Справа № 466/3299/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 липня 2015року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Папінко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії страхова компанія «Оранта», з участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,-

установив:

05.05.2015року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Національної академії страхова компанія «Оранта» в якій просить стягнути із відповідача на його користь пеню за період з 08.10.2013р. по 27.03.2015р. в сумі 1444,73 грн., збитків від інфляції за період з 08.10.2013р. по 27 03.2015р. в сумі 2274.75 грн., 3% річних за період з 08.10.2013р. по 27.03.2015р. в сумі 193,09 грн., моральної шкоди в сумі 1500 грн., покласти на відповідача сплату судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16 травня 2013р. о 10 години 30 хвилин по вул. Кукурудзяна-Б.Хмельницького в м. Львові, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ЗАЗ 1103» д.н.з.806 90ТВ, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Нісан Санні» д.н.з.ВС 0305 СЕ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КпАП України.

25 червня 2013р. Пустомитівським районним судом Львівської області була винесена постанова, якою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу.

На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», що підтверджується Полісом обовязкового страхування №АВ/8499502, який виданий Львівською обласною дирекцією відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Страховику були надані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Незважаючи на його неодноразові звернення відповідач здійснив виплату визначеного розміру страхового відшкодування в сумі 4382,94 грн. лише 27.03.2015р. Таким чином відповідач затримав виплату страхового відшкодування без поважних на те причин більш ніж на сімнадцять місяців.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшли письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2013р. о 10 години 30 хвилин по вул. Кукурудзяна - ОСОБА_3 в м. Львові, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «ЗАЗ 1103» д.н.з.806 90ТВ, порушив правила дорожнього руху, в результаті чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Нісан Санні» д.н.з.ВС 0305 СЕ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1, чим здійснив правопорушення, що передбачене ст. 124 КпАП України.

25 червня 2013р. Пустомитівським районним судом Львівської області була винесена постанова, якою ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнено до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП у вигляді накладення штрафу.

20 травня 2013р. Страховику були надані усі необхідні документи, після чого між ОСОБА_1 та НАСК «Оранта» було погоджено розмір збитків, базою якого стало проведене дослідження щодо визначення матеріальних збитків, які завдані ОСОБА_1В, внаслідок ДТП, що трапилась 16.05.2013р., а саме 4382,94 гривень.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України № 1961-IV Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування страховик зобовязується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику або іншій особі, визначену в договорі грошову суму (страхову виплату).

Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» - при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Проте, незважаючи на вищевказане, НАСК «Оранта» здійснила виплату визначеного розміру страхового відшкодування в сумі 4382,94 гривень лише 27.03.2015р., тобто затримала виплату страхового відшкодування без поважних на те причин більш ніж на сімнадцять місяців.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1. ст. 992. ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно п. 36.5 Закону України № 1961-ІУ за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема. До вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені).

Отже, суд вважає, що до задоволення підлягає пеня в межах строку позовної давності, а саме з 8 жовтня 2013 року по 8 жовтня 2014року в розмірі 750,30гривень.

Відповідно до ст. 536 та 625 Цивільного кодексу України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Втрати від інфляції за термін прострочки з 08.10.2013року по 27.03.2015року складають 2274,75 грн., а 3% річних за цей же період - 193,09 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судом враховано розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001р. № 5)., де , зокрема , зазначається, що моральна шкода може полягати у приниженні честі та гідності, престижу та ділової репутації, моральних переживаннях у звязку із пошкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем у судовому засіданні не надано жодних доказів того, що в результаті діяльності відповідачів йому спричинена моральна шкода.

Відтак, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до частково задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 23, 979, 993, 1166, 172, 1187, 1191, 1195 ЦК України, -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_1 3218 (три тисячі двісті вісімнадцять) гривень 14 (чотирнадцять) коп.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) коп.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4