14.04.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючого судді Плохотніченко Л.І.
при секретарі Іванову А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 -відповідач-1 та ОСОБА_3 - відповідач - 2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про стягнення коштів
Позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення коштів зазначивши, що в травні 2014 року з оголошення розміщеного в мережі «Інтернет» йому стало відомо про продаж будинку в районі Н. Балашовка. Зв`язавшись разом з дружиною ОСОБА_1 з власником будинку по телефону, отримали інформацію від ОСОБА_5 про те, що він є продавцем будинку, проте ОСОБА_5 запропонував йому угоду купівлі - продажу оформляти через агентство нерухомості, на що він погодився. Після огляду будинку, який йому сподобався, він передав ОСОБА_5 у якості завдатку 4000,00 доларів США та 1000,00 доларів США передав відповідачу -2 за послуги агентства нерухомості, про що відповідачем -2 було складено відповідний договір про завдаток, який відповідач -2 підписала власноручно, скріпила свій підпис печаткою та повідомила, що відповідальність за результат домовленості несе агентство нерухомості. На печатці, якою було скріплено підпис відповідача - було зображено найменування «суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_6».
В подальшому, після однієї з поїздок позивача до ОСОБА_5, який виконував косметичний ремонт у вказаному вище будинку та готував його до продажу, позивачем було зроблено обміри будинку та встановлено, що загальна площа будинку не співпадає з площею будинку зазначеною в оголошенні про продаж будинку, у зв'язку з чим позивач, зрозумів, що його ввели в оману, а пізніше позивачу стало відомо й про те, що ОСОБА_5 не є власником будинку, у зв'язку з чим позивач попросив повернути йому кошти, які ним було сплачено агентству нерухомості за послуги агентства у розмірі 1000 доларів США.
Також в обґрунтування позову позивач зазначив, що угода відбулася не з його вини, а з вини продавця будинку, оскільки ним було надано не правдиву інформацію щодо квадратури будинку.
Вважаючи порушеними свої права та інтереси позивач з даним позовом звернувся до суду.
В подальшому, з урахуванням коливання курсу долара США позовні вимоги було збільшено, а саме: позивач просив стягнути з відповідачів солідарно за сплачені агентству нерухомості послуги, які надані не були у сумі 25 558, 06 грн. та відшкодувати судові витрати.
Представник позивача надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, розгляд справи здійснити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Третя особа до суду надала заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечувала та розгляд справи просила здійснити без її участі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, проте були повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
З урахуванням вказаних обставин, відповідно до ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи за наявними матеріалами та доказами, заочно.
Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2014 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про визнання угоди про завдаток недійсною та стягнення авансового платежу за купівлю будинку, 28. 05. 2014 року між покупцем ОСОБА_7 та продавцем ОСОБА_5, виконавцем ОСОБА_3, було укладено угоду про завдаток щодо купівлі - продажу підібраного варіанта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1. Для забезпечення належного виконання зобов'язань виконавець за згодою продавця отримав в покупця завдаток у розмірі чотири тисячі доларів США (п.2 угоди), які отримані ОСОБА_5, про що зазначив на звороті угоди та ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_7 1 000 (одну тисячу) доларів США за послуги агентства. Визначена вартість об'єкта нерухомості 43 000 доларів США (п.3 угоди). Цим же рішенням суду угоду про завдаток від 28. 05. 2014 року, укладену між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 визнано недійсною та стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 авансовий платіж в сумі 48 388, 99 грн.
12.08.2014 року позивачем на адресу відповідача -1: АДРЕСА_2 направлено листа, згідно з яким вказано, що 28 травня 2014 року працівником агентства нерухомості ОСОБА_3 було посвідчено в якості виконавця угоду про завдаток між ним та ОСОБА_5 щодо купівлі будинку АДРЕСА_1 житловою площею 75 квадратних метрів у строк до 30 липня 2014 року. Цим же листом позивач повідомив, що за послуги агентства він передав ОСОБА_3 одну тисячу доларів, договір купівлі - продажу вказаного будинку не оформлено, послугу з продажу йому вказаного будинку агентство не надало, а тому позивач просить повернути йому поштовим переказом на вказану у листі адресу кошти в еквіваленті гривні протягом п'яти банківських днів з дати отримання цього листа.
Позивачем до суду надано заяву, згідно з якою позивач позовні вимоги збільшив.
У відповідності до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид зобов'язань породжує такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі підстави відпали.
Статтею 610 ЦПК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняється.
Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом , так і від будь-кого з них окремо.
За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Разом з тим, оскільки до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, відповідно до ст.. 79 ЦПК України належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, позовні вимоги у частині стягнення вказаних позивачем витрат задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення коштів, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 борг в розмірі 25 558, 06 грн., а також судовий збір у розмірі 255,58 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко