н/п 4-с/490/61/2015 Справа № 490/4894/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
У Х В А Л А

іменем України

17 серпня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

за участі представника заявника, державного виконавця,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ПАТ Укрсоцбанк на дії державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 07.04.2015 року, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У квітні 2015 року представник стягувача ПАТ Укрсоцбанк звернулася до суду із скаргою на дії заступника начальника Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 щодо визнання протиправним дій щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві за п.9 ч. 1 ст.47 ЗУ Про виконавче провадження , скасувати зазначену постанову , зобов'язати державного виконавця відновити виконавчого провадження по зверненню стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що державним виконавцем 07 квітня 2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав неможливості звернення стягнення на майно під час дії мораторію за відсутності перевірки наявності усіх необхідних умов для застосування цього Закону.

У судовому засіданні преставник скаржника просила про повне задоволеня вимог скарги.

Представник субєкта оскарження у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлене наступне.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2014 року позовні вимоги ПАТ „Укрсоцбанк до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу за кредитним договором від 09 червня 2008 року № 640/568-К568 в розмірі 428 264 грн. 39 коп. , а також судові втрати в розмірі 13441 грн 00 коп. були задоволені.

03.02.2014 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №490/13184/13-ц про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки , шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу відповідно до іпотечної вартості, визначеною за згодою сторін у розмірі 428 264 грн. 39 коп.

23.04.2014 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження ВП №43077146 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. Наступного дня зазначена постанова направлена на адресу боржника ОСОБА_2 за адресою реєстрації м. Миколаїв, вул. Щорса, 43.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно даних САДР Миколаївської області, боржник ОСОБА_2В, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

18.11.2014 року складено акт державного виконавця про відсутність боржника за вказаною адресою АДРЕСА_2.

Також державним виконавцем в червні 2014 року отримано Інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що вказана квартира дійсно належить ОСОБА_2, інше нерухоме майно не зареєстроване.

Після цього , як вбачається з матеріалів виконавчого провадження , жодних виконавчих дій не проводилося і навіть не призначалося.

07 квітня 2015 року Постановою заступника начальника Центрального ВДВС ОСОБА_1 повернуто виконавчий документ- виконавчий лист №490/13184/13-ц повернуто стягувачеві ПАТ УкрсоцБанк за п.9 ч.1 ст. 47 , ст. 50 ЗУ Про виконавче провадження ( отримана стягувачем 14 квітня 2015 року) . З тексту постанови вбачається, що відповідно до положень ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті , не може бути примусово стягнуте, відчужене без згоди власника, нерухоме майно житлове громадяникна України за споживчими кредитами, наданими йому в іноземній валюті. Згідно маитеріалів виконачого провадження, креит боржнику видано в іноземній валюті. Таким чином заборонено прримусове стягнення на належне боржжнику нерухоме майно. Інше майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

В силу ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3,4 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За положеннями ЗУ Про іпотеку , у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За ст. 12 цього Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

ОСОБА_3 набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

За такого, висновки державного виконавця , викладені у оскаржуваній Постанові щодо безумовної заборони на звернення стягнення на майно боржника- житлову квартиру, яка перебуває в іпотеці у стягувача на час дії вищезазначеного закону є наслідком невірного тлумачення норм права. Адже виконавцем не виконані необхідні виконавчі дії щодо з'ясування наявності необхідних умов, за яких таке стягнення дійсно заборонено законом України на період дії мораторію.

А зазначені підстави для повернення іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено - взагалі є незрозумілими з огляду на зміст виконавчого документу щод звернення стягнення виключно на кокретно визначений обєкт.

Отже, оскаржувана постанова від 07 квітня 2015 року підлягає скасуванню, що є підставою для відновлення виконавчого провадження.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 210, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ Укрсоцбанк на дії державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 07.04.2015 року, зобов'язання вчинити дії, - задовольнити.

Скасувати Постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві , винесену заступником начальника Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_1 від 07 квітня 2015 року по ВП № 43077146.

Зобов'язати Центральний ВДВС Миколаївського МУЮ відновити виконавче провадження ВП № 43077146 за виконавчим листом №490/13184/13-ц , виданим Центральним районним судом м.Миколаєва 03.02.2014 року.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гуденко О.А.