Справа № 308/5232/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє вимог на предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним, скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_10, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання договору дарування недійсним, скасування реєстрації права власності.

В позові зазначає, що 30.12.2004 р. на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єрмаковою І.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 3796, він отримав у власність від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 108 кв.м., та у встановленому порядку зареєстрував право власності на вказану квартиру в КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації».

У 2014 році він дізнався, що незаконними діями відповідачів його позбавлено власності.

Вироком Іршавського районного суду від 31.01.2015 р. у кримінальному провадженні № 0000231 відносно ОСОБА_10 щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України встановлено, що 23 травня 2014 року, о 14.56 год., ОСОБА_10, являючись приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу, не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджує право власності на нерухоме майно, усвідомлюючи те, що складений та посвідчений ним договір дарування АДРЕСА_1 є підробленим, так як підписаний без присутності та згоди власника невстановленими особами, а зазначені в п. № 1 якого відомості про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29 вересня 2007 року - неправдивими, оскільки в дійсності дана квартира належить ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 13 грудня 2004 року, умисно вніс відповідні фіктивні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як слідує з договору дарування від 23.05.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі № 559, ОСОБА_8 (дарувальник) передає ОСОБА_4 безоплатно у власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м.

Крім цього, як слідує з п. 4 договору дарування від 23.05.2014 р., дарувальник стверджує, що квартира, яка є предметом договору є його особистою власністю. Вказане не відповідає дійсності та спростовується наявністю договору дарування від 30.12.2004 р.

Отже, в незаконний спосіб відповідачі позбавили його власності, видаючи себе за власників квартири.

Оскільки відповідач ОСОБА_8 не є власником відчужуваного майна то укладений ним договір дарування від 23.05.2014 р. є недійсним.

У зв'язку з укладенням недійсного правочину, вважає, що відповідач ОСОБА_4 незаконно володіє належною йому на праві власності квартирою.

Станом на день подання позову, згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за відповідачем ОСОБА_4 З урахуванням того, що укладений договір між відповідачами є незаконним, то реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Просить: визнати недійсним договір дарування від 23.05.2014 р. укладений між ОСОБА_8 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі № 559, про передачу у власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м.; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м.; скасувати державну реєстрацію права власності, за якою квартира АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м. належить ОСОБА_4

Позивач та його адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися. Подали до суду письмову заяву відповідно до якої просять розглянути справу без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Подав до суду заперечення проти позову відповідно до якого просить відмовити позивачу в задоволенні позову в частині пред'явлення вимог про стягнення з нього судових витрат, а також будь-яких вимог, що можуть бути пред'явлені до нього у даній справі, оскільки він є потерпілим в інших кримінальних провадженнях відносно злочинного відчуження майна.

Відповідач ОСОБА_10 в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду письмову заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі. У зв'язку з тим, що договір дарування був посвідчений на підставі наданих йому підроблених документів, просить задовольнити позовні вимоги, а саме витребувати майно з чужого незаконного володіння, визнати договір дарування недійсним та скасувати реєстрацію.

Відповідач ОСОБА_4 та третя особа, яка не заявляє вимог на предмета спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Ужгородського МРУЮ Закарпатської області в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Іршавського районного суду від 31 січня 2015 року ОСОБА_10 визнаний винним у тому, що будучи зареєстрованим приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Закарпатської області, являючись відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат» фізичною особою, уповноваженою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_9 і інших осіб (досудове розслідування щодо яких триває), не усвідомлюючи справжніх злочинних намірів вказаних осіб на незаконне придбання права на майно ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_3, квартиру АДРЕСА_1 та майно ОСОБА_1, а саме: квартиру АДРЕСА_1, умисно, зловживаючи наданими йому державою повноваженнями нотаріуса, у порушення вимог статей 43, 45, 47, 55 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення цивільної дієздатності осіб учасників цивільних відносин, перевірки поданих документів, без згоди, присутності та відома власників указаних об'єктів нерухомого майна ОСОБА_1 та ОСОБА_3, склав та видав завідомо підроблені договори дарування серії НАА № 017059, НАА № 017099, НАА № 017100, в які вніс завідомо неправдиві відомості про місце проживання, ідентифікаційний код та документи права власності на нерухоме майно, після чого, на підставі посвідчених ним договорів дарування, шляхом відкриття нового розділу вніс до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідні відомості про фіктивну зміну власника, внаслідок чого позбавив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності на таке майно, чим самим спричинив тяжкі наслідки, що знайшло своє відображення в наступному.

Так, 23.05.2014 року ОСОБА_10, являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, знаходячись за місцем здійснення своєї діяльності в АДРЕСА_4, з метою отримання для себе неправомірної вигоди, обіцяної ОСОБА_9, довіряючи словам останнього щодо відсутності власника даної квартири в Україні, використовуючи отриману від ОСОБА_9 попередньо виготовлену останнім при невстановлених обставинах підроблену кольорову фотокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода на ім'я «ОСОБА_3» про право власності на квартиру АДРЕСА_1, не усвідомлюючи реальних злочинних намірів ОСОБА_9 та інших осіб на незаконне придбання права на вказане нерухоме майно, грубо зловживаючи своїми повноваженнями як нотаріуса та особи, що надає публічні послуги, у порушення вимог ст.ст. 43, 45,47, 55 Закону України «Про нотаріат», за допомогою власного комп'ютера в офісі за місцем здійснення своєї діяльності підготував договір дарування квартири АДРЕСА_1, у якому зазначив, що ОСОБА_3 зареєстрований у АДРЕСА_2, як дарувальник, безоплатно подарував дану квартиру ОСОБА_4, при цьому в п. 1 даного договору вказав фіктивні дані про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09. 2007 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2004 року. У той же час, за адресою АДРЕСА_2, ОСОБА_3 ніколи не проживав, а вказана адреса ОСОБА_10 безпідставно зазначена з метою отримання підстав на вчинення нотаріальних дій в Іршавському нотаріальному окрузі.

У подальшому, 23.05.2014 року підготовлений ОСОБА_10 примірник договору дарування в приміщенні офісу АДРЕСА_4 в присутності ОСОБА_9, ОСОБА_10., невстановленою особою підписаний у графі «дарувальник» від імені ОСОБА_3, а в графі «обдарований» підписаний ОСОБА_4

Після цього, указаний договір посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 та відповідні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу внесені останнім до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В результаті зловживання повноваженнями приватним нотаріусом ОСОБА_10, ОСОБА_1 позбавлено права власності на належну йому квартиру, ринковою вартістю 987300 грн., чим спричинено потерпілому тяжкі наслідки, оскільки вартість даної квартири більш ніж в 250 разів перевищує, встановлений на 2014 рік неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Не зупиняючись на цьому, 23.05.2014 року, близько 14 год., ОСОБА_10, являючись приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов'язану з надання публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_4, не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджує право власності на нерухоме майно, за допомогою власного комп'ютера склав договір дарування квартири АДРЕСА_1, у п. 1 якого умисно, повторно вніс неправдиві відомості, зокрема, те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09.2007 року, хоча в дійсності дана квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Єрмаковою І.Ф. У подальшому, без присутності власника ОСОБА_1 надав указаний підроблений документ підписати невстановленим особам у графах «дарувальник» та «обдарований».

Після цього вказаний договір дарування ОСОБА_10 в приміщенні офісу в АДРЕСА_4, посвідчений власним підписом та відтиском печатки приватного нотаріуса ОСОБА_10.

Не зупиняючись на цьому, 23.05.2014 року, о 14 год. 56 хв., являючись приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу, будучи особою, яка здійснює професійну діяльність, пов'язану з надання публічних послуг та відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», фізичною особою вповноваженою державою на здійснення незалежної професійної нотаріальної діяльності, зокрема, щодо посвідчення прав та фактів, які мають юридичне значення, знаходячись за місцем здійснення нотаріальної діяльності, що за адресою АДРЕСА_4, не маючи у своєму розпорядженні оригіналів документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, усвідомлюючи те, що складений та посвідчений ним договір дарування АДРЕСА_1, є підробленим, так як підписаний без присутності та згоди власника невстановленими особами, а зазначені в п. 1 договору відомості про те, що вказана квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1, нібито виданого управлінням міського господарства м. Ужгорода 29.09.2007 року - неправдивими, оскільки в дійсності дана квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 13.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Єрмаковою І.Ф., умисно вніс відповідні відомості про зміну власника, шляхом відкриття нового розділу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 03 червня 2015 року вирок Іршавського районного від 31 січня 2015 року щодо призначення додаткової міри покарання ОСОБА_10 змінено, в решті вирок суду залишено без змін.

Вказана ухвала апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалася. Таким чином, в решті вказаний вирок набрав законну силу після перегляду його апеляційним судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення (ст. 16 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підставні і матеріалами справи доведені, а тому позов слід задовольнити.

Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору в сумі 243.6 грн. слід розділити між відповідачами відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Тому, керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 215, 216, 321, 387 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування від 23 травня 2014 року укладений між ОСОБА_8 (дарувальник) та ОСОБА_4 (обдарований), посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі № 559, про передачу у власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію права власності, за якою квартира АДРЕСА_1, загальною площею 108 кв.м. належить ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 з кожного по 81 (вісімдесят одній) гривні 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.