесено кошти на суми: 4914,00 USD, 6200,00 USD, 4791,00 USD, 2800,00 USD відповідно та 17.01.2013 року ОСОБА_6 (матір'ю позивача) 2994,96 USD, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.11, 98).

Дана угода була укладена шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, рахунок був відкритий в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк». В зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим з боку Російської Федерації, в березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було обмежено доступ до банківських рахунків, відкритих на території АР Крим, в тому числі до рахунка, який належить позивачу.

Згідно довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2014 року залишки грошових коштів на рахунку позивача НОМЕР_1 становлять 21 652,02 долара США (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо повернення грошових коштів з карткового рахунку, які підлягали поверненню.

Враховуючи ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», кількість та види послуг наданих адвокатом ОСОБА_4 ОСОБА_3, суд прийшов до висновку, що сума визначена у 5 600,00 грн. за надання адвокатських послуг є цілком обгрунтованою.

Такий висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

З матеріалів справи видно, що відповідач в судовому засіданні заперечував факт укладання договору банківського вкладу з позивачем та звернення ним особисто до банку з заявою про видачу вкладів. Дані обставини підтвердив представник банку у засіданні апеляційного суду.

Спірні правовідносини між сторонами регулюються ст.ст. 626-639, 1058, 1059,1068 ЦК України, п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір банківського вкладу.

Відповідно ч.4 ст.10 ЦПК України на пропозицію суду, позивач не надав суду належних та допустимих доказів відкриття депозитного рахунку у відповідача, знаходження залишку спірних грошових сум на депозитних рахунках на час розгляду справи.

Також позивачем належним чином не доведено дотримання порядку звернення до банку із заявою про повернення грошових коштів з карткового рахунку. Для отримання коштів по вкладу клієнт зобов'язаний особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. відповідно до ст. 10 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача сум банківського вкладу, суд на вказані обставини справи та вимоги законодавства уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення грошових коштів з банку на користь позивача.

Крім того, на думку колегії суддів, наявні в матеріалах справи копії квитанцій та копія довідки, не можуть вважатися належними та допустимими доказами щодо укладення позивача з банком договору банківського вкладу. У згаданих копіях квитанцій незрозумілим є призначення грошових коштів. Копія довідки не завірена належним чином та не має всіх реквізитів документу.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_3 не надав належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313,314,316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Мусійченка Данила Леонідовича - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 03 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк