Справа № 308/7168/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право реєстрації в житловому приміщенні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право реєстрації в житловому приміщенні.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що вона є власником ? частини будинку за адресою м. Ужгород ,вул. Томчанія, 33. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 07 серпня 1996 року за № 1-957 та реєстраційним записом № 5919 13.08.1996 року.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Жрер № 4», виданої 16 червня 2015 року, відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, проте фактично на даний час відповідач в квартирі не проживає.

Позивач у судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, а саме здійснено публікацію в газеті Новини Закарпаття від 15.09.2015 року № 102(4419).

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 07 серпня 1996 року за № 1-957 , ОСОБА_3 придбала ? будинку за адресою м. Ужгород, вул. Томчанія, 33

Як вбачається з довідки Комунального підприємства «ЖРЕР № 4», виданої 16 червня 2015 року, відповідач - ОСОБА_2 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, проте фактично на даний час відповідач в квартирі не проживає.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦПК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як зазначено у п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищевикладене, та те що відповідач не проживає з червня 2012 року у житловому приміщенні будинку № 33 по вулиці Томчанія в місті Ужгороді, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 243,60 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224 - 233 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право реєстрації в житловому приміщенні про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 33 по вулиці Томчанія в місті Ужгород та зняти її з реєстраційного обліку в даній квартирі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Ужгород, вул. Томчанія, 33, ІПН суду невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Ужгород, вул. Томчанія, 33, ІПН НОМЕР_1, витрати із сплати судового збору в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4