Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2015 Справа №607/14229/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що у липні 1991 року вона прибула на постійне місце проживання на територію України із міста Воркута (Комі АРСР) разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , синами ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). З липня 1991 року вона разом із своїми членами сім`ї проживала без реєстрації у с. Нападівка Ланівецького району Тернопільської області. У даному населеному пункті не прописувалась, тому що на той час була зареєстрована у квартирі, яку їхня сім`я отримала під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 , що в Ленінградській області. Тобто, заявник постійно проживала разом із сім`єю у Ланівецькому районі Тернопільської області, але до липня 1999 року офіційно була прописана у військовій частині АДРЕСА_1 , звідки виписалась після отримання дозволу і приватизації вказаного житла. Проживаючи в м.Ланівці Тернопільської області, куди ОСОБА_1 із сім`єю переїхали з с. Нападівка у 1994 році, заявник в липні 1999 року звернулась до паспортної служби Ланівецького РВ УМВСУ, де була офіційно зареєстрована як громадянка Росії за адресою: АДРЕСА_2 , а також отримала тимчасову посвідку на проживання для іноземців. 18 березня 2004 року шлюб між нею та ОСОБА_3 був розірваний. Після розлучення, у червні 2004 року вона переїхала на постійне проживання в м. Тернопіль в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Під час проживання у м. Тернополі 14 липня 2007 року у ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області заявник отримала посвідку на постійне проживання в Україні за № НОМЕР_2 , якою користується по даний час. У період здобуття Україною незалежності, ОСОБА_1 і всі члени її сім`ї проживали на території України за адресою: с. Нападівка Ланівецького району Тернопільської області. Таким чином, в Україні вона проживає уже 24 роки. Без встановлення даного факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» в судовому порядку заявник позбавлена можливості отримати громадянство України, а тому просить заяву задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити з підстав, у ній викладених.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області в судовому засіданні не заперечила стосовно задоволення поданої ОСОБА_1 заяви.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України до 24 серпня 1991 року. Зокрема, вказані свідки суду повідомили, що заявник разом із сім`єю приїхала на територію України в кінці червня на початку липня 1991 року

Дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, покази свідків, суд встановив наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28 березня 1956 року, виданого Глазовським міським ЗАГС м.Глазова Удмудської Республіки, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно договору дарування квартири серії ВВЕ №499701 від 02 червня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Радомською І.А., ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар належну ОСОБА_4 двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

У будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_3 , зазначено, що з 25 червня 2004 року у даній квартирі зареєстрована ОСОБА_1 .

У 2005 року Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією ОСОБА_1 видано картку фізично особи платника податків.

Як вбачається із тимчасової посвідки на проживання для іноземців на постійне проживання, виданої 14 липня 2007 року ВГІРФО УМВСУ в Тернопільській області, ОСОБА_1 , громадянці Російської Федерації, надано право перебувати на території України «безстроково». На звороті даної посвідки вказане місце реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 .

29 жовтня 2010 року ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 .

24 листопада 2011 року заявнику ОСОБА_1 Пенсійним фондом України видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_5 .

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України передбачений судовий порядок встановлення фактів, від яких залежить виникнення особистих або майнових прав громадянина, коли не передбачено іншого порядку їхнього встановлення, а так само неможливості одержання зацікавленими особами відповідних документів, які засвідчують ці факти.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Так, згідно зі ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року (з подальшими змінами) для встановлення факту належності до громадянства України за п.п.1, 2 ч.1 ст.ст.3, 8, Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).

Таким чином, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України до 24 серпня 1991 року, та приходить до висновку, що заяву слід задовольнити, встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Керуючись ст.ст.10, 60, 213, 215, 234, 256, 259, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:
Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.
Головуюча О.Герчаківська