АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1647/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1989/15Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ДОРОШ А.І., ПАНЧЕНКА О.О.,

за участю секретаря - КОЛОДЮК О.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Державної фіскальної служби України, прокуратури Полтавської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, Державної фіскальної служби України, Державної судової адміністрації України, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року зазначений позов задоволено частково.

Стягнуто із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи і неправильного застосування норм матеріального права та задоволення позову у повному обсязі.

У апеляційній скарзі прокуратури Полтавської області порушено питання про зміну рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи і стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди виходячи із розміру одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць його перебування під слідством та судом.

У апеляційних скаргахДержавної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України порушено питання про скасування рішення та відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні задоволенню не підлягають.

Як убачається із ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційний скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

З огляду на ч.7 зазначеної статті, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про

підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно ч.2 ст.2 зазначеного закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльніть із 11.02.97 року (т.2 а.с.220).

Також ОСОБА_2 є засновником та директором приватного підприємства «Олвін» (т.2 а.с.221).

Постановою начальника СВ ПМ Кременчуцької ОДПІ Полтавської області порушено кримінальну справу щодо приватного підприємця ОСОБА_2 за фактом умисного ухилення від сплати податків за ч.3 ст.212 КК України (т.2 а.с.70).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 5 травня 2014 року, яким позивача визнано виним і засуджено за ч.1 ст.212, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України (у редакції від 5.04.2001 року) скасовано, кримінальне провадження закрито за недоведеністю вини.

Кримінальне переслідування позивача тривало із 21.01.09 року по 14.07.14 року. За цей час у нього вилучалася господарсько-фінансова документація, оргтехніка, обирався запобіжній захід, що явно перешкоджало його господарської діяльності та звичайному способу життя.

Тривалість кримінального переслідування та судового розгляду із 21.01.09 року по 14.07.14 року явно не узгоджується із вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основноположних свобод у розрізі дотримання розумних строків та обмеження цивільних прав обвинуваченого до постановлення обвинувального вироку.

Таким чином судом першої інстанції вірно встановено зміст спірних правовідносин, дана належна оцінка доказам у справі, а висновок про обов`язок держави відшкодувати моральну шкоду, заподіяну тривалим необгрунтованим кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

З урахуванням викладеного апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України з приводу необхідності відмови у позові не ґрунтуються на законі.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про неспівмірно малий розмір компенсації заподіяної моральної шкоди не підтверджується матеріалами справи.

Із справи убачається, що відповідно до вимог ст.23 ЦК України місцевим судом враховані характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, обмеження можливостей позивача, позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини осіб, яки завдали моральної шкоди, а також ураховані інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховані також вимоги розумності і справедливості (т.2 а.с.233-233 на звороті).

Доводи апелянта - Державної казначейської служби України про непричетність до справи не відповідають чинному законодавству.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих, зокрема судами, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №845 від 3.08.11 року.

З огляду на п.п.35 -38 цього порядку, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

У разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Безспірне списання коштів з державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Оскільки за судовим рішенням виникають певні обовязки, повязані із його виконанням, судом першої інстанції обґрунтовано залучено до справи як співвідповідача Державну казначейську службу України.

Доводи апелянта прокуратури Полтавської області про необхідність зменшення розміру відшкодування моральної шкоди є безпідставними, оскільки розмір визначено судом у межах, встановлених ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 315,317,319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, Державної фіскальної служби України, прокуратури Полтавської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Кременчуцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, Державної казначейської служби України відхилити, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : А.І. ДОРОШ

ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ