У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в Миколаївській області, про знесення самочинного будівництва та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог просила дозволити їй самостійно, але за рахунок відповідача. знести прибудови до належної відповідачу частини будинку та дозволити здійснити ремонт фасадної стіни будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення у справі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що здійснене відповідачем самочинне будівництво порушує її права. Крім того, суд виходив із того, що знесення самочинного будівництва є крайнім заходом, а позивач не довела, що вичерпані інші передбачені законом заходи для усунення порушень законодавства.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки наданим позивачем доказам не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Посилання заявника на те, що відповідач протиправно зайняла спільну земельну ділянку під самочинним будівництвом є необґрунтованими, оскільки суди встановили, що земельна ділянка під зазначеним об'єктом не передана у власність чи користування сторін, порядок користування нею не визначено.

Ухвалені у справі судові рішення відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Шевченківська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в Миколаївській області, про знесення самочинного будівництва та зобов'язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк