Справа № 438/32/15 Головуючий у 1 інстанції: Посисень Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5708/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про зобов»язання ОСОБА_3 привести будівлю по АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності подружжя у попередній стан, як визначено технічним паспортом на цю будівлю станом на 2004 рік в інвентаризаційній справі №841; визнання недійсним технічного паспорту від 17.10.2014 року на самочинно побудований житловий будинок, позначений літ.А-2 за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №841) та зобов»язання КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» його анулювати,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, КП ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО») та в первісній позовній заяві і в заяві про зміну предмета позову, посилаючись на те, що ОСОБА_3 самовільно переобладнано гараж з господарським блоком на житловий будинок, що призводить до зменшення обсягу спільного майна подружжя в іншій цивільній справі про поділ майна подружжя, просив ухвалити рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 привести будівлю в попередній стан, визнати недійсним технічний паспорт та зобов»язати КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО» анулювати його. (а.с.2, 45)

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що жодних будівельних робіт, інших ніж станом на 2004 рік на об»єкті нерухомого майна не проводилося, тобто приміщення не збільшувалося у розмірах. Вважає, що суд не взяв до уваги положення Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна. Наголошує на тому, що встановлення душової і санвузла у нежитловому приміщенні не перетворює його у житлове. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, доказів про поважність причин неявки не подали, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлені та сторонами визнаються такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 27.11.1999 року, який розірвано в 2012 році. (а.с.72-зворот)

Рішенням виконкому Східницької селищної ради №63 від 8.11.2005 року оформлено право власності на гараж з господарським блоком по АДРЕСА_1, загальною площею 132,7 кв.м, за ОСОБА_3

ОСОБА_3 зареєструвала право власності на гараж з господарським блоком по АДРЕСА_1 3 грудня 2005 року.

Відповідно до висновку експерта №28-07/14 від 11.07.2014 року та даних технічного паспорта від 17.10.2014 року КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО» в господарському блоці будівлі обладнано літню кухню та кладову (гостьову кімнату), здійснено прибудову - веранду (душову, туалет-санвузол, прибудову дерев»яну) балкон, сходи. (а.с.6-13, 19)

Положеннями ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державній реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державній реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Положеннями ст. 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до даних зустрічної позовної заяви ОСОБА_3, остання ствердила, що переобладнання та прибудова гаража з господарським блоком, які є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, здійснені нею самочинно за особисті кошти після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (а.с.15)

Зазначеної обставини суд не врахував, та дійшов помилкового висновку про здійснення робіт по переобладнання та добудові за спільною згодою співвласників.

А відтак, оскільки ОСОБА_3 без згоди співвласника ОСОБА_2 здійснила переобладнання та добудову в гаражі з господарським блоком, який є спільною сумісною власністю подружжя, колегія суддів вважає, що порушене право позивача підлягає захисту, в зв»язку з чим рішення суду в цій частині слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 привести будівлю по АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності подружжя, у попередній стан, як визначено технічним паспортом на цю будівлю станом на 2004 рік в інвентаризаційній справі №841.

Разом з тим, оскільки апеляційна скарга не містить жодних доводів на спростування висновків суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним технічного паспорта та зобов»язати КП ЛОР «ДМБТІ та ЕО» анулювати його, рішення суду в цій частині слід залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги відхилити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 15 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов»язання ОСОБА_3 привести будівлю по АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності подружжя, у попередній стан, як визначено технічним паспортом на цю будівлю станом на 2004 рік в інвентаризаційній справі №841 скасувати. Ухвалили нове рішення, яким зобов»язати ОСОБА_3 привести будівлю по АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності подружжя, у попередній стан, як визначено технічним паспортом на цю будівлю станом на 2004 рік в інвентаризаційній справі №841. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.