АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4/15 Головуючий 1 інстанції: Фанда О.А.
Справа № 2020/1166/12 Доповідач : Пшенічна Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2012 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, треті особи Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», начальник дільниці № 23 комунального підприємства «Жилкомсервіс», Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області по виселення та зняття з реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалась на те, що вона є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів (р. № 3021 від 27 жовтня 2011 року).

Колишній власник вищезазначеної квартири ОСОБА_7 продовжує проживати за вказаною адресою, чим чинить ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю. Крім ОСОБА_7 за вказаною адресою зареєстровані та проживають ОСОБА_6, ОСОБА_3

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Він прописаний та проживає у вказаній квартирі. Іншого житла не має та ніде крім даної квартири не проживав. 07 грудня 2007 року на імя його матері ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на квартиру, р.н. 3-07-293 776 П, де зазначено, що вона є єдиним власником квартири.

Дане свідоцтво є недійсним, оскільки на момент приватизації ОСОБА_3 був неповнолітнім і не знав про приватизацію та не брав участь у приватизації, а тому порушено його право.

Відповідачі ОСОБА_9 ОСОБА_7К розглядом справи не цікавиться, за. Неявка осіб, які беруть у розгляді справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та їхніх процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції справи по суті.

Виходячи в вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної справи та ст. 67 вказаного Кодексу щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки судова колегія вимушена неодноразово відкладати розгляд справи через неявку вказаних відповідачів внаслідок чого справа перебуває у проваджені тривалий час.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу на праві приватної власності належить спірна квартира, але він не може нею користуватися, оскільки там залишилися проживати члени сімї колишнього власника, які підлягають виселенню.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Згідно зі ст.. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивач є власником спірної квартири, але не може нею користуватися, оскільки в ній проживають колишні члени сімї колишнього власника.

Суд першої інстанції дійшов правильно висновку про виселення відповідачів зі спірної квартири.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у зупинені провадження до розгляду справи про визнання свідоцтва про право власності на спірну квартиру та договору іпотеки недійсними, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки відмова у зупиненні провадження у справі не є підставою для скасування судового рішення.

Суд першої інстанції вирішив справу, виходячи з обставин, які склалися між сторонами на час розгляду вказаної справи.

Судом апеляційної інстанції зупинялося провадження у справі до розгляду Комінтернівським судом м. Харкова позовних вимог ОСОБА_3 про відновлення порушеного права, визнання недійсними свідоцтва на право власності та договору іпотеки, виключення майна з-під арешту, визнання недійсним акту про проведення публічних торгів та на час розгляду апеляційної скарги за рішення вищезазначеного суду. .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3Є та інших позивачів були задоволені частково, але рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і у задоволені позову ОСОБА_3 О,Є та іншим позивачам відмовлено.

.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач частково довів свій позов, а заперечення проти позову є недоведеними.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії