Справа № 686/7446/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Пушкарьовій О.Г.,

з участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивачів ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міського відділу Державної міграційної служби України про усунення перешкоди в користуванні майном, шляхом визнання втратившим право на користування цим житлом, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації,

встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міського відділу Державної міграційної служби України про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та її виселення, а також зобовязання зняти особу з реєстрації. В обґрунтування свого позову позивачі вказали, що вони являються співвласниками квартири АДРЕСА_1. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який також проживає та зареєстрований у вказаній квартирі. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 продовжує проживати у їх квартирі, однак при цьому не тільки не сплачує ніяких коштів їх сімї за проживання та не несе ніяких витрат на оплату комунальних послуг, а також не сплачував аліментів на утримання спільної дитини ОСОБА_3 Їх квартира складається з трьох житлових кімнат, вони всі являються повнолітніми особами і бажають кожен вести власне життя та проживати в окремих кімнатах. З цього приводу вони неодноразово пропонували відповідачу виселитись з їх квартири, знятись з реєстрації та знайти собі інше житло, однак останній не бажає виконати їх законні вимоги та систематично провокує сварки, чим перешкоджає їм користуватись своїм майном. Враховуючи, що відповідач не являється членом їх сімї і співвласником їх житла, проживає в їх квартирі всупереч їх бажанню і не бажає добровільно виселитись з цього житлового приміщення, чим перешкоджає їм користуватись власним майном, а тому просять суд усунути перешкоду в користуванні належною їм квартирою №1 по вул.Лановій, 33 в м.Хмельницькому з боку ОСОБА_6 шляхом визнання його втративши право на користування цим житлом та виселення його з даного житлового приміщення, а також зобовязати ОСОБА_7 міський відділ Державної міграційної служби України зняти ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання за даною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 також суду пояснила, що вони з відповідачем розлучились 4.10.2012 року, однак останній продовжує проживати в належній їй та її дітям квартирі, постійно провокує скандали, внаслідок чого, вони не відчувають себе власниками житла. Також відповідач не сплачує будь-яких коштів за утримання будинку та житлово-комунальні послуги.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечили проти його задоволення. Відповідач суду пояснив, що за час спільного проживання він покращував умови проживання та багато вклав у цей будинок зробив туалет, провів каналізацію, телефон, утеплення будинку, збудував фундамент на гараж, погріб. Після розірвання шлюбу він продовжує проживати у даному будинку, оскільки не має іншого житла і йому немає куди йти, при цьому він приходить ввечері та не скандалить. Представник відповідача суду пояснив, що відповідач вселився в будинок, як член сімї позивачів і на сьогоднішній час він залишається батьком ОСОБА_3, вищевказана квартира є його єдиним місцем проживання і підстав передбачених законом для визнання його втратившим право користування цим житлом немає.

Представник відповідача ОСОБА_7 міського відділу Державної міграційної служби України в судове засідання не зявився, подали до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень проти позову не мають, у розгляді справи покладаються на думку суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.10.2012 року, яке набрало законної сили 15.05.2013 року, було розірвано шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, що був зареєстрований 17.03.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_7 міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №289.

З 17.02.2004 року ОСОБА_6 зареєстрований в кв.1 житлового будинку № 33 по вул. Лановій в м. Хмельницькому, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло, виданим 07.02.1996 року Відділом приватизації ОСОБА_7 міськвиконкому; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 05.06.2001 року, виданим державним нотаріусом Першої ОСОБА_7 державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8; технічним паспортом на вказану квартиру.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В силу статтей 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник користується своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуванняжилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 є колишнім чоловіком співвласника будинку ОСОБА_1 та батьком співвласника ОСОБА_3, вселилися до спірного будинку в установленому законом порядку і набув прав і обов'язків, передбачених ст. 156 ЖК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Оскільки відповідач проживає в будинку на законних підставах - як член сім'ї ОСОБА_3, враховуючи, що він являється її батьком, спірні правовідносини регулюються нормами ЖК України, що з урахуванням положень ст. 8 ч. 1 ЦК України узгоджуються з нормами ст. 405 ч. 1 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 1 статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Позивачами не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження факту наявності угоди між сторонами про порядок користування житловим будинком при вселенні відповідача.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені ст. 157 ЖК України.

Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Виселення, згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК України, може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачі в судовому засіданні пояснили, що відповідач постійно вчиняє сварки, а також був пошкодив двері будинку, чим порушує їх право користування належним їм будинком. Проте, з наданих суду висновків ДІМ ПЗВМ ХМВ УМВС України у Хмельницькій області від 20.06.2013 р., 24.06.2013р., 20.10.2013р. за наслідками перевірок заяв ОСОБА_1 вбачається, що вказані перевірки були закінченні, проте будь-які заходи запобігання і громадського впливу до ОСОБА_6 не застосовувались.

Окрім наведеного, будь-яких інших доказів на підтвердження того, що після звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів у 2013 році, відповідачем систематично руйнується чи псується жиле приміщення, або він використовує його не за призначенням, а також ним систематично порушуються правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, суду надано не було.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що знає відповідача з хорошої сторони і що останній в сім'ї не конфліктував.

Посилання позивачів, як на правову підставу задоволення позову на те, що відповідач не сплачує кошти та не несе витрати по утриманню будинку, є безпідставним, оскільки це суперечить вищевказаним нормам Житлового кодексу України.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що бачив, як відповідач передавав гроші ОСОБА_1 в серпні 2014 року і чув, що вони говорили про комунальні послуги. Свідок ОСОБА_11 також суду показав, що кілька років тому назад відповідач в його присутності в магазині давав дружині гроші на оплату комунальних послуг.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що допомагав ОСОБА_6 у проведенні ремонтних робіт в будинку, а саме: в його утепленні, копали траншею на воду, погріб, зпилювали дерева.

Крім того, положеннями ч.3 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Отже, позивачі не позбавлені права на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача витрат понесених ними на утримання житлового приміщення.

Посилання позивачів у позовній заяві про несплату аліментів відповідачем на утримання доньки, як на підставу для задоволення позовних вимог, не ґрунтується на законі та є безпідставними, оскільки судові рішення виконуються у порядку встановленому законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання ОСОБА_13 втратившим право користування квартирою №1 в житловому будинку по вул.Лановій,33 в м.Хмельницькому та його виселення з вказаного будинку, з підстав зазначених позивачами, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Також, відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2013 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Оскільки суд прийшов до висновку, що позов в частині позовних вимог позивачів про визнання ОСОБА_13 втратившим право користування квартирою №1 в житловому будинку по вул.Лановій,33 в м.Хмельницькому та його виселення з вказаної квартири задоволенню не підлягає, то відсутні підстави для зняття його з реєстраційного обліку, а тому вимога позивачів зобовязати ОСОБА_7 міський відділ Державної міграційної служби України зняти відповідача з реєстрації місця проживання, також задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 62, 212-215 ЦПК України, ст.405 ЦК України , ст.ст. 64,116, 156, 157 Житлового кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 міського відділу Державної міграційної служби України про усунення перешкоди в користуванні майном, шляхом визнання втратившим право на користування цим житлом, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя