АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1268/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1803/15Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Посилався на те, що згідно Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, укладеного між ним і АТ «Банк «Фінанси та кредит», на підставі Анкети-Заяви №21395 від 23 січня 2015 року, відповідач відкрив йому, як клієнту, поточний рахунок НОМЕР_1 в доларах США та взяв на себе зобов»язання здійснювати його обслуговування відповідно до умов договору і чинного законодавства. Однак, всупереч умов зазначеного Договору, банк не виконав його розпорядження про перерахування грошових коштів в сумі 1469125,90 доларів США з його поточного рахунку на інший рахунок, відкритий в ПАТ «Альфа Банк», хоча коштів для здійснення цієї платіжної операції було достатньо.

Просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», що розміщені на його кореспондентському рахунку в Національному банку України, в межах суми позову у розмірі 1192052,03 доларів США, у тому числі: сума невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 1170942,98 доларів США, пеня - 16393,20 доларів США, упущена вигода - 4715,85 доларів США.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, які обґрунтовував тим, що станом на 02.04.2015 року відповідач видав йому лише 16000 доларів США. Решта суми незаконно утримується Банком.

Окрім того, у позивача виникли додаткові вимоги щодо перерахування грошових коштів, зокрема, на суму 96965 доларів США від 11.03.2015 року, 217218 доларів США від 12.03.2015 року. Отже, сума вимог збільшилася на 298183 долари США.

Крім того, кошти в розмірі 217218 доларів США відповідач взагалі не зарахував на поточний рахунок позивача після закінчення строку банківського вкладу.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» шляхом перерахування на його поточний рахунок НОМЕР_2 у ПАТ «АльфаБанк», МФО 300346 грошову суму 1527077,70 доларів США, у тому числі: сума невиконаних розпоряджень (доручень) в розмірі 1469125,90 доларів США, пеня - 47244,83 доларів США, упущена вигода - 10706,97 доларів США, а також відшкодувати судові витрати в розмірі 3654 грн.00 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 частково задоволено.

Постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» шляхом перерахування на поточний рахунок ОСОБА_2 НОМЕР_2 у ПАТ «АльфаБанк», МФО 300346 суму невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 1469125,90 доларів США, пеню в розмірі 4724,48 доларів США, а всього 1473850,38 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку вищевказане рішення суду оскаржило ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі представника за довіреністю Дробот І.В.

Апелянтпросить рішення суду скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 309 ч.1 п.п.1, 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 23.01.2015 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір про відкриття поточного рахунку, надання і використання платіжної картки та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України (а.с. 9-37).

Зазначений договір укладено в порядку, передбаченому ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання.

Також судом встановлено, що 12 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про банківський строковий вклад «Класік» в доларах США (а.с.81-94).

Згідно п. 1.1 цього Договору Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на депозитний рахунок 2630.5.072873.041 у сумі 216137 доларів США на строк з 12 лютого 2015 року по 12 березня 2015 року.

Пунктом 2 Договору банківського вкладу передбачено, що за користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного пунктом 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 8,50% річних.

За нормами п.6 зазначеного Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору - заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 Основних умов.

В п.5.2 Основних умов передбачено, що залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу, після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, має право отримати кошти зі Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, у зв»язку з чим зобов»язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення терміну Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд послався на те, що позивач звертався до відповідача з розпорядженнями про перерахування з його рахунку грошових коштів на інший рахунок, відкритий ним в ПАТ «АльфаБанк», однак ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" порушив умови договорів, не виконавши ці доручення.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За умовами ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов»язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до ст.1068 ЦК України банк зобов»язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов»язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п.22.9 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 26 лютого 2015 року вручив відповідачу розпорядження про перерахування коштів у розмірі 1170924,98 доларів США з його поточного рахунка НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2, відкритий ним в ПАТ «АльфаБанк», МФО 300346 (а.с.59).

Відповідно до пункту 2.4.1 Додатку №4 до публічної пропозиції АТ «Банк «Фінанси та кредит» на укладання Договору про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, Клієнт зобов»язується оплачувати послуги Банку за виконання операцій по поточному рахунку в порядку, строки і розмірах, встановлених цим Додатком і діючими на момент виконання операції по Поточному рахунку Тарифами Банку.

Пунктами 3.1 і 3.2 цього Додатку визначено, що Клієнт оплачує Банку послуги за виконання Банком операцій по Поточному рахунку в момент здійснення операції у розмірах, визначених діючими Тарифами Банку, шляхом внесення Клієнтом плати в готівковій формі у національній валюті України в касу Банку на вказаний Банком Поточний рахунок або у безготівковій формі.

Клієнт підписанням Анкети-заяви доручає Банку, а Банк здійснює в момент виконання операції по Поточному рахунку договірне списання коштів з Поточного рахунку, за умови їхньої наявності та достатності на Поточному рахунку, в оплату послуг, які надаються Банком Клієнту, згідно з діючими тарифами Банку. У випадку відсутності або недостатності на поточному рахунку коштів на оплату послуг, які надаються Банком Клієнту, згідно з діючими тарифами Банку, виконання Банком операцій по поточному рахунку здійснюється лише за умови виконання Клієнтом своїх зобов»язань по оплаті послуг Банка у порядку, визначеному п.3.1 цього Додатку. Зазначене положення щодо договірного списання не є обов»язком Банку та не звільняє Клієнта від відповідальності за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов»язань по оплаті послуг, наданих Банком Клієнту за Договором.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 станом на 26.02.2015 року вбачається, що на цьому рахунку були наявні 1170942,98 доларів США (а.с.38). Отже, ним подано розпорядження про перерахування грошових коштів на інший рахунок в межах наявної грошової суми. Разом з тим, позивач не надав ні суду першої інстанції, ні в засідання суду апеляційної інстанції належних доказів про сплату Банку комісії для здійснення відповідного платежу, як вимагають вищевказані умови Договору, оскільки на його рахунку були відсутні належні для цього кошти.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Місцевий суд, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не звернув увагу на вищевказані умови укладеного Договору та на відсутність належних і допустимих доказів про виконання позивачем своїх обов»язків перед відповідачем, у зв»язку з чим дійшов передчасного висновку про покладення на Банк відповідальності щодо невиконання розпорядження Клієнта.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що подана ОСОБА_2 заява про збільшення суми позову на 298183 доларів США, які внесені ним як депозитний вклад за договором банківського вкладу від 12.02.2015 року, не стосується предмета спору у даній справі.

Зобов»язавши Банк перерахувати вказані грошові кошти на рахунок, відкритий ОСОБА_2 у ПАТ «АльфаБанк», суд не з"ясував того факту, що на день подачі позову - 13.03.2015 року ці кошти знаходилися на депозитному рахунку НОМЕР_2. Отже, на вказану суму не розповсюджується дія Договору про відкриття поточного рахунку, надання і використання платіжної картки та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України, укладеного між сторонами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_2 і в частині відшкодування йому витрат по сплаті судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з Банку упущеної вигоди рішення місцевого суду не оскаржується жодною із сторін, є законним, обґрунтованим, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1, 3, 4, 314 , 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» частково задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2015 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та в частині стягнення на його користь судових витрат по сплаті судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Згідно: