У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів, за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження, визнання права власності та за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів та приведення квартири у попередній стан, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів, у якому просить зобов'язати відповідачів демонтувати самовільно збудовані об'єкти - сарай, прибудову та надбудову до квартири АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що влаштування такої прибудови і надбудови проводилось без документів на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт, у зв'язку із чим міжвідомчою комісією Сихівської районної адміністрації зроблено висновок про неможливість їх експлуатації та необхідність демонтажу. Вказаний висновок затверджений розпорядженням голови адміністрації та зобов'язано відповідачів здійснити демонтаж самочинно збудованих об'єктів, проте, таке розпорядження у визначений строк відповідачами не виконано, тому просить зобов'язати відповідачів здійснити такий демонтаж.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулись до суду із зустрічним позовом, та з урахуванням збільшених позовних вимог просили, скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації «Про демонтаж самочинно збудованих об'єктів», визнати за ними право власності на реконструйовану квартиру та добудований гараж і сарай, визнавши за кожним із них право власності на частку в розмірі 30909/100000 реконструйованої квартири АДРЕСА_2, залишивши за ОСОБА_9 право власності на частку в розмірі 7273/100000 вказаної квартири. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, позивачі за зустрічним позовом посилались на те, що вказана квартира належить їм на праві спільної власності, являла собою окремий однокімнатний, одноповерховий будинок, загальною площею 38,2 кв.м, житловою 18,2 кв.м. Проживаючи у вказаній квартирі виникла необхідність у покращенні їх житлових умов оскільки, у ній проживало троє дорослих осіб: батько та двоє дорослих доньок, в подальшому одна з доньок вийшла заміж та має сина ОСОБА_10, який також проживає у спірній квартирі. Для покращення житлово-побутових умов ними було здійснено надбудову другого поверху квартири, в результаті чого загальна площа квартири збільшилась до 131,3 кв.м, а житлова до 64,1 кв.м. Вказана добудова здійснена з дотримання вимог державних будівельних норм, не порушує прав та інтересів інших осіб та проведена виключно з метою покращення житлових умов. Позивачі вважають, що вказані обставини безпідставно не були прийняті до уваги міжвідомчою комісією та нею формально зроблено висновок про неможливість експлуатації вказаних об'єктів, тому просили визнати за ними право власності на них. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_9 не приймала жодної участі у будівництві та реконструкції квартири її частка у ній не збільшилась, а тому просили визнати за ними право власності на частки, виходячи із того, що такі збільшились за рахунок добудови та надбудови, а частка ОСОБА_9 залишилась незмінною.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про демонтаж самочинно збудованих об'єктів та приведення квартири у попередній стан, у якому просила зобов'язати відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 демонтувати надбудову та прибудову до квартири АДРЕСА_2 та привести її у відповідність до попереднього стану, відповідно до якого така квартира складалась із однієї кімнати, загальною площею 38,2 кв.м. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що разом із відповідачами є співвласником квартири АДРЕСА_1. У 2009 році шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_6 було розірвано, після чого, у зв'язку із створенням їй перешкод у проживанні у вказаній квартирі була змушена її залишити. Відповідачі без її на це згоди та без згоди органу місцевого самоврядування самовільно здійснили надбудову та прибудову до належної їй квартири. Враховуючи те, що таке будівництво здійснено без її згоди, а вона як співвласник майна має право на усунення перешкод у здійсненні нею права власності просила зобов'язати відповідачів привести квартиру до стану, що передував самочинній добудові.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2014 року в задоволенні позову Сихівської районної адміністрації відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено частково. Скасовано розпорядження Сихівської районної адміністрації №167 від 11 квітня 2013 року «Про демонтаж самочинно збудованих об'єктів». В решті вимог зустрічного позову відмовлено. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8 демонтувати самочинно збудовані об'єкти до квартири АДРЕСА_3 - добудову до квартири (літ. Б-1), житлову надбудову (літ. Б-1) та сарай (літ. Е). В задоволені позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_9 демонтувати самочинно збудовані об'єкти до квартири АДРЕСА_3 відмовлено. Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_9 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_8 демонтувати житлову надбудову (літ. Б-1) та прибудову (літ. Б-1) до квартири АДРЕСА_3 та привести її до технічного стану, що передував проведенню надбудови та прибудови, і відповідає Свідоцтву про право власності НОМЕР_1 від 14 лютого 2002 року, виданого ВАТ «Львівське заводоуправління будівельних матеріалів» та технічному паспорту на квартиру, складеному 23 серпня 2010 року ОКП Львівської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», відповідно до яких вказана квартира складається з однієї кімнати площею 18,2 кв.м, кухні 7,2 кв.м, коридорів 7,2 кв.м та 5,6 кв.м, а загальна площа квартири становить 38,2 кв.м. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просять рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог та позовних вимог третьої особи, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли виконано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги щодо скасування розпорядження про демонтаж самочинного будівництва, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки таке прийнято без вжиття інших заходів ніж демонтаж, без фактичного з'ясування технічної можливості експлуатації самочинного будівництва та можливості демонтажу без пошкодження квартири, а виходячи лише із відсутності проектно-технічної документації на будівництво. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва суд першої інстанції зауважив, що оскільки об'єкти самочинного будівництва не прийняті до експлуатації, в судовому порядку право власності на ці об'єкти не визнається, як і не визначаються частки співвласників.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення первісних позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що має місце самочинне будівництво, яке було проведено позивачами за зустрічним позовом без відповідної технічної документації та наявності погоджень у встановленому законом порядку на таке будівництво, при цьому було порушено права третьої особи ОСОБА_9, як співвласника квартири, оскільки самочинне будівництво було здійснено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 без її згоди, а отже самочинно побудовані об'єкти мають бути демонтовані. Водночас, апеляційним судом зауважено, що підстави для скасування розпорядження про демонтаж об'єкта самочинного будівництва відсутні.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6, ОСОБА_9, які перебували у зареєстрованому шлюбі до 09 вересня 2009 року, ОСОБА_7., ОСОБА_8

Спірна квартира складалась із однієї кімнати, жилою площею18,2 кв.м, кухні, площею 7,2 кв.м, двох коридорів, площею 7,2 кв.м та 5,6 кв.м, загальною площею 38,2 кв.м та знаходиться в одноквартирному одноповерховому будинку.

Судами встановлено, що у 2009 році відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 здійснено самочинне будівництво сараю та добудову і надбудову до вказаної квартири, в результаті чого загальна та жила площа спірної квартири збільшилась та на даний час складається із однієї кімнати, площею 18,2 кв.м, кухні, площею 7,2 кв.м, двох коридорів, площею 3,8 кв.м та 5,6 кв.м, ванної кімнати, площею 3,1 кв.м на першому поверсі та трьох житлових кімнат, жилою площею 12,9 кв.м, 12,5 кв.м, 20,5 кв.м, кухні, площею 8,3 кв.м, вбиральні, площею 5,9 кв.м, коридору, площею 12,5 кв.м на другому поверсі. Після проведених добудови та надбудови загальна площа спірної квартири становить 131,3 кв.м, житлова площа 64,1 кв.м.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №167 від 11 квітня 2013 року затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самовільно здійсненої прибудови та надбудови і зобов'язано відповідачів демонтувати самочинне будівництво до 01 червня 2013 року.

Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №2865 від 15 листопада 2013 року, складеного Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, сарай, добудова та надбудова до квартири АДРЕСА_1 відповідає державним будівельним нормам, санітарно - гігієнічним та протипожежним нормам, а саме в частині: п.п. 2.9, 2.10, 2.14, 2.16, 2.21-2.28, 2.30, 2.31, 3.2, 3.4, 4.11, 5.13, 5.31, 5.37 ДНБ В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», п.5.9 ДНБ В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об»єктів будівництва вище», п.п.3,26, 3,24, 3,25* додаток 3.1 ДНБ 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень». Невідповідність реконструкції житлового будинку полягає у відсутності погодженої у встановленому порядку проектної документації (ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» (затвердженим наказом Держбуду України від 20 січня 2004 р. №8) та дозволу на початок проведення ремонтно-будівельних робіт (п.1.1 «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт). Самочинно збудовані сарай, надбудова та прибудова відповідають державним будівельним та протипожежним нормам, а саме в частині: п.п.3.26, 3,24, 3,25* додаток 3,1, 3,25*, п.2*, додаток 3,1 ДНБ 360-92** «Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень та не порушуються державні будівельні норми по відношенню до сусідських будівельних споруд. Демонтувати добудову та надбудову до квартири АДРЕСА_1 без пошкодження конструкції (квартири) будинку технічно неможливо.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил

Частиною 7 цієї ж норми передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З роз'яснень, викладених у п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК).

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Пунктом 1.4.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану лише у випадку, якщо це призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані положення закону уваги не звернув, не надав належної оцінки наявним у справі доказам, зокрема, не перевірив кому належить земельна ділянка на якій розташована спірна квартира, оскільки таких даних матеріали справи не містять. При цьому, апеляційним судом не звернуто належної уваги, що спірна квартира розташована в межах однієї присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, і є одноповерховим окремо стоячим будинком.

Апеляційний суд не з'ясував чи має місце самочинне будівництво чи реконструкція спірної квартири. Також залишено поза увагою, що невідповідність будівельним нормам полягає лише у недотриманні документального оформлення такого будівництва, зокрема, відсутності погодженої у встановленому порядку проектно-технічної документації та дозволу на початок будівництва.

Водночас, апеляційним судом не перевірено чи порушує збільшення площі спірної квартири суспільні інтереси, чи власні права та інтереси відповідачів за первісним позовом, оскільки вказаною добудовою та надбудовою покращені житлові умови всіх співвласників квартири. Так, частка ОСОБА_9 у спільній власності внаслідок добудови та надбудови не зменшилась, права власності на квартиру вона внаслідок цього не позбавлена і вправі користуватись належною їй власністю. Крім того, в матеріалах справи містяться дані, що третя особа ОСОБА_9 раніше зверталась з вимогами про визнання за нею частки у спірній квартирі з урахуванням надбудови та прибудови, проте у задоволені даних вимог їй відмовлено.

При новому розгляді апеляційному суду слід звернути увагу на те, що знесення самочинної прибудови та надбудови є крайньою мірою, яка може призвести до пошкодження конструктивних елементів квартири в цілому, оскільки з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи №2865 від 15 листопада 2013 року демонтувати добудову та надбудову до квартири АДРЕСА_1 без пошкодження конструкції (квартири) будинку технічно неможливо.

Рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню в цілому, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук