Справа № 473/3478/15-ц
УХВАЛА

"18" вересня 2015 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Лузан Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення їх позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу , -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики у загальному розмірі 171 600 грн. 00 коп., з урахуванням трьох процентів річних у розмірі 51 грн. 40 коп., а всього 171 651 грн. 48 коп. (164 049 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1, 7 602 грн. 28 коп. на користь ОСОБА_2І.).

Крім того, позивачі подали заяву про забезпечення позову, в якій просили забезпечити їх позов шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Розглянувши заяву позивачів про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ за № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Проте, позивачами не надано відомостей щодо наявності у боржника певного майна, на яке вони просять накласти арешт, з відповідним підтвердженням останнього. Разом з тим, суд позбавлений можливості виконувати будь-які процесуальні дії, що потребують тривалого часу, зокрема самостійно з'ясовувати факт належності та обсяг майна, що знаходиться у боржника або інших осіб для подальшого накладення арешту на це майно, оскільки заява про забезпечення позову розглядається судом в скорочені строки.

Також, позивачі в своїй заяві не послалися на конкретні дії відповідача, які б перешкоджали розгляду справи або виконанню в подальшому рішення суду.

За таких обставин, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151, 153, 209, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення їх позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.В. Лузан