Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 06.12.2012 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 3200 доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 06.02.2013 року, також 06.02.2012 року між сторонами укладено договір позики на суму 3046 доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 06.02.2013 року, 06.07.2012 року між сторонами укладено договір позики на суму 672 долари США на строк до 06.09.2012 року, факт отримання грошових коштів підтверджено розписками відповідача, своїх зобов'язань за договорами позики відповідач не виконав. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 6918 доларів США, що становить еквівалент станом на 20.07.2015 року 152 469 грн.89 коп., стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

В судове засідання позивач не з'явився, але від представника позивача за довіреністю подано через канцелярію суду заяву щодо розгляду справи без участі позивача, в якій вказано на те, що позивач позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України провести заочний розгляд даної справи.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 06.07.2012 року між позивачем та відповідачем укладено письмовий договір позики на суму 672 долари США, які відповідач зобов'язувався повернути до 06.09.2012 року, що стверджується оригіналом договору позики та власноручною розпискою відповідача про отримання грошових коштів.

06.12.2012 року між сторонами укладено письмовий договір позики на суму 3200 доларів США, які відповідач зобов'язувався повернути до 06.02.2013 року, що слідує з оригіналу цього договору та власноручної розписки відповідача в матеріалах справи.

Також 06.12.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики на суму 3046 доларів США, вказану суму коштів відповідач зобов'язувався повернути до 06.02.2013 року, що вбачається з оригіналу даного договору та власноручної розписки відповідача.

Отже, відповідач позичив у позивача кошти на загальну суму 6918 доларів США, які в установлений строк не повернув.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем на підтвердження укладення договорів позики між ним та відповідачем на загальну суму 6918 дол. США суду надано вказані вище договори позики та власноручні розписки відповідача.

Згідно приписів ст. 1047 ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Отже, між сторонами було укладено письмові договори позики та досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договорів позики, а розписки свідчить про їх укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач на даний час борг не повернув.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Так, за ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, проаналізувавши всі надані докази суд приходить до висновку, що між сторонами по справі дійсно було укладено договори позики на суму 6918 доларів США на строк до 06.09.2012 року та на строк до 06.02.2013 року, і що відповідач не виконав умови укладених між сторонами договорів щодо своєчасного повернення суми боргу, в установлений строк борг не повернув.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Так, згідно розрахунку позивача за офіційним курсом НБУ станом на 20.07.2015 року /1 дол. США = 22,039591 грн./ сума боргу становить 152 469 грн.89 коп.

А тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу в межах заявлених позовних вимог.

На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1524 грн.70 коп. /1% від ціни позову/.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись ст.ст.509, 526, 533, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 6 918 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 152 469 грн.89 коп. / сто п»ятдесят дві тисячі чотириста шістдесят дев»ять грн. 89 коп./ та судовий збір в сумі 1 524 грн.70 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя А. М. Дмитренко