Справа № 169/238/15-ц
Провадження № 2/169/90/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю:

секретаря Веремчук Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки та інвентаризації», до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобовязання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що з 16 червня 2002 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду від 22 грудня 2014 року розірвано. За час спільного проживання за рахунок сімейного бюджету вони побудували житловий будинок з господарськими спорудами по вулиці Незалежності, 56 в смт Луків Турійського району, який в експлуатацію не прийнятий і на який правовстановлюючі документи відсутні. Для проведення технічної інвентаризації, визначення ступеня готовності й оцінки вказаного будинку вона уклала договір зі спеціалізованим підприємством Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки та інвентаризації» (далі ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації»). Вказуючи, що відповідач проживає у спірному будинку і не допускає працівників зазначеного підприємства на територію домоволодіння для проведення технічної інвентаризації, яка необхідна їй для подальшого звернення до суду із позовом про поділ майна подружжя, чим порушує її права як співвласника нерухомого майна, просила зобовязати відповідача не чинити перешкоди та забезпечити належний доступ представникам ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» на обєкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: вул. Незалежності, 56, смт Луків Турійського району, для проведення поточних інвентаризаційно-оцінювальних робіт, в тому числі обмірів внутрішніх приміщень, та виготовлення технічного паспорту.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні у звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Представник третьої особи ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

За змістом ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, та, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Системний аналіз наведених вище норм матеріального і процесуального права дає підстави для висновку, що право на захист цивільних прав та інтересів є гарантованим законом субєктивним правом кожної особи і обовязковою передумовою для реалізації цього права є наявність і доведеність факту порушення, невизнання або оспорювання належних їй прав іншою особою.

Судом встановлено, що з 2002 року сторони в даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Турійського районного суду від 22 грудня 2014 року було розірвано (а.с. 28).

Відповідно до довідки Луківської селищної ради на земельній ділянці по вулиці Незалежності, 56 в смт Луків Турійського району самочинно побудовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, рік забудови 2013 (а.с. 6).

Рішенням Луківської селищної ради № 26/9 від 13 листопада 2008 року було надано дозвіл відповідачу ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 101).

Зазначене рішення скасовано рішенням Луківської селищної ради № 27/15 від 19 грудня 2008 року у звязку зі зміною порядку вирішення питань забудови територій (а.с. 102).

Інших рішень щодо надання дозволу на розробку проекту відведення чи надання у власність зазначеної вище земельної ділянки сторонам у справі чи іншим особам Луківською селищною радою не приймалося (а.с. 100), що підтвердили в судовому засіданні допитані як свідки селищний голова ОСОБА_6 та депутат селищної ради ОСОБА_7

27 березня 2015 року позивач уклала з ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» договір на проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорту на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 56, смт Луків, Турійський район (а.с. 8).

Із висновку дільничного інспектора по факту звернення позивача щодо чинення перешкод відповідачем вбачається, що 02 квітня 2015 року останній не допустив на територію домогосподарства за адресою: вул. Незалежності, 56, смт Луків, Турійський район, працівників ТзОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» та інших присутніх для проведення технічної інвентаризації. У ході проведення перевірки дільничним інспектором встановлено, що причиною таких дій відповідача є належність будинку та інших споруд за вказаною адресою ОСОБА_5 (а.с. 31).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач як на підставу позову покликалася на положення ст. 391 ЦК України, вказуючи, що спірний будинок є обєктом їхньої з відповідачем спільної власності як подружжя.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Норми вказаної статті гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права шляхом звернення до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Як встановлено у ході розгляду даної справи, що й не заперечувалося її учасниками, на земельній ділянці по вул. Незалежності, 56 в смт Луків Турійського району, що не була відведена у встановленому законом порядку для будівництва, самочинно за відсутності відповідного дозволу на виконання будівельних робіт та затвердженого проекту збудовано обєкти нерухомості, які використовуються без прийняття до експлуатації, що в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст.ст. 182, 331 ЦК України право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації.

У контексті положень ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи, що статус спірного нерухомого майна, як самочинного будівництва, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, визнавався і не заперечувався, то вказана обставина в контексті положень ч. 1 ст. 61 ЦК України доказуванню не підлягає.

За таких обставин справи та виходячи із положень ст.ст. 376, 391 ЦК України у поєднанні із правовими нормами, що регулюють право звернення особи до суду, передбаченими ст.ст. 15, 16 ЦК України та ст.ст. 3, 4 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення у звязку з недоведеністю позивачем наявності в неї прав власника чи співвласника спірного майна та факту порушення її прав, оскільки вона таких не набула і право власності на спірне самочинно збудоване нерухоме майно в розумінні закону та встановленому законом порядку не виникло і на даний час не існує.

Показання свідків сторони позивача про обставини будівництва житлового будинку подружжям ОСОБА_4 та сторони відповідача про обставини будівництва того ж будинку матірю відповідача ОСОБА_5 суд до уваги не бере, оскільки вони не мають правового значення для вирішення даної справи.

Доводи представника позивача про належність спірного будинку сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя не ґрунтуються на вимогах закону і суперечать встановленим обставинам справи.

За загальним правилом відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Будь-яких належних, допустимих, достатніх і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає.

На підставі викладеного, ст.ст. 12-16, 182, 328, 331, 376, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки та інвентаризації», до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий