Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності, скасування рішення державного реєстратора, зобов'язання повернути нежитлові приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернув до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 листопада 2005 року між ним та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, згідно з яким позивач зобов'язався передати у власність відповідачів нежитлові приміщення, що знаходяться по АДРЕСА_1, а останні зобов'язалися прийняти приміщення та сплатити за них 2 525 000,00 грн. У випадку непроведення повного розрахунку в указаний строк цей договір вважається неукладеним, з покладенням на покупців обов'язку повернути майно, яке є предметом цього договору, продавцю та відшкодувати йому понесені збитки та втрачену вигоду. Кошти не були сплачені відповідачами ні в день укладення договору, ні на момент подачі позовної заяви, відповідачі безпідставно позбавили його права власності на спірні нежитлові приміщення, зареєструвавши за собою право власності на них. На сьогоднішній день майно фактично перебуває у володінні та користуванні відповідачів без достатньої правової підстави. Враховуючи вказане, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлові приміщення, які складаються зі станції техобслуговування загальною площею 1 157,9 кв. м (зазначеної в плані літерою «Г»), складу загальною площею 923,6 кв. м (зазначеного в плані літерою «Д»), нежитлових приміщень загальною площею 173,3 кв. м (зазначених в плані літерою «К»), нежитлових приміщень загальною площею 126,7 кв. м (зазначених в плані літерою «К-1»), моторного цеху загальною площею 56,5 кв. м (зазначеного в плані літерою «Л») та знаходяться по АДРЕСА_1. Скасовано рішення державного реєстратора - Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації - від 10 листопада 2005 року - про реєстрацію за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 права власності (номер запису 1634 в книзі 14в) на нежитлові приміщення, реєстраційний номер 3336741, які знаходяться по АДРЕСА_1. Скасовано рішення державного реєстратора - Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації - від 28 березня 2007 року про реєстрацію за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 права власності (номер запису 1069 в книзі 6ф) на нежитлові приміщення, реєстраційний номер 18248141, які знаходяться по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернути в натурі ОСОБА_6 нежитлові приміщення, які складаються зі станції техобслуговування загальною площею 1 157,9 кв. м (зазначеної в плані літерою «Г»), складу загальною площею 923,6 кв. м (зазначеного в плані літерою «Д»), нежитлових приміщень загальною площею 173,3 кв. м (зазначених в плані літерою «К»), нежитлових приміщень загальною площею 126,7 кв. м (зазначених в плані літерою «К-1»), моторного цеху загальною площею 56,5 кв. м (зазначеного в плані літерою «Л») та знаходяться по АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судами встановлено, що 10 листопада 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., за реєстровим номером Д0771.

Згідно з п. 1 вказаного договору продавець зобов'язується передати у власність покупцям, а покупці зобов'язуються прийняти у власність у рівних частках та сплатити обумовлену грошову суму за належні ОСОБА_6 нежитлові приміщення, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: нежитлові приміщення, зазначені в плані за літерами «Г», «Д», «К», «К-1», «Л», «М». Пунктом 2 договору передбачено, що вказана частка нежитлових приміщень складається з: гаража загальною площею 1 157,9 кв. м (зазначеного в плані літерою «Г»); складу загальною площею 923,6 кв. м (зазначеного в плані літерою «Д»); котельні загальною площею 173,3 кв. м (зазначеної в плані літерою «К»); компресорної загальною площею 126,7 кв. м (зазначеної в плані літерою «К-1»); моторного цеху загальною площею 56,5 кв. м (зазначеного в плані літерою «Л»), бойлерної загальною площею 8 кв. м (зазначеної в плані літерою «М») та знаходяться по АДРЕСА_1.

У пунктах 4 і 5 договору сторонами погоджено, що продаж вказаних нежитлових приміщень вчинено за 2 525 000,00 грн, які покупці зобов'язуються сплатити, а продавець одержати повністю у день нотаріального посвідчення цього договору. У випадку непроведення повного розрахунку в указаний строк цей договір вважається неукладеним з покладенням на покупців обовʼязку повернути майно, яке є предметом цього договору, продавцю та відшкодувати йому понесені збитки та втрачену вигоду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суду обґрунтовано виходив із наступного.

16 серпня 2007 року ОСОБА_8 уклав з АКБ «Укрсоцбанк» кредитний договір про отримання грошових коштів у межах загального ліміту 692 624,00 доларів США. Цього ж дня ОСОБА_7 також уклав кредитний договір на суму 539 242,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання позичальниками зобов'язань за вказаними кредитними договорами відповідачі 16 серпня 2007 року уклали іпотечний договір, відповідно до умов якого спірні приміщення передані в іпотеку АКБ «Укрсоцбанк». Іпотечний договір нотаріусом внесено в реєстр заборон на відчуження за № Д0811.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» не було залучено до участі у розгляді справи в якості сторони чи третьої особи, хоча судом першої інстанції вирішено питання про права банку, який за рахунок спірного майна має право забезпечити виконання умов кредитних договорів, а на стадії апеляційного розгляду зазначене процесуальне порушення виправити неможливо, тому апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення місцевого суду і відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК <nau://ukr/1618-15|st10> України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК <nau://ukr/1618-15|st130> України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК <nau://ukr/1618-15|st33> України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вирішення даної справи без залучення ПАТ «Укрсоцбанк» до участі у розгляді справи порушує права останнього і розгляд справи без його участі неможливий.

На час розгляду справи обставини перебування майна в іпотеці були відомі відповідачам, більше того, майно перебувало в реєстрі заборон на відчуження, що міг з'ясувати і суд першої інстанції.

З указаного вбачається, що суд першої інстанції розглянув справу з порушенням вимог процесуального права, а тому апеляційний суд дійшов вірного висновку про скасування цього рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана