У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради про визнання недійсною угоди про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259 та змін до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Черкаська міська рада звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 вересня 2006 року з ОСОБА_2 укладено угоду про відшкодування власнику землі заподіяних збитків, зареєстровану в управлінні земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради 11 вересня 2006 року за № 259. Предметом вказаної угоди є грошове зобов'язання по оплаті за фактичне користування земельною ділянкою площею 2 044,92 кв. м, в тому числі 317,41 кв. м спільного користування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка є комунальною власністю Черкаської міської ради і використовується відповідачем під частиною комплексу будівель, які перейшли до нього у власність згідно договору купівлі-продажу від 30 грудня 1999 року. Враховуючи фактичне використання відповідачем земельної ділянки та відсутність у нього правовстановлюючих документів на земельну ділянку сторони вирішили укласти вищевказану тимчасову угоду з терміном дії до моменту державної реєстрації землекористувачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2 угоди ОСОБА_2 зобов'язався сплачувати Черкаській міській раді щомісячний платіж за фактичне використання ним земельної ділянки починаючи з 01 вересня 2006 року в розмірі 140 грн 75 коп. Щорічно плата за використання земельної ділянки у зв'язку із щорічною індексацією грошової оцінки землі уточнювалася на коефіцієнт індексу інфляції (за 2008 рік коефіцієнт індексації становив 1,028; за 2009 рік - 1,152; за 2010 рік - 1,059). З 01 січня 2010 року розмір щомісячного платежу становить 76 грн 52 коп., за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2013 року відповідачу нараховано 6 455 грн 09 коп.

Проте, ОСОБА_2 в порушення взятих на себе договірних зобов'язань не в повному обсязі розраховується з Черкаською міською радою за вказаною угодою. Так, за вищевказаний період він сплатив лише 951 грн 45 коп., внаслідок чого сума заборгованості становить 5 503 грн 64 коп., яку Черкаська міська рада просить стягнути з відповідача.

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Черкаської міської ради про визнання недійсною угоди про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259 та змін до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що правочини мають бути визнані судом недійсними, оскільки вони не відповідають вимогам Земельного кодексу України, закону України «Про оренду землі» та закону України «Про плату за землю». Так, відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, проте, згідно відповіді Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 13 грудня 2013 року № 9916/04-10 в Головному управлінні відсутня інформація щодо реєстрації угоди про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259, укладеної між приватним підприємцем ОСОБА_2 та Черкаською міською радою, зміни до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року. Із ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки не укладався. Вказував, що як доказ Черкаська міська рада надала розрахунок орендної плати за використання земельної ділянки від 10 липня 2006 року № 1349-25-2. В даному розрахунку мова йде про орендну плату за землю.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Істотні умови договору оренди передбачені ст. 15 ЗУ «Про оренду землі». Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11, 17,19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Вважає, що угода про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259, укладена між приватним підприємцем ОСОБА_2 та Черкаською міською радою та зміни до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року є нікчемними та не породжують жодних наслідків.

Також зазначає, що ніякої угоди про зміну землекористувача від 08 лютого 2011 року з ПП ОСОБА_2 на громадянина ОСОБА_2 останній не укладав.

Зазначений правочин вважає нікчемним також з огляду на наступне. За змістом правочину, нікчемний правочин є змінами до угоди про відшкодування власнику заподіяних збитків. Стороною первісного правочину є фізична-особа підприємець, тобто мова йде про господарський двір, у відповідності до норм Господарського кодексу України. Громадянин України має іншу правоздатність щодо укладання договорів, та не може бути стороною правочину, який укладала фізична особа-підприємець. Тим більше, що зазначена угода датована датою у той час, коли фізична особа-підприємець був правоздатний, підпис, який здійснено «За сторону правочину ОСОБА_2» зробила інша особа. Ураховуючи викладене просив визнати недійсними угоду про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259, укладену між приватним підприємцем ОСОБА_2 та Черкаською міською радою, та зміни до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року, у задоволенні первісного позову Черкаської міської ради відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсними зміни від 08 лютого 2011 року до угоди про відшкодування збитків власнику землі заподіяних збитків від 11 вересня 2006 року № 259. В решті позовних вимог відмовлено.

У квітні 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень першої та апеляційної інстанцій, із зазначенням причини пропуску процесуального строку.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки скаржником пропущено процесуальний строк з поважної причини.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, ознайомившись із змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Поновити Черкаській міській раді строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2014 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2015 року у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Черкаської міської ради про визнання недійсною угоди про відшкодування збитків від 11 вересня 2006 року № 259 та змін до угоди про відшкодування збитків від 08 лютого 2011 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович