АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа №623/3295/13-ц. Головуючий 1 інст.: - Бутенко В.М. Провадження №22-ц/790/7178/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: трудові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4, 3-особа: ОСОБА_8 - про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4, в якому просила визнати незаконними та нечинними накази Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 від 13 червня 2013 року №190-к та від 24 квітня 2013 року №78 про оголошення їй догани за порушення трудової дисципліни.

Визнати незаконним та скасувати наказ від 29 липня 2013 року №229-к про звільнення її з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України та поновити її на роботі на посаді медичної сестри з фізіотерапії та функціональної діагностики.

Стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13 538 грн. 07 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 1 червня 2007 року вона працювала у Комунальному закладі охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на посаді медичної сестри з фізіотерапії на 0,5 ставки та функціональної діагностики на 0,5 ставки.

29 липня 2013 року їй стало відомо, що наказом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 від 29 липня 2013 року №229-к її звільнено з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни за п. 3 ст. 40 КЗпП України .

Вважала, що накази про накладення на неї дисциплінарних стягнень і звільнення її з роботи видані безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства.

25 листопада 2013 року ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області до участі у справі залучено 3- особу ОСОБА_9

Відповідач, в особі свого представника, позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

3- особа ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 11 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року скасовано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 11 грудня 2013 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Скасовано наказ №229-к від 29 липня 2013 року Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 «Про розірвання трудового договору з ОСОБА_6 з ініціатива власника або уповноваженого ним органу».

Поновлено ОСОБА_6 на 0,5 ставки медичної сестри з фізіотерапії та на 0,5 ставки медичної сестри з функціональної діагностики з 29 липня 2013 року у Комунальному закладі охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4.

Стягнуто з Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на користь ОСОБА_6 19 216 грн. 80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі та стягнення з Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за один місяць у розмірі 2 825 грн. 99 коп. допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року частково задоволено касаційну скаргу Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року залишено без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 1 червня 2007 року на підставі наказу головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 за № 82-к ОСОБА_6 працювала у відповідача на посаді медичної сестри з фізіотерапії на 0,5 ставки і на посаді медсестри з функціональної діагностики на 0,5 ставки за переводом з Ізюмської ЦМЛ з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом.

Наказом Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 від 24 квітня 2013 року №78 позивачці оголошено догану за те, що вона допустила необґрунтований відпуск розчину ізоніазіду 10 %, лужного розчину інгаляцій без лікарських призначень, а наказом від 13 червня 2013 року №190-к їй оголошено догану за те, що вона без поважних причин не виконала призначення лікаря і відмовила у проведенні інгаляції пацієнту закладу.

25 липня 2013 року було виявлено чергове невиконання позивачкою обов'язків, покладених на неї трудовим договором, що зафіксовано актом адміністративного обходу від 25 липня 2013 року та викладено у рапорті лікаря фтизіатра ОСОБА_10

29 липня 2013 року наказом №229-к розірвано трудовий договір з позивачкою за систематичне невиконання обов'язків, покладених на неї трудовим договором на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, з яким її ознайомлено в день звільнення, видано копію наказу та трудову книжку і проведено розрахунок.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року скасовано рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 11 грудня 2013 року та ухвалено нове рішення, яким скасовано наказ №229-к від 29 липня 2013 року Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 «Про розірвання трудового договору з ОСОБА_6 з ініціатива власника або уповноваженого ним органу» та поновлено ОСОБА_6 на 0,5 ставки медичної сестри з фізіотерапії та на 0,5 ставки медичної сестри з функціональної діагностики з 29 липня 2013 року у Комунальному закладі охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4.

Відповідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш ніж за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більш ніж один рік не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, (далі - Порядку) середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, згідно з п. 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Крім того, положеннями розділу III Порядку передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню при обчисленні середнього заробітку як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Абзацом першим пункту 3 розділу III Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками -почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заробітна плата ОСОБА_6 за травень 2013 року становила 3508 грн. 12 коп., до складу якої входили: посадовий оклад 1474 грн.; надбавка за шкідливі і важкі умови праці 884 грн. 40 коп.; набавка за вислугу років 707 грн. 52 коп.; надбавка за тривалість безперервної роботи 442 грн. 20 коп.

Заробітна плата ОСОБА_6 за червень 2013 року становила 2143 грн. 85 коп., до складу якого входили: посадовий оклад 900 грн. 78 коп.; надбавка за шкідливі і важкі умови праці 540 грн. 87 коп.; набавка за вислугу років 432 грн. 37 коп.; надбавка за тривалість безперервної роботи 270 грн. 23 коп. ( а. с. 141 том №1).

Таким чином, заробітна плата ОСОБА_6 за два місяці, що передували її звільненню з роботи , становила 5651 грн. 97 коп. (3508 грн. 12 коп. + 2143 грн. 85 коп.)

У травні 2013 року ОСОБА_6 відпрацьовано 19 робочих днів, у червні 2013 року 11 робочих днів, а всього 30 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_6 становить 188 грн. 39 коп. (5651 грн. 97 коп. : 30 робочих днів = 188 грн. 39 коп.).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 21 серпня 2012 року №9050/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», оплаті ОСОБА_6 підлягає: у липні 2013 року - 2 дні; у серпні 2013 року - 21 день; у вересні 2013 року - 21 день; у жовтні 2013 року - 23 дні; у листопаді 2013 року - 21 день; у грудні 2013 року - 22 дні, а всього 110 робочих днів.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 4 вересня 2013 року №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», оплаті ОСОБА_6 підлягає: у січні 2014 року - 21 день; у лютому 2014 року - 12 днів, а всього - 33 робочих дні.

Таким чином, стягненню підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 липня 2013 року по 18 лютого 2014 року, тобто з 143 (110 + 33 = 11043) робочі дні.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу ОСОБА_6 за період з 30 липня 2013 року по 18 лютого 2014 року становить 26 939 грн. 77 коп. (188 грн. 39 коп. х 143 робочі дні = 26 939 грн. 77 коп.).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26 939 грн. 77 коп., без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не переглядається, оскільки воно було переглянуто рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 лютого 2014 року та частково залишено без змін касаційною інтанцією.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я Обласного протитуберкульозного диспансеру №4 на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 26 939 (двадцять шість тисяч дев'ятсот тридцять дев'ять) грн. 77 (сімдесят сім) коп., без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н им законної сили.

Головуючий:

Судді: