Номер провадження: 22-ц/785/6927/15
Головуючий у першій інстанції Толкаченко О.О.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Артеменка І.А.,

Суддів: Черевка П.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі: Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2012 року по справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань відповідно до виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу у розмірі 633792,32 грн.,-

встановила:

У жовтні 2011 року Відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Своє подання заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходяться виконавчі листи, видані 29.04.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу у розмірі 633792,32 грн..

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2012 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань відповідно до виконавчих листів №2-523 від 29.04.2011 року виданих Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу у розмірі 633792,32 грн..

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, у задоволенні подання відмовити, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали, яка оскаржена, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка ухвали, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

За правилами ч. 1 п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Задовольняючи подання Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з наявності доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Проте з таким висновком суду не може погодитись судова колегія, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі, суд порушив норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції на примусовому виконанні знаходяться виконавчі листи, видані 29.04.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу у розмірі 633792,32 грн..

Боржнику був наданий термін для самостійного виконання рішення до 08.06.2011 року, але оскільки ОСОБА_3 рішення суду у добровільному порядку не виконав, то державний виконавець звернувся до суду з зазначеним поданням.

Оскаржуваною ухвалою подання державного виконавця задоволено.

Але колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межи України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов'язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України.

За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Колегія суддів звертає увагу, що до подання не додані письмові документи, які би містили інформацію про стан виконання рішення боржником ОСОБА_3.

Крім того, суд першої інстанції розглянув подання державного виконавця без повідомлення та участі сторін виконавчого провадження, у порушення вимог ст. 88 ЗУ «Про виконавче провадження» не витребував для огляду матеріалів виконавчого провадження, а лише обмежився матеріалами подання, та за результатами розгляду постановив ухвалу про задоволення подання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Таким чином, судова колегія вважає, що питання про тимчасову заборону ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України вирішено судом всупереч нормам процесуального права з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, та це є підставою для скасування постановленої у справі ухвали за вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 лютого 2012 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.І Сватаненко