Справа № 495/4716/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 080103 виданий 02.08.2002 року)

від відповідачів:

- ОСОБА_2 (паспорт серії КК № 295130 виданий 23.06.1999 року)

- ОСОБА_3 (паспорт серії КМ № 080044 виданий 01.08.2002 року)

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явилися

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/4716/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до:

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

- ОСОБА_4

- ОСОБА_5

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області

про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації

В С Т А Н О В И В :

14.07.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-2), ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач-3) та ОСОБА_5 (далі по тексту відповідач-4) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації (а.с.2-4).

Так, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, такими, що втратили право користування житловим будинком № 15-б по вул. Фрунзе в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області;

- усунути перешкоди у здійсненні права користування власницею житлового будинку ОСОБА_1 № 15-б по вул. Фрунзе в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області шляхом зняття з реєстрації місця проживання у зазначеному будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.07.2015 року відкрито провадження у справі № 495/4716/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації. Справу призначено до розгляду (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач-1 ОСОБА_2, та відповідач-2 ОСОБА_3, в судовому засіданні проти заявленого ОСОБА_1 позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити. Зазначили, що вони дійсно не проживають у будинку ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації (Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Фрунзе,15-б) більше п ?яти років. На даний час орендують та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1, але прописатись у іншому місці вони не можуть.

Представник третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, в судове засідання не з'явився, але від заступника начальника відділу надійшли до суду листи, згідно з якими останній просив розглянути справу без участі їх представника, зауважень та заперечень не має (а.с.57, 64, 77).

Відповідач-3 ОСОБА_4, та відповідач-4 ОСОБА_5, в судове засідання не з ?явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні поштові повідомлення (а.с.80-81, 84-85).

Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності відповідача-3, відповідача-4 та третьої особи, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється власницею житлового будинку № 15-б по вул. Фрунзе в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується:

- витягом з рішення Випасненської СР від 24.09.2009 року за № 402-V «Про передачу у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки по вул. Фрунзе,15-б в с. Випасне»;

- свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.12.2009 року (а.с.11);

- складеним 12.11.2009 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (інвентаризаційна справа № 4017, реєстровий № 13-2423) (а.с.6-10).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить копія її паспорту та довідка ВК Випасненської № 1017 від 30.06.2015 року (а.с.5, 13).

Крім того, в належному ОСОБА_1 зазначеному житловому будинку значаться зареєстрованими: її син ОСОБА_2, невістка ОСОБА_3, онук ОСОБА_4, онук ОСОБА_5 що підтверджується, довідкою ВК Випасненської № 1017 від 30.06.2015 року та довідками Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України від 29.07.2015 року за №№ 23/4866, 23/4867, 23/4888, 23/4887 (а.с.13, 49-56). Даний факт також було визнано та підтверджено в судовому засіданні сторонами.

За твердженням ОСОБА_1, більше п ?яти років ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Фрунзе,15-б, не мешкають, їх речей у будинку немає, комунальні послуги не сплачують, ремонт будівель не проводять.

Згідно із довідкою ВК Випасненської № 1017 від 30.06.2015 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно даних по господарських книг сільської ради значаться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Фрунзе,15-б, але не проживають з 2010 року (а.с.13).

Відповідно до складеного та підписаного 29.06.2015 року депутатом Випасненської СР та сусідами ОСОБА_1, Акту обстеження, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за даною адресою не проживають більше 4 років(а.с.14).

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що вони дійсно зареєстровані у будинку за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, Випасне, вул. Фрунзе,15-б, але більше п ?яти років там не проживають, а зараз мешкають за іншою адресою у будинку № 7 по вул. Горького у с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державною та органами самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст.47 Конституції України).

Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою) (ст.155 ЖК України).

Відповідно до ст.383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, власником житлового будинку № 15-б по вул. Фрунзе в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області є ОСОБА_1 та за цією ж адресою зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які там не проживають без поважних причин понад один рік.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком у повній мірі відповідають ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-317, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового кодексу України, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судовій практиці.

Між тим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги заявлені позивачем передчасно, до звернення до відповідного органу. При цьому, рішення суду щодо визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вже є підставою для зняття її з реєстрації.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю третьої особи Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-317, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 157, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати громадян ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Випасне, вулиця Фрунзе,15-б.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко