АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Тітов М.Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Соколової В.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 23 258,32 грн. матеріальної шкоди, 15 000 грн. моральної шкоди, а всього - 38 258,32 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого останній загинув. Вона є рідною сестрою ОСОБА_4, яка за власні кошти здійснила поховання брата та встановлення йому надгробного пам'ятника у розмірі 23 258,32 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Крім того, дії ОСОБА_2, які виявляються в байдужому ставленні до події, що мала місце 30 листопада 2010 року, завдали та продовжують завдавати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 15 000 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись частково з рішенням суду позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у відшкодуванні матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення та просила суд постановити окрему ухвалу, в якій зазначити порушення норм права і помилки, допущені судом першої інстанції, які не є підставою для скасування рішення чи ухвали суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що обов'язок відповідача як учасника дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 листопада 2010 року невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди передбачений і пп.33.1.2. п.33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин). В матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідачем страховика - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», а також те, що в численних запереченнях проти позову він не згадує про дані обставини, обмежуючись посиланням на відсутність своєї вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в той час як з'ясування даних обставин має істотне значення для правильного вирішення справи. Дані обставини свідчать про обґрунтованість її вимог в частині стягнення витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника та невідповідність висновків суду обставинам справи в даній частині оскаржуваного рішення.

Крім того, суд першої інстанції неодноразово протягом всього часу розгляду справи, витребовував в УМВС у Хмельницькій області інформацію про хід досудового розслідування кримінального провадження № 0000640 від 01 серпня 2013 року та постанову про закриття кримінального провадження, при тому, що про таке витребування доказів ніхто з учасників цивільного процесу жодного разу не заявляв клопотань.

Систематичне та безпідставне витребування згаданих доказів призвело до порушення розумних строків розгляду справи.

Зазначила, що залучивши ухвалою від 28 квітня 2015 року ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» як третю особу, суд першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст.36 ЦПК України, не повідомив її про справу, що перешкодило можливості з'ясування питання про повідомлення відповідачем страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, чим вплинуло на повноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні моральної шкоди позивачем не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивач як особа, яка взяла на себе витрати з поховання має право на отримання відшкодування за шкоду, яка повинна бути виплачена ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», а тому правових підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача не має.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що відповідно до постанови старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області від 03 березня 2015 року кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за №00640 від 01 серпня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях водія ОСОБА_2

Як вбачається з даної постанови 30 листопада 2010 року близько 18:50 год. на 2 км автодороги «Західний під'їзд міста Хмельницького» напроти АЗС «Укр-Петроль», водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Samand LX» державний номер НОМЕР_1, рухаючись у напрямку м. Хмельницького, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_4, який знаходився на проїзній частині дороги. Внаслідок пригоди пішохід ОСОБА_4 загинув. Досудовим слідством доказів наявності у діях водія ОСОБА_2 порушень вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходилися у прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті пішоходу ОСОБА_4 не здобуто, згідно висновків судово-автотехнічних експертиз ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом застосування своєчасного гальмування із зупинкою керованого ним транспортного засобу до лінії руху пішохода, з моменту виникнення небезпеки для руху, а тому в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

В подальшому ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 27 серпня 2015 року скасовано постанову старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області від 03 березня 2015 року.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» відповідно до полісу №ВЕ/4071930 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відсутність обвинувального вироку чи наявність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.286 КК України не звільняє відповідача від обов'язку доказування своєї невинуватості.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року визначено, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Проте, позивачем позовні вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» не заявлялися.

При цьому судом першої інстанції, в порядку ст.33 ЦПК України ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» була залучена в якості третьої особи.

Позивачем сплачено за договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 02 грудня 2010 року - 2275 грн., за договором-замовленням №22828 від 13 грудня 2010 року - 1208,32 грн. та за виконання робіт із виготовлення та встановлення пам'ятника - 19760 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції, що наразі відповідач не зобов'язаний відшкодовувати позивачу матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», а розмір шкоди не перевищує мінімального ліміту відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не перевірив чи відповідач повідомляв страховика - ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про настання страхового випадку колегія суддів не приймає до уваги, оскільки неповідомлення страхувальником страховика протягом трьох робочих днів про ДТП не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, за винятком, якщо страховик не може визнати даний випадок як страховий, а є підставою для стягнення з відповідача на користь страхової компанії в порядку регресу виплачених нею потерпілому сум страхового відшкодування.

Як вбачається з наданої представником позивача відповіді ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» №1537/09-01 від 02 вересня 2013 року на заяву ОСОБА_1 щодо відшкодування їй матеріальної та моральної шкоди, страховою компанією було повідомлено позивача про те, що останньою не надано жодних документів, які б підтверджували причинний зв'язок із виникнення ДТП та наслідками, що настали з вини страхувальника, а тому для можливості розгляду справи про виплату матеріальної шкоди просили ОСОБА_5 надати постанову про закриття кримінальної справи або рішення судових органів України після набрання ним законної сили, паспорт громадянина України, яким посвідчується особа заявника, довідку про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку, свідоцтво про смерть потерпілого, документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого (в оригіналі або належним чином оформленій копії).

Як вбачається з матеріалів справи та з вищевказаної відповіді факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, страхова компанія не відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування за понесені нею витрати на поховання та встановлення пам'ятника.

А тому колегія суддів вважає, що позивач не позбавлена можливості отримати відшкодування витрат пов'язаних з похованням та встановленням пам'ятнику, надавши документи на підтвердження вказаних обставин до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна».

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом строків розгляду справи та не повідомлення третьої особи про розгляд справи колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, судом вірно застосовані норми матеріального права та суд дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з надходженням на адресу суду клопотань від відповідача ОСОБА_2 про витребування з УМВС України у Хмельницькій області матеріалів кримінальної справи, судом першої інстанції були зроблені запити до відповідних органів, а також судом було зроблено запит до СВ Хмельницького РВ УМВС України в Хмельницькій області про направлення копії страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності для долучення до матеріалів вказаної цивільної справи, оскільки в матеріалах витребуваного кримінального провадження містилася нечітка копія страхового полісу.

А тому суд першої інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню прав осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що відсутні підстави для постановлення окремої ухвали по даній справі.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального права, а наведені в апеляційній скарзі недоліки у розгляді справи не вплинули на суть ухваленого рішення, колегія суддів згідно ст.308 ЦПК України вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді