Провадження №2/748/800/15
Єдиний унікальний № 748/2548/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів про зобов`язання провести повний розрахунок при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, третя особа на стороні відповідача - тимчасово виконуючий обов`язки начальника Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів Гунько Ярослав Васильович, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 14.09.2015 р., посилаючись на положення ст.ст.116, 117 КЗпП України, звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів недоплаченої заробітної плати за 2014-2015 роки, яка включає премії до 8-го березня за 2014-2015 роки, матеріальну допомогу до відпустки за 2014 рік та компенсацію за 6 днів роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю селищі Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, а також стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15 липня 2015 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує ти, що вона згідно наказу №129 від 15 липня 2015 року була звільнена з 18 липня 2015 року за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з посади сторожа КЕВ м. Чернігів, однак при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку, зокрема не були виплачені вище викладені виплати. З цього приводу позивач зверталась до керівництва КЕВ м. Чернігова, однак її листи залишені без задоволення.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, вважає заперечення сторони відповідача необґрунтованими, адже згідно рішень судів її було поновлено на роботі, а тому вона має право на отримання премій, матеріальної допомоги та компенсації.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав заперечення, зміст яких зводиться до того, що ОСОБА_4 дійсно перебувала у трудових відносинах з КЕВ м. Чернігів з 01.06.2008 року і за її заявою, згідно наказу №129 від 15.07.2015 року, ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади з 18 липня 2015 року за згодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, при цьому усі виплати при звільненні позивачу були виплачені відповідно до норм діючого законодавства. Після ознайомленням з наказом про звільнення, отримання трудової книжки жодних претензій від ОСОБА_1 не надійшло. Окрім іншого, за періоди з 01.12.2013 року по 17.09.2014 року; з 18 вересня 2014 року по 30 жовтня 2014 року (включно); з 03 листопада 2014 року по 30 березня 2015 року ОСОБА_1 на підставі зазначених у позовній заяві рішень судів виплачено суми середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу. У вказані періоди ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з КЕВ, фактично не знаходилась на робочому місці і не виконувала покладені згідно посадової інструкції обов`язки. Що стосується премій до 8 Березня, то відповідно до п. 4.3 Умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністра оборони України 24.01.2006 N28 командири військових частин у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, мають право преміювати працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Порядок і умови преміювання (категорії працівників, які підлягають преміюванню, періодичність виплати премій, показники преміювання, умови, за яких працівники не подаються для преміювання, та розміри премій) установлюються положенням про преміювання, затвердженим командиром військової частини за погодженням з профспілковим органом. Положенням про преміювання працівників КЕВ м. Чернігів (затвердженого наказом начальника КЕВ м. Чернігів №6 віл 04.01.2011 р., погодженого з головою профспілкового комітету та головним бухгалтером 04.01.2011 р. закріплено право керівництва КЕВ м. Чернігів в межах коштів на оплату праці здійснювати преміювання працівників. Такого виду обов`язкової премії, як «до 8-го Березня» ні положенням, ні колективним договором, ні Умовами оплати прані не передбачено, а тому і підстави для їх виплати відсутні. Стосовно нарахування та виплатити матеріальної допомоги до відпустки за 2014 рік та компенсації за 6 днів роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю, то це також є правом керівника підприємства, а не його обов`язком і матеріальна допомога виплачується працівникам при настанні певних обставин чи подій: на оздоровлення перед відпусткою, у зв`язку з екологічним станом, державними святами та включається до фонду оплати праці, якщо вона відповідає двом умовам: мас систематичний характер; видається всім або більшості працівників. Стосовно стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15 липня 2015 року, то оскільки вимоги щодо стягнення заробітної плати позивач не заявляла, то і спір щодо нарахованих сум відсутній, а позовні вимоги про покладення на відповідача зобов`язань щодо нарахування та доплати премії і матеріальної допомоги, на думку відповідача, не є належним способом захисту трудових прав працівника. Отже, вимоги позивача є надуманими, необґрунтованими і такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, заява про участь у справі до суду не надходила.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є частково обґрунтованим і відповідно таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Статтею ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст.3 Закону України «Про відпустки» за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення
в цьому разі є останній день відпустки.
Відповідно до п.п.4.2, 4.3 наказу Міністра оборони України №28 від 24.01.2006 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України» командири військових частин у межах фонду заробітної плати, затвердженого в кошторисах, мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання; преміювати працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Порядок і умови преміювання (категорії працівників, які підлягають преміюванню, періодичність виплати премій, показники преміювання, умови, за яких працівники не подаються для преміювання, та розміри премій) установлюються положенням про преміювання, затвердженим командиром військової частини за погодженням з профспілковим органом.
Як вбачається з наказу начальника КЕВ м. Чернігів №129 від 15.07.2015 року сторожа матеріального складу ОСОБА_1 звільнено 18.07.2015 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України в останній день відпустки з виплатою грошової компенсації за 3 календарні дні невикористаної нею основної відпустки за період роботи з 01.06.2015 року по 18.07.2015 року. /а.с.2, 92/
Дослідженням заяви ОСОБА_1 від 04.06.2015 року (реєстраційний номер 238 від 04.06.15 р.) встановлено, що вона просить КЕВ м. Чернігів надати їй 36 днів невикористаної відпустки з 12 червня 2015 року згідно ст.3 Закону України «Про відпустки» з наступним звільненням за згодою сторін. Датою звільнення вважати останній день щорічної відпустки 18 липня 2015 року. Крім того вона просила виплатити їй матеріальну допомогу за 2015 рік. /а.с.90/
Згідно наказу №98 від 05.06.2015 року по КЕВ м. Чернігів ОСОБА_1 надано 12 календарних днів основної відпустки за період роботи з 01.12.2013 року по 31.05.2014 року та 24 календарних днів основної відпустки за період роботи з 01.06.2014 року по 31.05.2015 року, а всього 36 календарних днів з 12 червня по 18 липня 2018 року, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення за 2015 рік у розмірі посадового окладу на підставі наказу Міністра оборони України від 24.01.2006 року №28. /а.с.91/
Як видно з листа за №1228 від 29.05.2015 року начальника КЕВ м. Чернігів позивач 28 квітня та 15 травня 2015 року, тобто до надання їй відпустки і послідуючого звільнення, зверталася з проханням виплатити їй премії до 8 Березня за 2014-15 роки, матеріальної допомоги за 2014 рік та компенсації за 6 днів, як особі яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, однак їй було відмовлено у цьому і роз`яснено право судового оскарження. /а.с.4/
Станом на 15.07.2015 року (видача наказу про звільнення), 18.07.2015 року (день звільнення), 05.06.2015 року (видача наказу про відпустку) спору щодо невиплати премій, матеріальної допомоги і компенсації між сторонами не існувало.
Дослідженням колективного договору КЕВ м. Чернігів встановлено, що адміністрація має право преміювати працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці, установленого положенням про преміювання, затвердженого наказом начальника КЕВ м. Чернігів (п.7.4.2). Адміністрація зобов`язана в межах фонду заробітної плати, затвердженого кошторисом на рік, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, в розмірі одного посадового окладу на рік (п.7.5). /а.с.32-42/
Згідно положення про преміювання працівників КЕВ м. Чернігів керівництво відділу має право преміювати працівників відповідно до їх особистого внеску в загальні результати роботи в межах коштів на оплату праці. Підставою для виплати премії є наказ начальника КЕВ м. Чернігів. Розрахунковий розмір премії кожному працівникові визначається шляхом множення суми нарахованої йому заробітної плати за фактично відпрацьований час у даному місяці на коефіцієнти співвідношення загальної суми місячного фонду преміювання до нарахованої загальної суми заробітної плати всім працівникам КЕВ за фактично відпрацьований час. /а.с.80-82/
Як встановлено з рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року ОСОБА_1 було поновлено на посаді сторожа матеріального складу у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Чернігів з 01 грудня 2013 року та стягнуто на її користь 26 759,48 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.12.2013 року по 17.09.2014 року. /додаток/
Крім того, згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2015 року було визнано незаконними та скасовано накази начальника КЕВ м. Чернігова: №142 від 24 листопада 2014 року про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України; № 244 від 04 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з посади сторожа матеріального складу за прогул без поважних причин за п.4 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді сторожа матеріального складу КЕВ м. Чернігова з 03 листопада 2014 року. Стягнуто з Квартирно - експлуатаційного відділу м. Чернігова на користь ОСОБА_1 2888 грн. 89 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці рішення апеляційного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року про поновлення на роботі, за період з 18 вересня 2014 року по 30 жовтня 2014 року (включно) та 9691 грн. 76 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 листопада 2014 року по 30 березня 2015 року. /додаток/
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги приписи наказу Міністра оборони України №28 від 24.01.2006 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України» та Положення про преміювання у КЕВ м. Чернігів позовна вимога ОСОБА_1 , щодо стягнення на її користь премій до 8 Березня за 2014-15 роки є необґрунтованою, оскільки фактично вона в період з 01.12.2013 року по 17.09.2014 року та з 18 вересня 2014 року по 30 жовтня 2014 року (включно) не працювала на підприємстві, отже не вносила особистий внесок в загальні результати роботи.
При цьому суд звертає увагу позивача, що вона за рішенням суду отримала середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь матеріальної допомоги за 2014 рік, то суд рахує дану позовну вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки як наказом Міністра оборони України №28 від 24.01.2006 року, так і колективним договором по КЕВ м. Чернігів адміністрація зобов`язана, в межах фонду заробітної плати затвердженого кошторисом на рік, надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, в розмірі одного посадового окладу на рік.
До того ж, суд звертає увагу сторони відповідача, що позивач після 30 жовтня 2014 року була поновлена на роботі і виплата допомоги не пов`язується з виходом у відпустку це є допомога на оздоровлення.
У зв`язку з цим з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі посадового окладу сторожа матеріального складу КЕВ м. Чернігів.
У свою чергу суд дійшов висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення на її користь компенсації за 6 днів роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року, шляхом внесення змін до Законів України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2015 скасовано визначення, як такої, зони посиленого радіоекологічного контролю.
Не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 і про стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 15 липня 2015 року, оскільки: по-перше, звільнення відбулось 18 липня 2015 року; по-друге, як вказував суд вище згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а відповідно до ст.116 КЗпП України якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, оскільки позивач в день звільнення не працювала і після звільнення не пред`являла до сторони відповідача вимоги про розрахунок (в частині виплати матеріальної допомоги за 2014 рік), а одразу звернулася до суду з позовом, то КЕВ м. Чернігів не повинно нести відповідальність, передбачену ст.117 КЗпП України.

У світлі викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись, ст.ст.116, 117, 232, 236, 2371, 238 КЗпП України, ПКМУ №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Законом України «Про відпустки», Наказом Міністра оборони України №28 від 24.01.2006 року «Про впорядкування умов оплати праці працівників загальних (наскрізних) професій і посад бюджетних військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України», ст.ст.3, 10, 11, 31, 60, 61, 209, 212, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів про зобов`язання провести повний розрахунок при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні- задовольнити частково, стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2014 рік в розмірі посадового окладу сторожа матеріального складу КЕВ м. Чернігів.
У решті у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу м. Чернігів на користь держави 487,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д. П. Криворученко