АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8528/15 Справа № 183/3798/14 Головуючий у 1 й інстанції - Городецький Д.І. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину рухомого майна, повернення безпідставно набутого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про її скасування та постановлення нової ухвали, якою задовольнити її заяву про забезпечення позову, посилаючись на її незаконність та те, що ухвала винесена з порушенням норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а ст. 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, а саме накладення арешту на 4/5 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 та накладення арешту в межах вартості частки ОСОБА_3 частки на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, який належить на праві власності ОСОБА_4, оскільки судом перевірено аргументованість заяви про забезпечення позову щодо застосування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено реальної небезпеки, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або неможливості у майбутньому рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч.3 ст. 151 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки заявником не було надано доказів того, що невжиття обраного нею виду заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги правильність винесеної судом ухвали не спростовують і не дають підстав до висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлена права звернення до суду з іншою заявою про забезпечення позову.

На підставі викладеного, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,312,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: