Справа № 2/756/2577/15
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарі Верес Ю.М., Приголовкіні В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання зі спадкодавцем сім»єю не менш, як п»ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на ? частину спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.08.1996 року по 16.04.2005 року вона і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. Подружжя проживало у квартирі АДРЕСА_1 За її кошти в цій квартирі був проведений капітальний ремонт, придбані нові меблі та нова побутова техніка.

За життя ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, товаришував з такими ж друзями та сусідами, і вони розлучилися у квітні 2005 року з цих причин. З 2007 року вони знову почали проживати однією сім»єю у зазначеній вище квартирі без реєстрації шлюбу. Позивачка спільно з чоловіком робила ремонт у цій квартирі, придбавали сантехніку, вона приймала активну участь у його лікуванні від алкогольної залежності за її ж кошти.

У 2008 році була вимушена зареєструватися за іншою адресою, проте продовжувала проживати у спірній квартирі. Позивачка перебуває на обліку у поліклініці №1 по вул. Лайоша Гавро,26 в м. Києві, що обслуговує будинок АДРЕСА_1

У 2010 році здоров»я ОСОБА_3 різко погіршилося, у зв»язку з пристрастю до алкоголю сталося загострення шлунково-кишкового тракту та серцево-судинної системи, внаслідок чого він не міг за собою доглядати і тому до дня смерті вона проживала з ним однією сім»єю як дружина, здійснювала догляд за ним, готувала їжу, прибирала, прала білизну. Чоловік мав інвалідність 2 групи. Позивачка є лікарем і вчиняла всіх можливих заходів як дружина, щоб продовжити життя чоловіка, що дало певні результати, тому що через похилий вік та хворобу він перебував у безпорадному стані. Також позивачка утримувала ОСОБА_3 Донька ОСОБА_3. відповідачка у справі ОСОБА_2 весь цей час не працювала і здійснювала догляд за своєю хворою матір»ю, при цьому забирала останнє у батька.

Позивачка зазначає, що проживає у спірній квартирі близько 20 років, на праві власності їй наплежить ? частина спірної квартири. Фактично подружнє життя її та ОСОБА_3 не переривалось, іншого житла вона не має, квартира була приватизована нею та чоловіком удвох і складається із однієї житлової кімнати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер і вона його поховала.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому ? частину спірної квартири.

Після похорон позивачка потрапила до лікарні і в цей час ОСОБА_2 з чоловіком, скориставшись її хворобливим станом, вмовили позивачку віддати квартиру в оренду на декілька місяців. Погодившись на це, позивачка вийшовши з лікарні, не могла проживати в своїй квартирі, проживала у подруги. При цьому відповідачка зі своїм чоловіком відслідковували її, знущалися над нею та ОСОБА_4 завдав їй сильних ударів по голові, в результаті чого вона знову попала до лікарні на тривалий час, у зв»язку з чим був залишений без розгляду в суді її перший позов такого ж характеру.

У встановлений законом термін і порядку позивачка звернулась до Одинадцятої київької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідачка ОСОБА_2 є донькою померлого і належить до спадкоємців першої черги.

На підставі вимог ст.ст. 1264, 1259 ЦК України ОСОБА_1 заявила позовну вимогу, яку 15.05.2015 року відповідною заявою доповнила, про встановлення факту проживання її та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 2007 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити черговість одержання спадщини і надати їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, визнати за нею право власності на ? частину квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Суду пояснила, що шлюб з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вона зареєструвала 30.08.1996 року. Між нею та чоловіком було 15 років різниці. Дітей в шлюбі немає. ЇЇ чоловік був дуже досвідченою та поважною на свої роботі людиною.

У спірну квартиру АДРЕСА_1 вона поселилась у 1993 році та постійно проживала до 2004 року. Перша дружина ОСОБА_3 не претендувала ніколи на цю квартиру, крім того, мати позивачки надала кошти на придбання квартири для дочки чоловіка, оскільки вона дуже поважала його і хотіла, щоб вони жили разом сім»єю окремо. Зазначила, що її чоловік був поважною і грамотною людиною, мав праці, патенти. Дочка ОСОБА_3 ОСОБА_2 ніде не працювала і вона допомагала їй грошима і чим могла, дочка ще брала кошти у батька, який сам отримував лише пенсію з 2010 року 1500 грн. і хворів. Сама ж позивачка є лікарем і завжди працювала на декількох роботах, слідкувати за поведінкою старшого за неї чоловіка не мала можливості. Через пристрасть чоловіка до алкоголю, жінок та його спосіб життя у 2005 році вони розлучилися. Крім того, тоді чоловік заявляв, що вони розлучаться фіктивно, щоб вона була спокійна за свою ? частину квартири, що є у її власності. Проте відносини вони не переривали і на її день народження у 2007 році помирилися і почали проживати однією сім»єю знову і до смерті ОСОБА_3 у 2013 році. Бажали почати нове життя та виїхати до Канади, готувалися до інтерв»юірування.

Позивачка також пояснила, що саме вона займалась не тільки утриманням хворого чоловіка, а й боролась за його життя, знаходила ліки, окремі палати. Вона опікувалась не тільки чоловіком, а й господарством - прала, готувала, прибирала. З 12.05.2013 року ОСОБА_3 остаточно зліг від хвороби і вона поклала його у терапію КМКЛ №8, навідувала його. До онкологічної лікарні на вул. Верховинній, 69 в м. Києві вона завезла його 09.07.2013 року, де він і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від онкологічної хвороби.

Пояснила, що любила свого чоловіка, проте навіть її мати не розуміла її, оскільки він зловживав алкоголем і часто змінював свою думку. З цієї причини мати позбавила її житла і іншого житла крім цієї квартири вона не має.

Після похорон вона знаходилась у кардіологічному відділенні лікарні і вийшло так, що дозволила себе вмовити свекрусі відповідачки здати спірну квартиру в оренду, щоб отримати гроші, яких так не вистачало. З лікарні повернутися їй не було куди,і вона пішла до сусідки , ночувала у друзів. Відповідачка намагається позбавити її квартири: так позивачку побив чоловік відповідачки, влітку 2014 року у неї на роботі був викрадений паспорт із сумки, про що вона повідомила правоохоронні органи.

Після повернення до квартири у червні 2014 року, позивачка виявила відсутність багатьох її речей. Залишилася з усього майна лише шафа. Просить захистити її права, встановити факт проживання з ОСОБА_3 з дня реєстрації шлюбі у 1996 році і до його смерті однією сім»єю та визнати за нею в порядку спадкування за законом поряд зі спадкоємцями першої черги право власності на ? частину спірної квартири.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та пояснила, що вважає, оскільки позивачка доглядала за своїм колишнім чоловіком, любила його, допомагала йому під час хвороби, влаштовувала до лікарень, позов підлягає задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що її батько ОСОБА_3 дійсно був одружений з ОСОБА_1 та вони розлучилися, причиною погіршення стосунків подружжя стала підозра батька у неправомірності здійснення приватизації квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 Остання вчиняла істерики, плакала та просила зареєструвати її у квартирі батька, він зареєстрував, після чого вона оформила приватизацію. Він намагався довести неправомірність приватизації квартири в судовому порядку проте доказів не мав, що не заважало йому мати таку впевненість.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 у 2005 році ОСОБА_3 проживав у спірній квартирі один. З 2007 року по 2009 рік він проживав з жінкою на ім»я ОСОБА_4. У 2009 році відповідачка проживала у батька місяць. Згодом батько познайомився з ОСОБА_7 ,вони планували відкрити фірму, працювати, і ОСОБА_7 тривалий час мешкав у батька з 2009 року по 2013 рік, поки батько не захворів.

ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 після розірвання шлюбу у 2005 році з її батьком не проживала, хоча не давала йому покою і намагалася помиритися з ним. Він не бажав з нею жити проте спілкувався. Коли батько захворів, ОСОБА_1 приходила до лікарні,бігала за батьком. Вона дійсно влаштувала ОСОБА_3 в онкоцентр та сама відповідачка умовляла батька прийняти допомогу від колишньої дружини, оскільки вона як лікар мала можливість допомогти. Коли батько помер відповідачка телефонувала ОСОБА_1, яка сказала, що приїде потім, та похованням займалась саме відповідачка, позивачка запізнилась на похорон.

Відповідачка зазначила, що вона раз на тиждень приїздила до батька з 2005 року, він проживав з ОСОБА_4, вони купили телевізор, робили ремонт, батько сам сплачував житлово-комунальні послуги, вона ж допомагала йому попрати, привозила іноді їжу. Підтвердила, що ОСОБА_3 любив випити спиртне, при цьому був веселий та говіркий, і занадто п»яним вона його не бачила. Батько їй допомагав грошима та подарунками, вона теж працювала, але ОСОБА_1 про це не знає. У 2010 році саме відповідачка відвідувала батька у лікарні та знімала кошти для нього з його картки.

Просила відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає його безпідставним. А пояснення позивачки щодо проживання зі спадкодавцем однією сім»єю з 2005 року по день смерті неправдивими.

Представник відповідачки ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечувала. Пояснила суду, що вважає позовні вимоги безпідставними та недоведеними. Пояснення позивачки спростовуються письмовими доказами та поясненнями свідків - сісудів. Просила в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 30.08.1996 року, про що зроблено запис № 1057 у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва.

Шлюб розірваний у тому ж відділі реєстрацій 16.04.2005 року а.з. № 318 (а.с.12 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 13.01.1998 року належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3та ОСОБА_1 в рівних долях (а.с.13 т.1).

Спірна квартира АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорта складається з однієї кімнати житловою площею 16,0 кв.м,загальна площа квартири 33,7 кв.м.

ОСОБА_3, 1946 р. народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено відповідний актовий запис №12141 у відділі реєстрації смертей м. Києва (а.с. 19), після його смерті відкрилась спадщина - ? частина спірної квартири.

Довідкою КМКЛ №8 від 11.02.2014 року підтверджено, що ОСОБА_1 відвідувала хворого у терапевтичному відділенні лікарні з 20.06.2013 року по 09.07.2013 року та 09.07.2013 року сама домовилась про перевід його до Київського міського клінічного онкоцентру (а.с.20 т.1).

Довідкою Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 Шевченківського району м. Києва підтверджено, що 08.04.2010 року ОСОБА_1 зверталась в поліклініку з проханням надати допомогу ОСОБА_3, після чого він був госпіталізований до хірургічного відділення(а.с.21 т.1).

Довідкою КМКЛ №9 підтверджується, що ОСОБА_3 знаходився на лікуванні з 08.04.2010 року по 30.04.2010 року і його дружина ОСОБА_1 відвідувала хворого і придбавала медикаменти (а.с.22 т.1).

Довідкою Київського міського клінічного онкологічного центру підтверджено те, що ОСОБА_1 відвідувала та піклувалась про хворого ОСОБА_3 в період перебування його на лікуванні (а.с.23 т.1).

За довідкою Центру первинної медико-санітарної допомоги №1 Оболонського району м. Києва встановлено, що ОСОБА_3 був оглянутий на МСЕК 19.12.2011 року та визнаний інвалідом 2групи. ОСОБА_1 супроводжувала пацієнта під час візитів до лікарів (а.с.24).

Зазначені вище медичні довідки підтверджують періодичне надання позивачкою допомоги ОСОБА_3 у проходженні лікування у період з 2010 року по день смертію

З наданої позивачкою довідки вбачається, що у 2009 році ОСОБА_3 пройшов протиалкогольне лікування під прізвищем ОСОБА_19.(а.с.26). Дана довідка містить виправлення, що підтверджено самим лікарем ОСОБА_20 (а.с.225 т.1) та пояснено, що ОСОБА_19 проходив лікування у 2003 році, тобто під час перебування у шлюбі, а тому дана довідка не підтверджує спільне проживання позивачки зі спадкодавцем.

Також суд не приймає як доказ спільного проживання пояснення позивачки з приводу характеру відносин з чоловіком вступне слово ОСОБА_3 до книжки поезій ОСОБА_1 під псевдонімом ОСОБА_21, виданої у 2000 році (а.с.30) під час перебування у шлюбі.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердив, що на його погляд ОСОБА_1та ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з 2007 року по день його смерті проживали як чоловік та дружина. Свідок був другом як померлого так і позивачки. Пояснив, що ОСОБА_3 повідомив йому про фіктивне розлучення з ОСОБА_1, оскільки вона боїться, що він проп»є квартиру. Підтвердив факт надання матір»ю позивачки коштів на купівлю квартири відповідачки, щоб мала можливість жити окремо. Підтвердив факт догляду ОСОБА_1 за чоловіком, що приходив до них в гості та його зустрічали чоловік з дружиною. Також вони були на його ювілеї у 2012 році і він сприймав їх як чоловіка з дружиною.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_22 суд вважає, що ним не повідомлено жодного факту, що підтверджував спільне проживання як поджружжя. Свідок працював з ОСОБА_3 разом в інституті ім. Бакуля, поважав його як спеціаліста і іноді приходив до нього до дому по роботі. У квартирі останній раз був у 2009 році і зробив висновок, що позивачка проживала там. У вихідні вони зустрічались рідко. Таким чином, з пояснень свідка вбачається, що позивачка надавала колишньому чоловіку допомогу, коли він перебував у лікарні, що не є однозначним підтвердженням спільного проживання.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_23 та вважає його пояснення з приводу думки, що під час їх зустрічей він сприймав ОСОБА_3 та ОСОБА_1як чоловіка та дружину - оціночним. Свідок не навів жодного факту, що могло б підтвердити саме факт проживання разом ОСОБА_3.та ОСОБА_1 як подружжя, а не відносини колишнього подружжя.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні також підтвердила факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сім»єю без реєстрації шлюбу. Крім дружніх стосунків з позивачкою, вона працювала консьержем у будинку, де знаходилась квартира її мами на вул. Котовськогов м. Києві де після розлучення ОСОБА_1 проживала приблизно 1,5 років. Коли позивачка там після розлучення тимчасово проживала, ОСОБА_3 приходив до неї, а у 2007 році забравши її сам сказав свідку, що вони починають з ОСОБА_1 нове життя. Він не міг без неї обходитися. Сімейне життя вони не припиняли, позивачка завжди відносилась до ОСОБА_3 як дружина, не залишала його і в хворобі до його смерті. Це їй відомо зі слів ОСОБА_1.У 1997 році позивачка робила ремонт в квартирі по вул. Мате Залка.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_11,оскільки свідок пояснила, що все, що вона знає, - знає зі слів позивачки, яка дуже ємоційно розповідала про чоловіка, жалілася. Суд не виключає правдивість розмови свідка з ОСОБА_3.у під»їзді у 2007 році, проте свідку не відомо, чи почалося це спільне життя чи ні і чи мало воно місце.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку з 2007 року. Вона є сусідкою позивачки. Майже кожного дня вони спілкуються. ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком у кв.83. Чоловік її хворів, ОСОБА_1 розказувала як тяжко його лікувати. Плакала. Якось в цей час у ОСОБА_1 зламалась пральна машина і вона попросила попрати речі у неї. Свідок по-сусідські співчувала та заспокоювала, коли її чоловік тяжко хворів. Після смерті чоловіка позивачка попросилась до неї пожити і деякий час проживала. Знає, що по квартирі є спір і ОСОБА_1 побили.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_18 суд не знаходить в них підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім»єю, оскільки свідок знає все зі слів ОСОБА_1.і у спірній квартирі ніколи не була, з ОСОБА_3 не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила що знає ОСОБА_1 з літа 2012 року,є її керівником, мали суміжні кабінети. Пояснила, що ОСОБА_1 дуже емоціна людина, з її розмов по телефону, вона чула, що та займалась влаштуванням чоловіка у лікарню, просила грошової допомоги у колишнього керівництва чоловіка, писала заяву про матеріальну допомогу, проте подробиць її особистого життя не знає.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що знає позивачку майже 20 років. ЇЇ чоловік ОСОБА_3 зловживав спиртним і вони розлучились, проте ОСОБА_1 приходила до нього, допомагала йому, хоча сам свідок їй не рекомендував цього робити. Свідок був в гостях у ОСОБА_1 1-2 рази на рік, бачив у квартирі речі ОСОБА_1, допомагав їй відвозити ОСОБА_24 у лікарню.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_9 суд вважає,що вони підтверджують надання допомоги позивачкою ОСОБА_3 та перебування її у своїй квартирі, дані пояснення не підтверджують наявність фактично шлюбних, сімейних відносин між ними. Крім того, фраза свідка про те, що він ОСОБА_1 не рекомендував підтримувати ці відносини свідчать не на користь сімейного життя та наявності відносин подружжя, а спростовують їх.

Свідок ОСОБА_10 також пояснила в суді, що знає зі слів ОСОБА_1 з 2000 року про чоловіка алкоголіка, про те, що вона доглядала за ним, допомагала матеріально, вони бажали виїхати за кордон. Особисто з ОСОБА_3 свідок знайома не була. Знає, що ОСОБА_1 з 2007 року приїжджала до квартири,де жив ОСОБА_3

Суд не розцінює дані пояснення свідка як підтвердження спільного подружнього життя, наразі мають місце підтвердження надання допомоги ОСОБА_1 ОСОБА_3 в лікуванні, що відповідачка і не заперечує.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що знав ОСОБА_3 більше 40 років, як співробітника інституту ім. Бакуля. Він був дуже кваліфікованим співробітником. Свідок часто приходив до нього до дому. З 2007 року ОСОБА_3 проживав один, потім приблизно у 2007-2008 роках у нього була жінка ОСОБА_9, згодом до хвороби та смерті останні 4 роки з ним проживав ОСОБА_7 Підтвердив, що ОСОБА_3 повідомляв свідку про те, що ОСОБА_1 підробила підпис на свідоцтві про приватизацію житла. ОСОБА_3 був тихий та спокійний, випити любив, називав колишню дружину «ОСОБА_1» або «ОСОБА_1», жодних свят чи днів народження вони не святкували.

Свідок ОСОБА_13 , яка є сусідкою з кв.80 по будинку, де проживав ОСОБА_3, пояснила суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі жили погано та розлучились десь у 2005 році. З квартири вона чула крики, після чого ОСОБА_1 вибігала, а ОСОБА_3 лежав на підлозі. ОСОБА_1 кричить дуже голосно і її дуже багато. Після розлучення позивачка навідувалася, підглядала та підслуховувала за ОСОБА_3 біля дверей і вона застала її за цим заняттям. Намагається залучити сусідів на свою сторону. Говорила, що промучилася з ним. Між ними як подружжям був конфлікт з того, що ОСОБА_1 підробила підпис ОСОБА_3 на документах та приватизувала на двох квартиру, так говорив ОСОБА_3 Свідок характеризувала ОСОБА_3 як розумну але пасивну та наївну людину, проте він намагався довести свою думку щодо незаконної приватизації.

Приблизно у 2007-2008 роках з ОСОБА_3 проживала ОСОБА_9, потім став проживати ОСОБА_7, який мав плани на праці та квартиру ОСОБА_3 та жив за його рахунок.

ОСОБА_3 сам себе забезпечував, ходив до магазину, останнім часом схуд та жалівся, що йому погано і ніхто за ним не доглядав. Зазначила, що ОСОБА_1 сама нав»язувалась ОСОБА_3 та нав»язувала свою допомогу. ОСОБА_3 називав її при сусідах за прізвиськом і жодних подружніх стосунків між ними з 2005 року не було.

Свідок ОСОБА_14 з сусідньої квартири №84 суду пояснив, що свою сусідку ОСОБА_1, яка раніше проживала за стінкою, приблизно з 2006 року він не чув і не бачив. А чути її добре - вона розмовляє на підвищеному тоні, її чують всі. Після їх розлучення пару років з ОСОБА_3 проживала ОСОБА_14, потім 4 роки проживав якийсь чоловік пристойного вигляду.

Свідок пояснив, що раніше було таке, що ОСОБА_1 ОСОБА_3 додому не пускала і він ночував у нього десь у 2004-05 роках. Після 2005 року він бачив біля дверей з ключами тільки ОСОБА_3 Пояснив, що ОСОБА_3 останній час ходив понурий, випивав, але він не був лежачий і свідок здивувався, що ОСОБА_3 помер передчасно. ОСОБА_3 сам ходив до магазину і себе обходив.

Свідок ОСОБА_15 сусід з квартири №85 пояснив суду, що зійшлися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у 1996 році. Жили вони пагано, часто сварилися, вона виганяла ОСОБА_3. Він бачив з сусідом з квартири №84, як ОСОБА_3 на коридорі за серце тримався, а ОСОБА_1 йому ліки не давала, вони сказали їй, що викличуть міліцію. ОСОБА_3 декілька разів ночував у нього, тому що ОСОБА_1 не пускала. Після розлучення ОСОБА_3 один рік проживав сам, потім з ОСОБА_14 з квартири №31 5 поверху. Згодом проживав з ОСОБА_7 з 2009 року. Свідок з ОСОБА_3 були друзі, на одному заводі працювали колись, ходили в гості один до одного через день майже.

З 2007 року по 2013 рік свідок ОСОБА_1 у ОСОБА_3 в квартирі не бачив, вона там не проживала і знала сама, що з ОСОБА_3 проживала ОСОБА_14.

Був випадок, коли ОСОБА_3 звіряв свої документи з приватизації зі своїми, казав, що щось підроблене.

Про здоров»я ОСОБА_3 не розповідав, також деякий час у нього проживала дочка і перед його смертю дочка жила з ним. ОСОБА_3 лежачим хворим не був, помер передчасно, а так самостійно ходив в магазин. Зазначив, що ОСОБА_1 говорить про сусідів неправду і він не намагався заволодіти майном ОСОБА_3

Оцінюючи у сукупності пояснення зазначених вище свідків, суд прийшов до висновку, що свідки позивачки загалом засвідчили відношення ОСОБА_1 до колишнього чоловіка - те, що вона допомагала йому з наданням медичної допомоги та страждала від того, що він вживає алкоголь. Ці свідки не були знайомі близько з померлим і не знали про його відношення до ОСОБА_1, тому суд не має підстав розцінювати ці свідчення як доказ спільного проживання сім»єю позивачки зі спадкодавцем

.

Свідки-сусіди, в свою чергу, всі підтвердили наявність поганих відносин між подружжжям на час перебування у шлюбі і проживання порізно їх після розірвання шлюбу. ОСОБА_1 дані свідчення не спростувала.

Свідчення свідків-сусідів знаходять своє підтвердження і у письмових доказах. Так саме відповідачкою надано докази про поховання батька - це замовлення та квитанції про оплату ритуальних послуг (а.с.123-127 т.1) і ОСОБА_2 оформлювала свідоцтво про смерть (а.с.128).

Факт наявності спору між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо правомірності приватизації підтверджується відповідним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2007 року (справа №2-594/2007 а.с. 137-138 т.1). В судовому засіданні ОСОБА_3 наполягав, що приватизація на двох з дружиною проведена без його відома. В задоволенні позову відмовлено, проте наявність конфлікту даний факт підтверджує.

З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_3 працював до жовтня 2010 року та звільнився у зв»язку з виходом на наукову пенсію (а.с.142) З 2006 року ОСОБА_3 також отримував пенсію, що підтверджується відповідною довідкою.

З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2006 року №2-1270/2006 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та відшкодування шкоди вбачається, що ОСОБА_1 обгрунтовувала моральну шкоду негативним ставленням до неї колишнього чоловіка. Також ОСОБА_1 пояснювала, що під час спільного проживання у 2003-2004 роках між подружжям виникали сварки, в процесі яких ОСОБА_3 її бив та у 2004 році вигнав з квартири. Її вселення закінчилось її побиттям. Рішенням суду визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину спірної квартири (а.с.87 т.1).

Протягом 2006, 2007, 2009, 2013 років ОСОБА_1 подала до ЖЕКу -510 одинадцять письмових заяв, в яких повідомляла про конфліктну ситуацію між нею та колишнім чоловіком, про те, що він погрожує розправою, не дає увійти до квартири, що протиправно привів на жилу площу ОСОБА_25 (2006 рік), називає ОСОБА_1 ОСОБА_3 саме колишнім чоловіком, заявляє про неможливість проживання у своїй частці власності, оскільки її не пускає колишній чоловік (2009 рік). У заяві від 06.04.2013 року ОСОБА_1 повідомляє, що у спірній квартирі проживають невідомі їй люди і просила розібратися. В заяві зазначає себе співвласником даної квартири (а.с.199-211 т.1) Зазначені вище заяви підтверджують пояснення свідків-сусідів та підтверджують відсутність спільного проживання.

Крім того, відповідачкою надані довідки КМКЛ №8 на спростування довідки, наданої ОСОБА_1 про відвідування чоловіка у лікарні у 2010 році про те, що даних про родичів та відвідувачів лікарня не має.

Суд не вважає, що наданий позивачкою чек про купівлю зливного бачка (квитанція без дати а.с.216 т.1) може засвідчити факт спільного проживання як подружжя.

Доказів на підтвердження лікування ОСОБА_3 від алкогольної залежності або перебування його на обліку у нарколога з 2006 року суду не надано.

З постанови про закриття кримінального провадження від 31.07.2013 року (а.с.7-9 т.2) Оболонським РУГУ МВС України в м. Києві вбачається, що проводилась перевірка факту шахрайського заволодіння ? частиної спорної квартири, власником якої є ОСОБА_3. Перевіркою, поряд з іншим, встановлено у 2013 році, що останнім часом ОСОБА_3 проживав у своїй квартирі з ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала факту звернення нею до ЖЕКу, міліції та конфлікту з приводу приватизації. Пояснювала це тим, що ОСОБА_3 був алкоголіком і часто змінював думку, на нього впливали інші, вона боялася втратити частку у власності, а тому зверталася з заявами. При цьому зазначала, що вона його любила і бажала бути з ним. Такі протирічіві пояснення позивачки свідчать про відсутність сімейного життя.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.06.2015 року в справі за позовом ОСОБА_26 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_26 про визнання недійсним договорів у зв»язку з тим, що вона не розуміла значення своїх ді, та свідоцтва про право власності на квартиру встановлено, що ОСОБА_1 переуступила свої права щодо квартири АДРЕСА_2 своїй матері. Суд зобов»язав ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_27 у здійсненні права власності на зазначену квартиру по вул. Котовського, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с.24-29 т.2). З даного рішення вбачається, що ОСОБА_1

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення, зокрема, факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ст.3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки.

Оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази суд прийшов до висновку, що після розірвання шлюбу у 2006 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживали сім»єю. Вони не були пов»язані спільним побутом, інтересами, не мали взаємних прав та обов»язків. Судом встановлено, що позивачка не проживала у спірній квартирі з часу розірвання шлюбу саме з причини небажання цього ОСОБА_3, проте у неї є право на ? частину спірної квартири і безумовно вона мала право корисутвання нею, а тому могла приходити до неї, проте це не свідчить про сімейні стосунки з ОСОБА_3 Доказів на підтвердження проживання позивачки та спадкодавця сім»єю не надано - відсутні будь-які спільні світлини цього періоду, спільні свята, відпочинок, спільні купівлі предметів побуту тощо. Зазначене підтверджується власними заявами позивачки до ЖЕКу та міліції щодо неможливості проживання, вона підтвердила факт проживання з ОСОБА_3 жінки на ім»я ОСОБА_9 та його товариша ОСОБА_7

Відповідачка не заперечує той факт, що позивачка як медичний працівник - лікар мала можливість влаштувати батька до певної лікарні і робила це, приходила до нього в лікарню, проте судом встановлено, що ОСОБА_1 надавала таку допомогу колишньому чоловіку в власної ініціативи, він її про це не просив і навіть не завжди бажав приймати таку допомогу. Суд не вважає надання такої допомоги у влаштуванні у лікарні доказом проживання однією сім»єю зі спадкодавцем.

Крім того з огляду на засади СК України щодо поняття сім»ї та шлюбу, такі відносини між чоловіком та жінкою повинні мати добровільний характер та бажання спільного проживання. ОСОБА_1 неодноразово повідомляла суду, що дуже любила чоловіка і намагалась допомагати йому, коли він хворів, переживала за нього, проте не надано жодного доказу, що і ОСОБА_3 в цей період відносився до неї так само і вважав, що проживає з нею сім»єю. Навпаки, це спростовується спільним проживанням ОСОБА_3 з ОСОБА_9 та проживанням з ОСОБА_7 з 2013 року до дня госпіталізації до онколікарні. Також ОСОБА_1 підтвердила відсутність між нею та ОСОБА_3 шлюбних стосунків протягом останніх 5 років.

Спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до спадкової справи, копія якої досліджена судом, 14.12.2013 року позивачка звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної конторі з заявою про прийняття спадщини у становлений ст. 1269 ЦК України строк.

З врахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 1264 ЦК України ОСОБА_1 не має право на спадкування у четверту чергу, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім»єю не менш, як 5 років до часу відкриття спадщини, оскільки даний факт судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 16, 1269, 1218, 1264 ЦК України, ст.ст. 256, 15, 30, 60, 88, 212-214, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання зі спадкодавцем сім»єю не менш, як п»ять років до часу відкриття спадщини, визнання права власності на ? частину спадкового майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Богдан О.О.