Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4, Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з-під арешту та виключення з акту опису і арешту,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної виконавчої служби України, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4, Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з під арешту та виключення з акту опису і арешту.

Зазначала, що за договором дарування від 19 грудня 2008 року ОСОБА_4 подарував їй належну йому на праві власності земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Оболонь» Оболонського району м. Києва.

15 грудня 2010 року ОСОБА_2 було зареєстровано перехід права власності на вказану земельну ділянку в Поземельній книзі за реєстровим №10001, про що свідчить відповідна відмітка начальника Головного управління Держкомзему у м. Києві на державному акті на право власності на земельну ділянку.

Посилаючись на те, що державний виконавець 10 червня 2013 року склав акт опису та арешту вказаної земельної ділянки на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2009 року про стягнення боргу з ОСОБА_4, чим порушив її права власника, просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку, виключити її з акту опису та звільнити з під арешту.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково. Виключено земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Оболонь» Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_2, з акту опису й арешту майна від 10 червня 2013 року.

Звільнено з-під арешту, накладеного постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 від 27 травня 2014 року ВП №18802264, земельну ділянку загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Оболонь» Оболонського району м. Києва, що належить на праві власності ОСОБА_2

В задоволенні позову в інший частині відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно до положень ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Так, судом встановлено, що 19 грудня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування земельної ділянки загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться на АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Оболонь» Оболонського району м. Києва, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачка належним чином не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, не отримала на своє ім'я Державний акт про право власності на земельну ділянку у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05 березня 2009 року № 1066-VI, що набрав чинності 02 травня 2009 року, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, а тому відсутні підстави вважати її власником спірної земельної ділянки АДРЕСА_1 у Оболонському районі м. Києва, загальною площею 0,0411 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

Відповідно до п. 5 ч. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної виконавчої служби України, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4, Головного управління Держземагенства у м. Києві про визнання права власності на земельну ділянку, звільнення її з під арешту та виключення з акту опису і арешту.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ