Справа № 336/545/15-ц
Пр. № 2/336/831/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив протягом судового розгляду, про поділ майна подружжя.

В уточненій заяві (а. с. 50-53) зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому 19 квітня 2008 року шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2012 року, що набрало законної сили, розірвано. За час перебування у шлюбі подружжя набуло таке майно:

шафу-купе вартістю 4550 грн.,

кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп.,

пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп.,

кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп.,

смартфон НТС А 310е Explorer вартістю 1399 грн. 30 коп.,

ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп.,

LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп.,

варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп.,

ванну вартістю 1400 грн.,

унітаз вартістю 288 грн.,

куток спальний з баром вартістю 4060 грн.,

дитячі меблі вартістю 3220 грн.,

шведську стінку вартістю 840 грн.,

стіл кухонний з чотирма стільцями вартістю 1400 грн.,

холодильник вартістю 1540 грн.,

пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн.,

водонагрівач «Електролюкс» вартістю 840 грн.,

витяжку вартістю 525 грн.,

а усього на суму 40931 грн. 68 коп.

Вартість майна позивач зазначив з урахуванням тридцятивідсоткового зносу за час його експлуатації.

Позивач просить поділити майно, визнати за ним право власності на шафу-купе вартістю 4550 грн., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп., кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп., ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., а усього на суму 16116 грн. 52 коп.

Просить визнати за відповідачем право власності на кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп., смартфон НТС А 310е Explorer вартістю 1399 грн. 30 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп., варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп., ванну вартістю 1400 грн., унітаз вартістю 288 грн., дитячі меблі вартістю 3220 грн., шведську стінку вартістю 840 грн., стіл кухонний з чотирма стільцями вартістю 1400 грн., холодильник вартістю 1540 грн., витяжку вартістю 525 грн., водонагрівач «Електролюкс» вартістю 840 грн., а усього на майна на суму 24815 грн. 16 коп.

Оскільки вартість майна, що належить присудити відповідачу, перевищує вартість майна, про виділення якого просить для себе ОСОБА_3, просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь різницю між загальною вартістю присудженого йому та відповідачу майна у сумі 4345 грн. 32 коп.

Крім того, просить про визнання за ним права особистої власності на ноутбук «LENOVO V 570-333» вартістю 4136 грн. 30 коп., сумку для ноутбука «CASE LOGIK» вартістю 214 грн. 20 коп., безпровідний маршрутизатор «ТP LINK TL-WR 741 ND» вартістю 194 грн. 67 коп., мишу «LOGITECH» вартістю 1213 грн. 41 коп. загальною вартістю з урахуванням 30 % зносу 4668 грн. 58 коп., які він набув в мережі магазинів «Фокстрот» хоча й під час перебування у шлюбі, а саме: в березні 2012 року, проте за умови окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних стосунків, яке мало місце в лютому 2012 року. Зазначене майно хоча й перебуває у нього в користуванні, між тим воно набуте під час існування шлюбу, тому позивач просить захистити його право в такий спосіб.

Судові витрати просить покласти на відповідача.

В судовому засіданні підтримав вимоги позову. Просить про його задоволення.

Представник позивача просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

Представник відповідача позов не визнала.

В обґрунтування заперечень пояснила, що кришку для мікрохвильової печі вартістю 29 грн., мікрохвильову піч «SAMSUNG», LED телевізор «SAMSUNG» набувала за власні кошти мати її довірительки ОСОБА_5, користуючись карткою споживача для здійснення покупок в мережі магазинів «Фокстрот», яку на своє імя оформив позивач. Зазначені предмети були надані матірю у користування подружжя, як і належна матері квартира, тому вони не можуть бути предметом спільного майна подружжя. Цю картку, яку зберігала відповідач, використала і подруга відповідача для набуття собі смартфону НТС А 310 е Еxplorer. Що стосується ЖК телевізору LG, його з використанням тієї самої картки купував брат відповідача ОСОБА_6., який купив і спальний куток, оскільки певний час з дозволу власника житла проживав в належній матері відповідача квартирі.

Пилосос з аквафільтром «VITEК» був придбаний особисто за власні кошти її довірительки після того, як позивач пішов із сімї, а водонагрівач «Електролюкс» ОСОБА_4 купувала вже в 2014 році за власні кошти, тому на перелічене майно також не розповсюджується статус спільного майна подружжя.

Як пояснила представник відповідача, кухонний гарнітур, шафу-купе, стіл зі стільцями, меблі для дитячої кімнати, а також ванну і унітаз придбала мати відповідача в інтересах влаштування інтерєру в належній їй квартирі АДРЕСА_1. Шведську стінку також купила ОСОБА_5 для фізичного розвитку своїх онуків дітей сторін.

Інші предмети, про включення яких до обєктів спільної сумісної власності подружжя просить позивач, а саме: холодильник вартістю 1540 грн., пральна машина «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., витяжка вартістю 525 грн., дійсно були набуті подружжям під час шлюбу, з яких холодильник і пральну машину подружжя отримало в дар під час святкування весілля, в витяжку придбало за власні кошти. Проте з урахуванням того, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей у сумі 15566 грн. 66 коп., просить присудити зазначене майно відповідачу.

Крім того представник зазначила, що ноутбук «LENOVO V 570-333 A» вартістю 5909 грн., сумка для ноутбука «СASE LOGIK» вартістю 306 грн., безпровідний маршрутизатор «TP LINK TL-WR741ND» вартістю 278 грн. 10 коп., компютерна миша «LOGITECH» вартістю 176 грн. 30 коп. були придбані відповідачем за власні кошти в березні 2012 року, тобто після припинення спільного життя подружжя. Їхнє перебування у позивача зумовлене тим, що, посилаючись на відїзд з міста, він попросив відповідачку надати в тимчасове користування зазначені речі для зручності спілкування з дітьми в мережі Інтернет. Що стосується зазначених речей, її довіритель має намір в подальшому висувати вимогу про визнання їх предметом особистої приватної власності, набутої під час окремого проживання, і витребування їх з неправомірного володіння позивача.

У звязку з викладеним представник позивача просить з урахуванням наведених нею доводів залишити позов без задоволення.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому 19 квітня 2008 року шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2012 року, що набрало законної сили, розірвано (а. с. 6-7).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них на мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т. і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст. 70 СК при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Задовольняючи позов частково, суд вважає, що позивачем доведено, що шафу-купе вартістю 4550 грн., кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп., пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп., кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп., ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп., варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп., ванну вартістю 1400 грн., унітаз вартістю 288 грн., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., холодильник вартістю 1540 грн., пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., водонагрівач «Електролюкс» вартістю 840 грн., витяжку вартістю 525 грн., а усього на суму 34072 грн. 38 коп подружжя набуло під час перебування у шлюбі за спільні кошти, тому на них розповсюджується статус спільного майна подружжя.

На зазначені умовиводи суду не впливають твердження свідка ОСОБА_5, яка зазначає, що шафу-купе, кухонний гарнітур та водонагрівач вона особисто набувала після розірвання шлюбу сторін влітку 2014 року для використання в належній їй квартирі, хоча свідок і надає докази на підтвердження цих покупок, а саме: копії чеку від 11.05.2014 року (а. с. 86), договорів на виготовлення меблів від16.06.2015 року (а. с. 95, 98), оскільки судом встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки в лютому 2012 року, а 9 серпня 2012 року шлюб між ними розірваний рішенням суду, тому набуті за межами існування шлюбу предмети не можуть бути обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Між тим надані суду позивачем докази в обґрунтування придбання згаданих предметів меблів під час перебування сторін у шлюбі, а саме: в серпні 2011року (а. с. 12-13, 56-59), беззаперечно свідчать на користь його доводів про належність цих предметів до спільного майна подружжя.

Підтвердженням цих обставин є надані суду фото з зображенням кухонного гарнітуру і шафи-купе (а. с. 99-103), що співпадають з ескізами цих меблів, які містяться в додатках до договорів про їхнє набуття в серпні 2011 року (а. с. 56-59); про їхню купівлю подружжям саме влітку 2011 року заявляють свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; а свідок ОСОБА_7, крім того, впізнає в цих меблях ті, які вона бачила в квартирі сторін під час її відвідування восени 2011 року-взимку 2012 року. Підтвердженням встановлення в житлі, де мешкали сторони, шафи-купе, яку подружжя придбало за договором від 16.12.2011 року, є надане позивачем фото відповідача на фоні цієї шафи, розміщене в мережі Інтернет 17 липня 2013 року (а. с. 105), яке спростовує твердження відповідача і свідка ОСОБА_5 про набуття свідком цього предмету влітку 2014 року.

З зазначених міркувань, тобто враховуючи дату вчинення покупки, виходить суд, відкидаючи і твердження свідка ОСОБА_5 про набуття нею спірного водонагрівача в травні 2014 року, і крім викладених доводів на спростування цієї інформації враховує показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що вертикальний водонагрівач «Електролюкс» обємом 80 літрів для подружжя купив батько позивача ОСОБА_8 в торговому центрі «Бородинський» на території Бородинського мікрорайону в м. Запоріжжі восени 2011 року. На користь цих доводів свідчить і згадана судом копія квитанції про покупку водонагрівача (а. с. 86), яка містить посилання на водонагрівач іншої марки і на іншу, ніж зазначена позивачем вартість, а також суперечливі пояснення представника відповідача і свідка ОСОБА_5, кожна з яких заявляє, що водонагрівач купувала саме вона.

Тими ж самими мотивами керується суд, оцінюючи твердження представника відповідача і свідка ОСОБА_5 про набуття ними пилососу з аквафільтром «VITEК» в квітні 2014 року, після припинення сторонами шлюбних стосунків, які свідок підтверджує наданням гарантійного талону (а. с. 97), оскільки як предмет поділу позивач зазначає пилосос, що набувався 9 вересня 2011 року (а. с. 14, зворотний бік), а не 13 квітня 2014 року, коли цю покупку здійснила свідок (а. с. 14).

Визнаючи інше згадане судом майно обєктом спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з відомостей, які містяться в наданій позивачем інформації про покупки предметів побутової техніки, зроблені за його власною карткою споживача в мережі магазинів побутової техніки «Фокстрот» та оцінює ці відомості як достовірні через те, що вони містять обєктивну інформацію про предмет доказування, а наявність переліченого в цій довідці майна підтверджується наданими копіями видаткових накладних (а. с. 15-17), не оспорюється сторонами, які дають різні пояснення щодо його походження (а. с. 14).

Сам факт замовлення і отримання позивачем цієї інформації в торговому центрі «Фокстрот» свідчить про дії особи, обізнаної про наявність у сімї певних предметів матеріального світу, і підкріплює висновок суду про належність майна до спільного майна подружжя.

При цьому, не погоджуючись з твердженнями відповідача про набуття смартфону з використанням картки на імя позивача її подругою, через те, що ці твердження не підкріплені жодним доказом, тоді як на користь доводів позивача свідчать показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 про те, що позивач неодноразово купував відповідачці втрачені нею мобільні телефони, суд між тим не може визнати цю річ спільно нажитим майном подружжя, виходячи з такого.

В силу ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є речі індивідуального користування, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Виходячи із змісту наведеної статті сімейного законодавства, засіб мобільного звязку є річчю, що належить виключно споживачу комунікаційних послуг і використовується ним для задоволення власних потреб, тому суд не знаходить підстав для визначення його статусу як обєкту спільної сумісної власності подружжя.

Дійшовши висновку про те, що мякий куток з баром, який розташований в вітальні, набутий подружжям, суд виходить з того, що пояснення позивача про обставини купівлі ним цих меблів підтверджують свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, які зазначили, що цю покупку, як і інші, подружжя зробило разом; зазвичай сторони хвалились перед родичами новими надбаннями, і придбанням мяких меблів в тому числі.

Пояснення представника позивача про те, що ці меблі набував двоюрідний брат ОСОБА_4 ОСОБА_6 - не узгоджуються с показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що на цю покупку витратили гроші вона і подружжя ОСОБА_4, яке сплатило лише 1/3 частину вартості меблів, а також спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які заявили, що бачили ці меблі в житлі після того, як з квартири виїхав ОСОБА_6, який, за його поясненнями, проживав в житлі тітки ОСОБА_5 з осені 2010 року по травень 2011 року.

З огляду на викладене, виходячи з презумпції належності майна, що набувалось в період шлюбу, подружжю на праві спільної власності, суд вважає за необхідне враховувати ці меблі при поділі майна подружжя.

Меблі в дитячій кімнаті, на думку суду, не можуть бути предметом поділу майна подружжя, оскільки в силу ст.174 СК України майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини.

Оскільки меблі в дитячій кімнаті безумовно призвані забезпечити нормальний фізичний розвиток дітей та якісне здійснення ними життєдіяльності, суд, не вдаючись до вирішення питання про джерела набуття цих меблів, не вправі відносити їх до спільного майна подружжя.

З тих самих міркувань виходить суд, виключаючи з кола майна, що підлягає поділу, і шведську стінку, влаштовану в дитячій кімнаті і призначену для сприяння фізичному розвитку хлопчиків.

Дійшовши висновку про набуття подружжям унітазу та ванни, суд, крім пояснень позивача про те, що ці предмети він купував під час здійснення ремонту в квартирі по вул. Чарівній, який тривав з 2008 по 2010 роки, враховує пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, які зазначають, що ці предмети побуту купували сторони під час спільного проживання, а також показання свідка ОСОБА_6 про те, що під час свого проживання в квартирі його тітки з осені 2010 року по травень 2011 року він встановлював унітаз, який вже був придбаний і зберігався в одній з кімнат квартири, що підтверджує пояснення позивача про купівлю ним ванни і унітазу в липні 2009 року.

Що стосується мікрохвильової печі, суд також погоджується з тим, що цей предмет побутової техніки треба віднести до спільного майна подружжя, оскільки, на думку суду, позивач довів, що цю покупку зробила для подружжя його сестра ОСОБА_7 в січні 2012 року на виконання своєї обіцянки під час святкування весілля зробити саме такий подарунок. Зазначені обставини, а саме: обіцянка, зроблена під час весілля, визнаються сторонами, про обставини покупки свідок ОСОБА_7 дала детальні показання суду, а свідок ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_7, яка доводиться їй донькою, подарувала сторонам мікрохвильову піч; ці доводи не спростовані відповідачем.

В силу розяснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Враховуючи розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд не може констатувати наявність стола і чотирьох стільців на час вирішення цього спору, оскільки надані для огляду фото столу і стільців, наявні в житлі на час судового розгляду, за зовнішніми характеристиками не є тими предметами, про придбання яких під час шлюбу заявив позивач, не впізнавши в оглянутих зображеннях ані столу, ані стільців.

У відсутність будь-яких фактичних даних про придбання цих меблів позивачем у вказаний ним період, а також у відсутність даних про їхню наявність на час поділу майна, суд не вбачає підстав для врахування їх при поділі майна подружжя.

Згідно із ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо чоловік та жінка не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Вирішуючи вимоги про поділ переліченого майна, суд виходить з положень закону про рівність часток подружжя, тому, враховуючи їхню потребу в певних речах, вважає за необхідне присудити кожному із сторін майно, вартість якого є близькою до вартості ? частини майна, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відсутність побажань відповідача про присудження їй будь-яких предметів у звязку з запереченням проти того, що перелічене майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу, суд вважає за можливе прийняти запропонований позивачем варіант поділу майна, за виключенням майна, яке, на думку суду, не підлягає поділу.

При цьому, враховуючи наявність у сторін двох телевізорів і потребу в отриманні цього виду послуг як позивачки, так і дітей, що проживають разом з нею, суд вважає за необхідне внести в запропонований варіант поділу корективи і один з телевізорів, а саме: ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., присудити позивачці.

Таким чином, всебічно зясувавши обставини справи, враховуючи інтереси сторін, запропонований позивачем варіант поділу майна, суд вважає, що відповідачці належить присудити кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп., варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп., ванну вартістю 1400 грн., унітаз вартістю 288 грн., холодильник вартістю 1540 грн., витяжку вартістю 525 грн., ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., водонагрівач вартістю 840 грн., а усього майна на суму 19810 грн. 16 коп.

Відповідачу належить передати шафу-купе вартістю 4550 грн., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп., кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп., LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., а усього майна на суму 13422 грн. 22 коп.

Вирішуючи питання про стягнення грошової компенсації вартості частки присудженого майна з відповідача на користь позивача у сумі 3613 грн. 97 коп. (17036 грн. 19 коп. вартості ? частини спільного майна подружжя 13422 грн. 22 коп.), суд не вбачає підстав для покладення цієї суми на відповідача, керуючись змістом ч. 3 ст. 70 СК України про можливість збільшення частка майна подружжя в інтересах дітей і враховуючи відомості про наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей, які стягнуті рішенням суду від 11.06.2013 року, у сумі 15566 грн. 66 коп. (а. с. 43), а також наявність рішення суду від 25.04.2015 року про зміну розміру аліментів з 500 грн. щомісяця на кожну дитину до ? частини з усіх доходів позивача на утримання двох дітей, яке ухвалене при заочному розгляді справи і про наявність якого позивач дізналася лише під час вирішення цього спору.

Обставини, що покладені в основу такого висновку суду, свідчать про недостатність отримуваних відповідачем аліментів і дають підстави для збільшення розміру її частки в праві спільної сумісної власності на майно подружжя за рахунок різниці між вартістю присудженого їй та позивачеві майна.

Згідно із ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Вирішуючи вимоги позову про визнання права особистої приватної власності позивача на набуті в березні 2012 року в магазині «Фокстрот» ноутбук «LENOVO V 570-333», сумку для ноутбука «CASE LOGIK», безпровідний маршрутизатор «ТP LINK TL-WR 741 ND», мишу «LOGITECH», суд вважає за можливе задовольнити ці вимоги, хоча зазначене майно і перебуває у користуванні позивача, оскільки його набуття співпало з перебуванням сторін у зареєстрованому шлюбі, а це право, як встановлено судом, не визнає відповідач.

При вирішенні цих вимог суд виходить з того, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки в лютому 2012 року, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2012 року, яке набрало законної сили, визнається сторонами, тому майно, придбане 2 березня 2012 року можна кваліфікувати як обєкт особистої приватної власності, набутої хоча й під час шлюбу, але в період окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Визнаючи це право за позивачем, суд виходить з того, що він надав докази придбання цього майна (а. с. 14, 17), а самі предмети знаходяться в його користуванні з моменту їхнього набуття, що цілком охоплюється логікою ситуації, коли речі набуваються особою для самостійного користування.

На користь такого умовиводу суду свідчить і факт предявлення ОСОБА_3 цих вимог, тобто вчинення активних дій з захисту свого права.

Невизнання ж цього права відповідачем не супроводжується вчиненням нею дій з активного самозахисту (предявленням самостійних вимог, зустрічного позову), а доводи відповідача спрямовані лише в русло заперечення проти позову, які (заперечення) не підкріплені доказами, а також заявою про намір в подальшому висунути вимоги про визнання цього майна особистою приватною власністю відповідача.

На цей висновок суду не впливає і гарантійний талон на ноутбук та чеки про сплату вартості покупки, копії яких надані представником відповідача (а. с. 107), оскільки зберігання цих документів разом з іншими документами на побутову техніку і інше майно в житлі, де проживав позивач і де знаходилось його майно, підтверджує можливість доступу до цих документів відповідача, яка по теперішній час мешкає в цьому житлі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне при ухваленні рішення стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволеного позову витрати з оплати судового збору у сумі 317 грн.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 69, 70, 71 СК України, ст. ст.10, 11, 59, 79, 88, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати об"єктом спільної сумісної власності подружжя шафу-купе вартістю 4550 грн., кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп., пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп., кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп., ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп., варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп., ванну вартістю 1400 грн., унітаз вартістю 288 грн., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., холодильник вартістю 1540 грн., пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., водонагрівач «Електролюкс» вартістю 840 грн., витяжку вартістю 525 грн., загальною вартістю з урахуванням 30 % зносу 34072 грн. 38 коп.

Поділити майно, набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в період перебування у шлюбі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на шафу-купе вартістю 4550 грн., куток спальний з баром вартістю 4060 грн., пилосос з аквафільтром «VITEK VT-1834» вартістю 777 грн. 70 коп., кришку для мікрохвильової печі «EUROGOLD 0250» вартістю 20 грн. 30 коп., мікрохвильову піч «SAMSUNG GW73BR/BWT» вартістю 505 грн. 82 коп., LED телевізор «SAMSUNG UE19D401ONWXUA» вартістю 1968 грн. 40 коп., пральну машину «SAMSUNG» вартістю 1540 грн., а усього на суму 13422 грн. 22 коп.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на кухонний гарнітур вартістю 10040 грн. 80 коп., вбудовану духовку «PYRAMIDA F60TMR» вартістю 1743 грн. 77 коп., варочну поверхню «PYRAMIDA PFG604STX» вартістю 1578 грн. 29 коп., ванну вартістю 1400 грн., унітаз вартістю 288 грн., холодильник вартістю 1540 грн., витяжку вартістю 525 грн., ЖК телевізор «LG 32 LK430» вартістю 2694 грн. 30 коп., водонагрівач вартістю 840 грн., а усього на суму 19810 грн. 16 коп.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на майно, набуте під час окремого проживання у шлюбі у звязку фактичним припиненням шлюбних відносин, а саме: на ноутбук «LENOVO V 570-333» вартістю 4136 грн. 30 коп., сумку для ноутбука «CASE LOGIK» вартістю 214 грн. 20 коп., безпровідний маршрутизатор «ТP LINK TL-WR 741 ND» вартістю 194 грн. 67 коп., мишу «LOGITECH» вартістю 1213 грн. 41 коп. загальною вартістю з урахуванням 30 % зносу 4668 грн. 58 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 317 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в суд першої інстанції заяви про оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або шляхом подання апеляційної скарги впродовж строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Щаслива