Провадження № 2/641/774/2015 Справа № 641/449/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 квітня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Колодяжної І.М.
за участю секретаря- Гончарова С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ф.Т.Р.» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходу та моральної шкоди,-
В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити .
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник відповідача надав до суду заперечення та заяву в яких позовні вимоги визнав частково, а саме в частині наявності заборгованості по заробітній платі та проти решти позовних вимог заперечував посилаючись на те, що ці вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач працювала на ТОВ «Ф.Т.Р» на посаді заступника директора, що підтверджується довідками про нарахування заробітної плати та не заперечується відповідачем.
Позивачем ОСОБА_1 05 вересня 2014 року була надана до ТОВ «Ф.Т.Р.» заява про звільнення з посади заступника директора, за власним бажанням .
На підставі даної заяви ОСОБА_1 була звільнена 05 вересня 2014 року з посади заступника директора, за власним бажанням, що підтверджується витягом з наказу за №97 від 05 вересня 2014 року ТОВ «ФТ.Р.».
Відповідно до листа Ленінського ВДВС ХМЮ від 02.04.2015 року , станом на 02.04.2015 року вищевказане рішення суду не виконано.
Згідно приписів ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства , установи , організації, провадиться в день звільнення . Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати в день звільнення належних працівникові сум, підприємство повинно виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку при наявності вини власника або уповноваженого органу.
Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог ст.. 116 КЗпП не провів з позивачем остаточного розрахунку.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні , що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства , установи організації, суми в день звільнення , коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення , якщо роботодавець не доведе відсутності цьому своєї вини.
Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95 №100 (далі - Порядок №100) «У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата».
Згідно довідки про доходи ОСОБА_1 заробітна плата позивача складала у: липні 2014 року - 4000 гривень, серпні 2014 року - 3600 гривень.
Виходячи з цього середня заробітна плата позивача розрахована відповідно до приписів Порядку № 100 становить 3800 грн. ((4000+3600):2=3800).
Згідно розрахунку, наданого позивачем, у відповідності до приписів ст.117 КЗпПУ підлягає стягненню з відповідача середня заробітна плата ОСОБА_1 за період з 25.11.14 по 03.03.2015 року за 98 дні затримки у сумі 12 527,74 грн. в тому числі за: листопад 2014 року (5 днів) - 760,00 грн. (3800:30х5); грудень 2014 року - 3800,00 грн.; січень 2015 року - 3800,00 грн.; лютий 2015 року - 3800,00 грн.; березень 2015 року (3 дні) - 367,74 грн. (3800:31х3).
Відповідно до ст.43 Конституції України усі громадяни України мають право на своєчасне одержання винагороди за працю, а згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.02.2012 року право фізичних та юридичних осіб на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів, має конституційно-правову природу і передбачено в статтях 32, 56, 62, 152 Основного Закону України.
Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, моральна шкода відшкодовується власником або уповноваженим ним органом працівнику у випадку, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, утраті нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд вважає, що своїми неправомірними діями відповідач порушив Конституційне право позивача на заробітну плату, грубо посягає на право власності, позбавляючи ОСОБА_1 можливості користуватись та розпоряджатись заробленими останньою грошима, що спричило їй моральну шкоду, , тому в частині відшкодування моральної шкоди на її користь підлягає задоволенню в розмірі 3000 грн.
Відповідно до статті 2 Закону України 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» (далі - Закон №2050) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходам відповідно до зазначеного закону слід розуміти, в том числі, заробітну плату (грошове забезпечення).
Відповідно до приписів п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159 (далі - Порядок №159) сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Згідно розрахунку наданого позивачем індекс споживчих цін за період невиплати грошового доходу за: березень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з квітня 2014р. по січень 2015р. включно та становить - 24,97%; квітень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з травня 2014 р. по січень 2015 р. включно та становить - 20,98%; травень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з червня 2014 р. по січень 2015 р. включно та становить - 16,55%; червень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з липня 2014 р. по січень 2015 р. включно та становить - 15,39%; липень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з серпня 2014р. по січень 2015р. включно та становить - 14,93%; серпень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з вересня 2014 р. по січень 2015 р. включно та становить - 14,02%; вересень 2014 р. - визначається шляхом множення місячних індексів за період з жовтня 2014 р. по січень 2015 р. включно та становить - 10,81%;
Відповідно до розрахунку наданого позивачем сума компенсації ОСОБА_1 втрати частини доходів у зв'язку з порушенням ТОВ «Ф.Т.Р.» термінів їх виплати складає 4084,70 грн. в тому числі по місяцях: березень - 539,03 грн., квітень - 876,16 грн., травень - 686,68 грн., червень - 672,39 грн., липень - 597,33 грн., серпень - 504,76 грн., вересень - 208,35 грн.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права.
Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи до витрат пов'язаних з розглядом страви належать зокрема і витрати на правову допомогу. Відповідно приписів ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони.
ФО-П ОСОБА_3 знаходиться на обліку в ДПІ у Московському районі та є платником єдиного податку (Свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_3 виписане 21.01.13) в тому числі із видом діяльності за КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права». Таким чином, ФО-П ОСОБА_3 в розумінні закону є належним фахівцем у галузі права.
Відповідно до п.47 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова №10) при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Згідно п.48 Постанови №10 витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
На підставі Договору №1501-01 ФО-П ОСОБА_3 була надана позивачу правова допомога по складанню позовної заяви. Надання послуг по складанню позовної заяви підтверджується актом прийому - передачі виконаних послуг по наданню правової допомоги від 20.01.2015 року №1-0115 (далі - Акт №1-0115)
Згідно Акту № 1-0115 загальна вартість наданих послуг складає 5400 (п'ять тисяч чотириста) грн.. 00 коп. (із розрахунку 450 грн. за 1 годину роботи над документом), а витрати часу на підготовку позовної заяви становлять 12 (дванадцять) годин.
Таким чином, розмір витрат на оплату правової допомоги не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а саме 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, або 487,20 грн. (1218х40:100) .
Сплату грошових коштів у сумі 5400 (п'ять тисяч чотириста) грн. за надання правової допомоги підтверджує квитанція від 20.01.2015 року №033623. Передача підготовленого позову ОСОБА_1 підтверджується актом прийому - передачі підготовлених документів від 20.01.2015 року №1д-0115. Відображення отриманих коштів в обліку ФО-П ОСОБА_3 підтверджується копією книги обліку доходів в якому відображені отримані суми доходу.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ТОВ «Ф.Т.Р.» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 89, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 44, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. М. Колодяжна