Справа № 454/2145/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Реклинецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із даною позовною заявою до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 03.05.2012 року помер його дядько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок в с. Реклинець по вул. Гібляки, 8, Сокальського району та земельних ділянок площею 0,7882га та 0,9443га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Реклинецької сільської ради Сокальського району. Заповіту ОСОБА_3 не складав, спадкоємцями після його смерті є сторони. Зазначає, що до часу смерті дядько проживав сам, а тому позивач здійснював за ним догляд та проживав із ним, в звязку з чим вважав, що фактично спадщину прийняв. Вказує, що в даний час мав намір провести водопостачання до будинку, однак для цього йому слід було надати правовстановлюючий документ на будинок на своє ім»я. З метою прийняття спадщини після смерті дядька позивач звернувся у нотаріальну контору, де йому роз»яснино, що є інший спадкоємець який має право на спадщину, це дружина дядька ОСОБА_2. Зазначає, що відповідач у визначений законом строк не зверталася у нотаріальну контору із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, що зумовлено тим, що до складу спадщини входить майно на яке вона не претендувала, оскільки за життя дядько визначився, що будинок та земельний пай після його смерті будуть належати позивачу, однак відповідного розпорядження зробити не встиг. Крім цього, до складу спадщини входять земельні ділянки площею 0,7882га та 0,9443га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали ОСОБА_3 згідно Державних актів на землю, оригінали яких слід було надати нотаріусу. Проте такі були втрачені ще дядьком і їх він не відновив, що унеможливлює успадкування їх у нотаріальному порядку. Крім цього, в даний час сторони не можуть досягти згоди щодо часток у спадщині. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки в порядку спадкування після смерті дядька ОСОБА_3, який помер 03.05.2012 року.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибула, подала заяву, у якій зазначає, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову їй зрозумілі, розгляд справи просить проводити без її участі.

Представник третьої особи Реклинецької сільської ради в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій справу просить розглядати без його участі.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

В свою чергу, відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини.

Як встановлено з оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії І-СГ № 281310 03.05.2012 року помер ОСОБА_3.

Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 24.01.2006р. ДКП «Червоноградське МБТІ», встановлено, що ОСОБА_3 в цілому на праві приватної власності належить будинковолодіння в с. Реклинець по вул. Гібляки №8 Сокальського району.

Відповідно до копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №518041 та ЯГ №518042 від 28.08.2006р., ОСОБА_3 належать на праві приватної власності земельні ділянки площею 0,7882га. 0,9443га., що розташовані на території Реклинецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із довідки №673 від 06.07.2015р., виданої Реклинецькою сільською радою, встановлено, що ОСОБА_3 проживав до дня смерті в с. Реклинець по вул. Гібляки, 8 разом із племінником ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України, позивач як спадкоємець пятої черги має право на спадкування за законом вказаного будинковолодіння та земельних ділянок після смерті дядька ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст.16,328,392, 1217 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, 13.06.1970р.н. право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Гібляки, 8 в с. Реклинець Сокальського району Львівської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 03.05.2012 року.

Визнати за ОСОБА_1, 13.06.1970р.н. право власності на земельні ділянки площею 0,7882га. 0,9443га., згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №518041 та ЯГ №518042 від 28.08.2006р., що розташовані на території Реклинецької сільської ради, Сокальського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 03.05.2012 року.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук