У Х В А Л АІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між ним та відповідачами, виділити йому в користування житлову кімнату площею 13,9 кв. м та вбудовану шафу площею 1,7 кв. м, залишити у спільному користуванні коридор площею 2,9 кв. м, ванну кімнату площею 2,9 кв. м, кухню площею 5,2 кв. м та житлову кімнату площею 20,3 кв. м.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він та відповідачі є співвласниками спірної квартири загальною площею 58,4 кв. м, житловою площею 44,9 кв. м, яка складається з коридору площею 2,9 кв. м, ванної кімнати площею 2,9 кв. м, кухні площею 5,2 кв. м., вбудованої шафи площею 1,7 кв.м та трьох кімнат площею 20,3 кв. м, 10,7 кв. м та 13, 9 кв. м. На підставі рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 14 жовтня 2009 року йому належить 39/100 частин, ОСОБА_5 - 39/100 частин, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - по 11/100 частин кожному.

Посилався на те, що не має можливості користуватися належною йому часткою, оскільки відповідачі чинять перешкоди, на неодноразові його звернення до них та намагання в позасудовому порядку вирішити це питання останні не реагують.

Враховуючи наведене, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2014 року позов задоволено частково. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 згідно з другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 10 червня 2014 року № ОС-154 з влаштуванням перегородки з дверним отвором у приміщенні житлової кімнати поз. 4. Виділено в користування ОСОБА_4 житлову кімнату поз. 5 площею 10,7 кв. м, кладову поз. 6 площею 1,7 кв. м. Виділено в користування ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 житлову кімнату поз.4 площею 10,6 кв. м, балкон площею 0,8 кв. м, житлову кімнату поз. 7 площею 13,9 кв. м. Коридор поз.1 площею 2,9 кв. м, санвузол поз. 2 площею 2,9 кв. м, кухню поз. 3 площею 5,4 кв. м, коридор поз. 8 площею 1,5 кв. м, коридор поз. 9 площею 8,0 кв. м залишено у спільному користуванні. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1 436,50 грн. Решту витрат, понесених ОСОБА_4, залишено за ним.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції доповнено реченням: «Влаштування перегородки з дверним отвором у приміщенні житлової кімнати поз. 4 у квартирі АДРЕСА_1 покласти на ОСОБА_4» та змінено в частині стягнення судових витрат, зменшено їх розмір з 1 436,50 грн до 1 314,70 грн. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та встановлюючи порядок користування спірною квартирою за другим варіантом судової будівельно-технічної експертизи від 10 червня 2014 року № ОС-154, суд першої інстанції вважав, що вказаний варіант найбільш відповідає інтересам кожного співвласника.

Погодившись з висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції поклав обов'язок щодо влаштування перегородки з дверним отвором у житловій кімнаті поз. 4 на ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Рішення суду першої інстанції у незміненій при перегляді апеляційним судом частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити, рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді А.О. Лесько

В.А. Черненко