Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2015 Справа №607/13597/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон, одержання візових документів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої особи без самостійних вимог Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон ОСОБА_3 24 січня 2009 року без згоди батька ОСОБА_2, надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виготовлення та одержання візових документів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди її батька ОСОБА_2, надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України у країни шенген зони без згоди її батька ОСОБА_2, без будь-яких обмежень, у супроводі матері ОСОБА_1, в період з 01 вересня 2015 року по 01 вересня 2020 року.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що шлюб між сторонами був розірваний, дитина проживає разом із нею. Вона має можливість виїжджати за межі території України у країни шенгензони для відпочинку, екскурсій, закупівельних поїздок. Однак, батько дитини - відповідач по справі без аргументованих причин відмовляється надати згоду, щоб його дочка із матір'ю мала можливість виїжджати за межі України. На адресу відповідача був направлений лист із проханням з'явитися до нотаріуса і надати заяву на виїзд дитини, однак, відповідач не з'явився.

Поїздки за кордон будуть відігравати позитивну роль у розширенні світогляду дитини, її розвитку, культури, можливість здійснювати придбання якісних речей для дочки. Ненаданням дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач чинить перешкоди у вихованні дитини, її розвитку, порушує її особисті права, при тих обставинах, що він не приймає належної участі у вихованні дочки, сам не взмозі здійснити виїзди за межі території України, аліменти на утримання дочки сплачує не своєчасно. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон не має собою мету залишитися в іншій країні, оскільки вона має постійне місце проживання, дочка зареєстрована по місцю проживання разом із матір'ю, має постійну роботу.

Вимога щодо надання дозволу на виїзд дочки за кордон протягом тривалого періоду мотивована тим, що постійно вона не може звертатися до відповідача, якого і може не бути у місці проживання, поїздки за межі України бувають раптові, і потребують вчинення негайних рішень із боку відповідача для оформлення відповідних документів. Крім цього, зазначає, що відповідач станом на дату розгляду справи перебуває за межами території України, що і підтверджує її вимоги в частині тривалого терміну.

За таких обставин, для реалізації та захисту прав дитини ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовільнити.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, так як із пояснень його представник перебуває за межами території України. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що вимоги суперечать законодавству, засадам регулювання сімейних відносин. Надані позивачем пояснення щодо того, що батько не займається вихованням дочки та не сплачує аліментів не відповідають дійсності. Стверджує, що раніше надавав дозвіл на виїзд дочки за кордон, однак, ОСОБА_1 просить надати довгострокову згоду на вивезення дитини за межі України, що суперечить законодавству, створює потенційну небезпеку порушення прав та інтересів дочки, неправомірно хоче обмежити його права на участь у вихованні та утриманні доньки і позбавляє можливостей для ефективного захисту її прав. Лист від матері ОСОБА_2 з вимогою з'явитися до нотаріуса для надання згоди на оформлення заяви для виїзду дитини за кордон отримав, проте вирішив не прийти, оскільки вказаний лист був надісланий вже після подачі позову до суду. Вимоги законодавства передбачають необхідність отримання нотаріально засвідченої згоди батька на кожен окремий випадок вивезення матір'ю дитини за межі території України та не допускають надання матері довгострокової згоди на багаторазове вивезення дитини за кордон протягом тривалого періоду часу, як це вимагає позивач.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей ТМР в судове засідання не з'явився, проте в засіданні 01.09.2015р. повністю підтримала вимоги ОСОБА_1 та зазначила, що вимогами позивача ніяким чином не будуть порушуватися права батька у його участі у вихованні дочки. При отриманні згоди на можливість виїжджати разом із матір'ю за межі території України світогляд дитини буде розвиватися, матиме можливість вчитися культури, відпочинку, і матір'ю вчиняються дії в інтересах дитини щодо її розвитку.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.12.2012р. по справі №1915/1947/2012 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 12.07.2008р., актовий запис №796 був розірваний.

У сторін 24 січня 2009 року народилася дочки ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про народження від 29.01.2009р. №091901.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21.07.2014р. по справі №607/11602/14-ц присуджено до стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх доходів.

Із матеріалів справи вбачається, що дитини ОСОБА_3 проживає та зареєстрована разом із матір'ю ОСОБА_1 в м. Тернополі по вул. Лепкого,14/166, перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 330,60 грн. За період із лютого 2015 року по серпень 2015 року аліментів не сплачував. Сплатив лише 26.08.2015р. в сумі 1673 грн.

Позивач ОСОБА_1 працює економістом в Тернопільській області організації УТМР з 04.08.2014р., про що свідчить довідка від 03.09.2015р. №50,

Позивач в судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу вона проживає з іншим чоловіком в громадянському шлюбі, станом на теперішній час є вагітною. Має фінансові та інші можливості, бажання для здійснення виїзду протягом канікул, на вихідних днях із дочкою за межі території України в країни шенген зони як для відпочинку, екскурсій, так і на закупівельні цілі. Раніше батько дитини надавав згоду на виїзд, дочка була занесена до її закордонного паспорту і виїжджали за межі території України. Однак, відповідач без будь-яких аргументованих причин відмовляється з'явитися до нотаріуса для надання заяви на виїзд дитини разом із нею за межі території України. Вона направила ОСОБА_2 лист із проханням прийти до приватного нотаріуса, проте батько дитини не з'явився. факт направлення листа підтверджує долученої квитанцією від 14.08.2015р. Не має на маті залишитися проживати в іншій країні та вивезти дитину з України, так як має постійне місце проживання, роботу, створила нову сім'ю.

Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р., за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач через безпідставні та неаргументовані заперечення не надає згоди на виїзд дочки за кордон разом із матір'ю, чим порушує конституційні права людини і громадянина, а саме обмежується вільне пересування дитини, що буде відповідати її інтересам. Виїзд дитини за кордон не є метою залишитися в іншій країні, так як матір має постійне місце проживання в Україні, працевлаштована, дбає про розвиток, виховання та відпочинок своєї дочки, матеріально утримує її.

А тому в інтересах дитини слід надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на оформлення візових документів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та виїзд разом із матір'ю ОСОБА_1 без згоди її батька ОСОБА_2 за межі території України у країни шенген зони із визначним судом періодом з 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року, приймаючи при цьому наданні пояснення позивача в частині визначення довготривалого періоду і відсутність відповідача станом на дату розгляду справи в Україні, що підтверджує неможливість матері отримати згоду від батька на виїзд із дитиною за кордон в разі такої необхідності.

Суд зазначає, що наданням дозволу на виїзд дитини без згоди батька за межі території України ніяким чином не будуть порушуватися права відповідача як батька у вихованні дочки, оскільки даний виїзд є тимчасовим і батько буде всі можливості для реалізації своїх прав у вихованні та утриманні дочки.

Відповідачем в свою чергу не вказано і не обґрунтовано із посиланням на докази наявність поважних причин для того, щоб зробити висновок, що виїзд дитини за кордон в країни шенген зони разом із матір'ю буде суперечити її правам чи інтересам та з метою вивезення дитини за кордон на постійне місце проживання.

В частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог щодо надання їй дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_2 слід відмовити у їх задоволенні, так як згідно Постанови КМУ від 07.05.2014р. №152, якою затверджений «Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» наявність рішення суду про надання дозволу на виготовлення проїзних документів для дитини без згоди батька не передбачено.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути із відповідача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60,88, 212, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду дитини за кордон, одержання візових документів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити частково.

2.Надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виготовлення та одержання візових документів ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди її батька ОСОБА_2.

3.Надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України у країни шенген зони без згоди її батька ОСОБА_2, без будь-яких обмежень, у супроводі матері ОСОБА_1, в період із 01 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року, яка зобов'язується забезпечити перебування ОСОБА_3 за кордоном, несе відповідальність за життя і здоров'я дочки та ї повернення на територію України.

4.В частині заявлених позовних вимог щодо надання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 - в задоволенні відмовити.

5.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5