АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріАбдуллаєвій Е.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_8 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні квартиро, вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково. /а.с. 64-65/

№ справи 761/30357/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2989 /2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, в частині відмови у вселенні інших осіб, яким ОСОБА_8 буде надано право користування належною їй Ѕ часткою квартири та встановленні порядку користування, ОСОБА_7, в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що не вирішено питання щодо вселення інших осіб, яким ОСОБА_8 буде надано право користування належною їй Ѕ часткою квартири, порушує права останньої на користування своєю власністю з метою здачі вказаної частини в оренду. Також зазначив, що відмова у встановленні порядку користування спірною квартирою, в порушення положень ч. 2 ст. 16, ст. 391, ч. 2 ст. 358 ЦК України, призведе до подальшої невизначеності та конфліктних відносин. Крім того, зазначив, що судом першої інстанції допущено процесуальні порушення щодо необґрунтованої відмови у прийнятті заяви про зміну (розширення) предмету позову щодо знесення самовільно побудованої цегляної перегородки та збільшення розміру судових витрат, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 18.12.2014 р., та відмови у стягненні судових витрат у розмірі 2000 грн. за правову допомогу, 425 грн. 12 коп. витрат, пов'язаних із явкою до суду представника, на підтвердження яких було надано відповідні докази. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду змінити в частині відмови у задоволення позовних вимог та постановити нове в цій частині про визначення порядку користування спірною квартирою, зобов'язання демонтувати самовільно побудовану перегородку, обладнану вхідними дверима та стягнення судових витрат у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню в частині стягнення судових витрат з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_11 залишилася спадщина у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_1, спадкоємцями якої є його мати - ОСОБА_8 на Ѕ частину та ОСОБА_9 на іншу Ѕ частину вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.12.2014 року посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Кузьмич В.М. /а.с.8/.

Відмовляючи у позовних вимогах про встановлення порядку користування квартирою, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що, оскільки загальна площа однокімнатної квартири в даному випадку складає 32,8 кв.м. з яких 16,0 кв.м. є житловою площею, порядку користування не може бути визначено, так як зазначене приведе до штучного погіршення, житлових умов сторін, оскільки так як право власності на вказану квартиру встановлено за двома особами ОСОБА_9 та ОСОБА_8, в рівних частках.

З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки квартира є однокімнатною і такою площею, що неможливо виділити у користування позивачу та відповідачу окремі площі без погіршення їх умов проживання, так як квартира є неподільною, а право власності зареєстровано по Ѕ частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмова у встановленні порядку користування спірною квартирою, в порушення положень ч. 2 ст. 16, ст. 391, ч. 2 ст. 358 ЦК України, призводить до подальшої невизначеності та конфліктних відносин, колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 56 ЦПК України, про те, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, встановивши, що ОСОБА_7 як особа, яка надавала позивачу правову допомогу не допускалась до участі справи, в якості особи яка надає правову допомогу, відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України, а докази понесених витрат відсутні.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

В даному випадку ОСОБА_7 представляв інтереси позивача ОСОБА_8 за договором про надання юридичних послуг від 01.08.2014 р. /а.с. 34/, розмір витрат підтверджується актом здачі прийняття від 29.11.2014 р. / а.с.36/, тому в даному випадку позивач оплатила правову допомогу фахівця в галузі права, а представник діяв на підставі договору і не потребував окремого допуску ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у зменшеному розмірі 1800 грн., з урахуванням частково задоволених позовних вимог.

Також, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 85 ЦПК України про те, що такі витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Однак, судом першої інстанції не враховано вимоги ч. 2 ст. 85 ЦПК України, про те, що витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з явкою до суду представника позивача у розмірі 425 грн. 12 коп. / а.с.37, 57/

Також підлягає стягненню сума судового збору за розгляд вправи в апеляційній інстанції у розмірі 62 гривні у відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_8 на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року - скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат, постановивши в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) витрати на правову допомогу у розмірі 1800 гривень, витрати, пов'язані з явкою до суду представника позивача у розмірі 425 гривень 12 копійок, що разом становить 2225 гривень 12 копійок та судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 62 гривні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: