Справа № 375/850/15-ц
Провадження № 2/375/320/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись, що 04.03.2009 року року між публічним акціонерним товариством "Дельта банк" і відповідачем у справі був укладений кредитний договір № 001-28114-040309 за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 4568.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.00% на рік.

Зазначає, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 15.05.2015 року за ним рахується заборгованість у сумі 7850.35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5390.24 грн., заборгованість завідсотками - 147.63 грн.; заборгованість за комісіями - 2312.44 грн.

Просить стягнути на свою користь з відповідача вказану загальну суму заборгованості та покалсти на останнього судові витрати по справі.

Будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, позивач свого представника у судове засідання не направив, натомість надіслав заяву в якій просив розглянути справу у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи на разі неявки в судове засідання відповідача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, через оголошення у пресі, в судове засідання не зявився повторно, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та заперечення на позов до суду не подав.

За викладеного суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів в порядку заочного провадження, проти чого не заперечує позивач і що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.03.2009 року між ПАТ "Дельта банк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 001-28114-040309, відповідно до умов п.1.1. якого Банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 4568 грн. на придбання майна (послуг) згідно з переліком, що зазначений у рахунку-фактурі № БЦ-231 від 04.03.2009 року та Розділу 11 цього Договору, а саме: на смартфон SAMSUNG SGH -i710 ZSA та смартфон SAMSUNG SGH -i450 ОКА, на строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення та сплати всіх платежів на визначених Договором умовах не пізніше ніж 03.03.2010 року. Відповідно до п.1.4 Договору, Банк перерахував продавцю майна - Дочірньому підприємству ГКФ "Біла Церква" на поточний рахунок № 7800 суму кредиту, зазначену у п.1.1.Договору. Згідно п. 2.3, п. 2.5. Договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 5.00% в рік та за обслуговування кредитної заборгованості плату в розмірі 3.30% в місяць.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 15.05.2015 року за ним рахується заборгованість у сумі 7850.35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 5390.24 грн., заборгованість за відсотками - 147.63 грн.; заборгованість за комісіями - 2312.44 грн.

Викладене підтверджується оглянутими в судовому засіданні письмовими матеріалами справи, якими є: - кредитний договір № 001-28114-040309 від 04.03.2009 року;

- меморіальний ордер № 5546538 від 05.03.2009 року;

- розрахунок ціни позову;

- Наказ тимчасової адміністрації ПАТ "Дельта банк" № 1 від 03.03.2015 року про виконання обовязків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації;

- рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта банк";

- рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осоіб № 71 від 08.04.2015 року "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 року № 51;

- постанова правління НБУ № 150 від 02.03.2015 року "Про віднесення ПАТ "Дельта банк" до категорії неплатоспроможних";

- статут ПАТ "Дельта банк"; довідка з ЄДРПОУ АА № 267752.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду спору по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 526, 530, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідного до ч.2 ст.1054 вказаного Кодексу, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст.1050 цього Кодексу визначає наслідки порушення договору позичальником: «…якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому».

За вимогами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 530, 631 ЦК України, якщо у зобовязання встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк і закінчення останнього не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором, який позивач долучив до матеріалів справи, містить інформацію щодо предмета доказування - наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, одержаний без будь-яких порушень порядку, встановленого законом, сумнівів у суду не викликає, а тому на переконання суд є належним та допустимим доказом такої обставини.

Так, відповідно до ст. ст. 57, 59 ЦПК України належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Пунктом 10.1, 10.3 договору, строк дії договору встановлюється з дня його підписання і діє до повного виконання позичальником зобовязань за цим договором. У разі невиконання, або неналежного виконання позичальником зобовязань по оплаті платеєів по цьому договору понад 91 календарний день, кредитор має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей договір, шляхом відправлення на адресу позичальника відповідного листа. Розірвання договору не звільняє позичальника від обовязку погаситив повному обсязі , платежі, які були нараховані до дати розірвання договору, включаючи штрафні санкції, які нараховані за порушення зобовязань по цьому договору. Закінчення строку дії цього Договору та/або його дострокове розірвання не є підставою для припинення нарахування штрафних санкції за порушення умов цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявив про припинення строку дії договору. За таких обставин строк дії договору продовжується.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки ( ст. 10, 60 ЦПК України).

Відповідач не скористався своїм правом заперечувати проти доводів позову, тоді як, на переконання суду позивачем доведено свої позовні вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог.

У зв»язку з тим, що позивач є стороною, на користь якої ухвалене судове рішення та звільений від сплати судового збору, то відповідно до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України останній має бути стягнутий з нього на користь держави в сумі 243.60 грн..

Судові витрати, повязані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі, в розімір 400.00 грн. підлягають стягненню з відповідача у справі на користь держави в особі територіального управління Державної судової адімністрації України в Київській області.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 526, 530, 612, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь акціонерного товариства «Дельта банк», 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б,, р/р 2597, МФО 380236, , заборгованість за кредитним договором в сумі 7850 (сім тисяч вісімсот п'ятдесят) гривень 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в розмірі 243.60 грн.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в особі територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області судові витрати повязані із публікацією у пресі оголошення про виклик відповідача у справі в розмірі 400 (чотириста) 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набуло законної сили ____________________20___ року