Справа № 308/493/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ЛЕСКА В.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі МАРИНЕЦЬ Д.М.

за участю представника позивача Сиротенка Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйова Наталія Анатоліївна, до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2015 р., -

в с т а н о в и л а :

20.01.2015 ПАТ «Банк Форум», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйова Н.А., звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мотивуючи наступним. За кредитним договором від 31.03.2008 № 0185/08/26-CL АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», надав ОСОБА_3 для придбання автомобіля кредит у розмірі 59400,00 дол. США зі сплатою за нього 18,0% річних і строком по 30.03.2018. У подальшому сторони реструктуризували заборгованість та змінили валюту зобов'язання з долара США на гривню, відповідно до додаткового договору № 2 від 08.11.2012 до кредитного договору залишок заборгованості був визначений в розмірі 986908,30 грн, процентна ставка за кредитом - у розмірі 20,0% річних. Виконання зобов'язань позичальника було забезпечено іпотекою належного ОСОБА_4 нерухомого майна: магазину та офісу, розташованих у АДРЕСА_1, про що 31.03.2008 був укладений іпотечний договір. Окрім обов'язку сплачувати щомісячно кошти на погашення заборгованості за договором та повернути кредит у встановлений строк, позичальник зобов'язався застрахувати на користь банку заставне майно (п. 3.3.7. кредитного договору).

Банк свої зобов'язання виконав, тоді як позичальник припинив виконувати свої зобов'язання і спричинив виникнення боргу, що за період розрахунку з 13.01.2014 по 11.01.2015 становив 889520,65 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 62938,34 грн, поточна заборгованість за кредитом - 718327,58 грн, прострочена заборгованість за процентами - 65629,18 грн, поточна заборгованість за процентами - 17979,82 грн, пеня - 19645,73 грн, штраф за порушення п. 3.3.7. кредитного договору - 5000,00 грн.

Посилаючись на ці обставини, на умови договорів та на положення цивільного законодавства щодо права дострокового стягнення усього боргу у випадку порушення зобов'язань позичальником, в т.ч., за рахунок предмета іпотеки, позивач просив:

стягнути на свою користь з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором від 31.03.2008 № 0185/08/26-CL у розмірі 889520,65 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 62938,34 грн, поточна заборгованість за кредитом - 718327,58 грн, прострочена заборгованість за процентами - 65629,18 грн, поточна заборгованість за процентами - 17979,82 грн, пеня - 19645,73 грн, штраф за порушення п. 3.3.7. кредитного договору - 5000,00 грн;

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 889520,65 грн звернути стягнення на належний ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) предмет іпотеки - магазин та офіс, реконструйовані з власних нежитлових приміщень № 1 і № 2, розташовані в АДРЕСА_1, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20.05.2015 позов задоволено:

стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 31.03.2008 № 0185/08/26-CL, зі змінами, внесеними відповідно до додаткової угоди № 2 від 08.11.2012, у розмірі 889520,65 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 62938,34 грн, поточна заборгованість за кредитом - 718327,58 грн, прострочена заборгованість за процентами - 65629,18 грн, поточна заборгованість за процентами - 17979,82 грн, пеня з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами - 19645,73 грн, штраф за порушення п. 3.3.7. кредитного договору - 5000,00 грн;

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 889520,65 грн із вищевказаними складовими звернено стягнення на належний ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) предмет іпотеки - магазин та офіс, реконструйовані з власних нежитлових приміщень № 1 і № 2, розташовані в АДРЕСА_1, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з відповідачів 3654,00 грн судового збору на користь держави.

Відповідач ОСОБА_3 оскаржив рішення суду, вважає його незаконним та необґрунтованим. Вказує, зокрема, на те, що добросовісно виконував свої зобов'язання за кредитним договором і не мав заборгованості аж до часу, коли було прийняте рішення про ліквідацію банку, після чого він втратив можливість сплачувати кошти на рахунок у відділенні № 3601, що не заперечується і позивачем. Банк порушив умови договору щодо повідомлення позичальника про зміну банківських реквізитів, чим унеможливив своєчасну сплату коштів. Тобто, має місце прострочення кредитора, а відтак, відсутність вини боржника в порушенні зобов'язання. Просить рішення суду скасувати, в позові - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача Сиротенка Д.О., який апеляцію не визнав, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність відповідачів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, однак, погодитись із таким рішенням колегія суддів не може, оскільки своїх висновків суд дійшов унаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Встановлено, що за кредитним договором від 31.03.2008 № 0185/08/26-CL Акціонерний комерційний банк «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», надав ОСОБА_3 на споживчі цілі кредит у розмірі 59400,00 дол. США зі сплатою за нього 13,0% річних (а не 18% річних, як зазначено в заяві) і строком по 30.03.2018 (а.с. 4-5, 8, 16, 19-20). Договір передбачав, зокрема, що:

протягом дії договору позичальник зобов'язаний страхувати предмет застави на користь банку (п. 3.3.7.); за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з несплаченої суми (п. 4.1.); за кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. договору (крім п. 3.3.2.), позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000,00 грн (п. 4.4.).

Сторони домовилися про те, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором (п.п. 3.2.2., 5.1., 5.3.), а також про те, що всі повідомлення сторін договору, в т.ч., вимоги про повернення позичальником кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій здійснюються в письмовій формі шляхом направлення листів, телеграм чи факс-повідомлень з подальшим направленням оригіналів таких повідомлень рекомендованим листом; повідомлення є обов'язковим і здійсненим належним чином при направленні його рекомендованим листом за адресами сторін, вказаними в договорі (п.п. 5.3., 7.6.).

Сторони договору визначили, що повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок НОМЕР_3, а сплата процентів - на рахунок НОМЕР_4 в Ужгородській філії АКБ «Форум» МФО 312754 , кошти сплачуються відповідно до графіка щомісячних платежів (п.п. 2.3., 2.6.).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальником банк 31.03.2008 уклав із ОСОБА_4 іпотечний договір, що був цього дня посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. за реєстровим № 824, відповідно до якого в іпотеку були передані магазин та офіс, реконструйовані з власних нежитлових приміщень № 1 і № 2, розташовані в АДРЕСА_1, за погодженою сторонами заставною ціною 1130197,00 грн (а.с. 9-11).

08.12.2012 банк і позичальник уклали додаткову угоду № 2 до кредитного договору від 31.03.2008 № 0185/08/26-CL (а.с. 6-7), якою провели реструктуризацію заборгованості позичальника за курсом 8,20 грн/1 дол. США та змінили валюту зобов'язання з долара США на гривню, залишок заборгованості встановили в розмірі 986908,30 грн (п.п. 1, 2), процентну ставку за кредитом встановили в розмірі 20,0% річних (п. 3) і внесли зміни до положень кредитного договору щодо рахунків, на які щомісячно належить погашати частинами кредит і сплачувати проценти, а саме, визначили, що ці кошти сплачуються на відкритий позичальнику рахунок для сплати кредиту та погашення процентів НОМЕР_5 МФО 322948 (п. 5).

У зв'язку зі змінами умов кредитного договору сторони іпотечного договору від 31.03.2008 уклали в нотаріальній формі 08.11.2012 договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, яким, крім іншого, погодили договірну ринкову вартість предмета іпотеки в розмірі 1836624,00 грн (а.с. 12).

Кредитор пред'явив вимоги про стягнення боргу та звернення в рахунок його погашення стягнення на предмет іпотеки виходячи з того, що позичальник діяв недобросовісно, припинив виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, порушив їх і спричинив виникнення боргу, внаслідок чого у кредитора виникло право дострокової вимоги всього належного за договором. Розмір боргу з відповідними складовими кредитор визначив у розрахунку, згідно з яким за період з 13.01.2014 по 11.01.2015 борг склав 889520,65 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 62938,34 грн, поточна заборгованість за кредитом - 718327,58 грн, прострочена заборгованість за процентами - 65629,18 грн, поточна заборгованість за процентами - 17979,82 грн, пеня - 19645,73 грн, штраф за порушення п. 3.3.7. кредитного договору - 5000,00 грн (а.с. 19, 51-53).

Спірні правовідносини регулюються нормами закону щодо договірних зобов'язань. За приписами ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 549, 550, 572, 589, 590, 611, 614, 623-625, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку» (Закон № 898-IV) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), цивільні права та обов'язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору заборговане, а той управі вимагати борг, відшкодування збитків, сплати неустойки, в т.ч. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізації його за рішенням суду; відповідальність має конкретний, індивідуальний характер, особа несе відповідальність за вчинене нею винне порушення зобов'язання відповідно до положень закону та умов, визначених договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ст. 1050 ч. 2 ЦК України).

Таким чином, право кредитора, іпотекодержателя вимагати стягнення боргу, у випадку порушення позичальником зобов'язань щодо сплати чергових платежів - вимагати дострокової сплати всього належного за договором, отримати задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації передбачене законом, договорами і ніким не заперечується як таке. Поряд із цим, особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зловживання правом не допускається. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 13 ч. 6 ЦК України).

Як докази пред'явлення в позасудовому порядку позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов'язань, а іпотекодавцю - вимоги про усунення порушення позивач додав до заяви вимоги за вих. №№ відповідно 16727/4.1 і 16726/4.1 від 25.12.2014 (а.с. 13, 14), доказів вручення адресатам яких, утім, суду першої інстанції не подав. На стадії апеляційного розгляду справи представник банку подав копії поштових документів, з яких убачається, що вказані вище вимоги були відправлені 27.12.2014, проте, ОСОБА_3 вимога не була вручена, а вимогу, адресовану ОСОБА_4, отримала 30.12.2014 особа на прізвище «ОСОБА_5». Апеляційному суду були подані також копії документів: вимоги від 25.12.2014 № 16724/4.1 про дострокове виконання порушених зобов'язань, надісланої 27.12.2014 ОСОБА_3, з доданим поштовим документом, який свідчить, що вимога не була вручена адресату; вимоги від 25.12.2014 № 16725/4.1 про дострокове виконання порушених зобов'язань, надісланої 27.12.2014 ОСОБА_4, з доданим поштовим документом, який свідчить, що адресат її одержав 30.01.2015.

Зі змісту всіх цих звернень видно, що банк вимагав сплатити кошти за кодом отримувача на рахунок № 1 МФО 321024 в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області, при цьому, від ОСОБА_3 вимагав виконати зобов'язання протягом семи днів як з дня відправлення вимоги, так і з дня її отримання, а від ОСОБА_4 вимагав виконати зобов'язання як у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, так і в семиденний строк з дня відправлення вимоги як від поручителя. Утім, не очікуючи виконання й таких суперечливих вимог та за відсутності даних про належне повідомлення позичальника, щодо вручення якому кореспонденції доказів немає, вже 13.01.2015 кредитор склав позовну заяву, що надійшла до суду 20.01.2015.

Деталізованим розрахунком заборгованості, що міститься на а.с. 51-53, підтверджується, що позичальник ОСОБА_3 належно виконував свої зобов'язання по липень 2014 р. включно, останні чергові платежі зафіксовані: 21.07.2014 в сумі 13162,27 грн (сплата процентів), 31.07.2014 в сумі 11977,73 грн (сплата за кредитом). Факт належного виконання позичальником своїх обов'язків за кредитним договором по липень 2014 р. включно, відсутності в нього прострочень платежів, заборгованості за договором визнавав представник позивача в суді першої інстанції, визнав це представник апелянта і в суді апеляційної інстанції.

З рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.06.2014 № 49 випливає, що постановою Правління НБУ від 13.06.2014 № 355 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум», цим рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО було розпочато ліквідацію банку, уповноваженою особою на ліквідацію призначено Соловйову Н.А. (а.с. 19).

Представник позивача пояснив апеляційному суду і це узгоджується з матеріалами справи, що у зв'язку з початком процедури ліквідації банку почала згортатися діяльність банку, закрилися рахунки, зокрема, й той, на який позичальнику належало сплачувати кошти за кредитним договором, з 01.09.2014 закрилося відділення банку в м. Ужгороді, позичальник втратив можливість сплачувати кошти на визначений договором рахунок як безпосередньо в цьому банку (в т.ч., через касу банку), так і через інші банки, оскільки в системі електронних платежів, якою послуговуються банки, вищевказаний рахунок позичальника значився закритим і здійснити переказ коштів на нього було неможливо.

У справі відсутні докази повідомлення позичальника банком відповідно до умов договору про час і місце відкриття нового рахунку, його реквізити, порядок сплати коштів за кредитним договором на такий новий рахунок у відповідному підрозділі банку належному отримувачу коштів за відповідними реквізитами. Факт зміни рахунку, конкретного отримувача коштів, відповідних платіжних реквізитів убачається як зі змісту договору, письмових вимог банку, так і визнається стороною позивача. Пояснення про начебто повідомлення позичальника про ці обставини в телефонному режимі до уваги не береться, оскільки не є належним і допустимим доказом щодо таких обставин, є припущенням, на якому доказування ґрунтуватися не може, а обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню (ст.ст. 57-61 ЦПК України).

Скориставшись своїм правом врегулювати в договорі відповідний порядок повідомлення сторін договору, сторони взяли на себе й обов'язок дотримуватись цього порядку, договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 6, 626-629 ЦК України). Встановлення в договорі порядку, що передбачає фіксацію факту повідомлення сторони договору про обставини, що мають значення при його виконанні, відповідає правилам щодо забезпечення учасникам цивільних правовідносин можливості належного здійснення цивільних прав, виконання цивільних обов'язків, захисту законних прав та інтересів. Кредитор не виконав вимог закону та обов'язків, які взяв на себе за договором, не повідомив позичальника про зміну порядку та умов сплати за кредитом з фіксацією цього факту, не врегулював з ним організаційні питання, що виникли внаслідок початку процедури ліквідації банку, що, в свою чергу, призвело до виникнення заборгованості саме після початку та внаслідок процедури ліквідації банку, закриття його підрозділів і рахунків.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку; якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора; боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора (ст. 613 ч.ч. 1, 2, 4 ЦК України).

Позивач не вчинив належних і зрозумілих іншій стороні дій, що випливають як із суті зобов'язання, із вимог закону, так і зі звичаїв ділового обороту щодо недопущення заподіяння шкоди іншій особі, надання своєчасної можливості належно виконати зобов'язання позичальнику. Навпаки, позичальник був позбавлений можливості здійснити належне виконання зобов'язань за договором, натомість кредитор, не виконавши обов'язків, що їх слід було виконати саме йому, пред'явив позов до суду про дострокове стягнення всього боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки. Тож має місце прострочення кредитора, дії якого по суті мали наслідком припинення сплати позичальником за кредитом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, (ст.ст. 598, 599 ЦК України). За наведених вище обставин, позичальник управі виконувати зобов'язання відповідно до умов договору, у встановлені ним строки, а кредитор не мав належних підстав вважати позичальника винним у порушенні зобов'язання та підстав визнати строк виконання зобов'язання таким, що настав. У справі відсутні докази щодо наявності підстав для покладання на відповідачів цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. З урахуванням встановленого, дій сторін, вимоги про дострокове стягнення всього боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки істотно та необґрунтовано порушують законні майнові права та інтереси відповідачів, а можливість відновлення належного виконання сторонами зобов'язань за кредитним договором не втрачена.

Суд першої інстанції наведеного не врахував. Відтак, доводи апеляції заслуговують на увагу, тому на підставі ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції, що не відповідає вимогам ст.ст. 212-215 ЦПК України, скасувати та відмовити в позові як до позичальника про стягнення боргу, так і до майнового поручителя про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ця вимога позову стосується забезпечувального зобов'язання та є похідною від основного зобов'язання і вимоги позову про стягнення боргу.

Керуючись ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 2, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2015 р. скасувати, у позові Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскар¬жене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді