Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/811/15-ц
Провадження № 2/674/403/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання особи такої, що втратила право

користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, мотивуючи тим, що відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО №193739 від 09.10.2003 року зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» 28.10.2003 року за №3216298 позивачка є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_2, була подругою дочки позивачки ОСОБА_3. Маючи намір поміняти паспорт громадянина України, відповідачка попросила позивачку, щоб остання тимчасово прописала її в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1.

24 березня 2012 року відповідачка була зареєстрована в будинку, однак до теперішнього часу не виписалася.

З моменту реєстрації, відповідачка не проживала в будинку позивачки, а з квітня 2012 року вона постійно перебуває та проживає за кордоном в Республіці Чехія і за період з квітня 2012 року по сьогоднішній день за місцем своєї реєстрації вона не з'являється.

Наявність реєстрації відповідачки за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим житловим приміщенням, створює позивачці перешкоди в користуванні своєю власністю, а тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити і пояснила, що в березні 2012 року, ОСОБА_2 - подруга дочки, пояснила, що їй потрібна постійна прописка і що в кінці 2012 року вона випишеться, але не виписалася по даний час. Відповідачка не проживає в будинку, спільне господарство не ведуть та членом сім'ї не являється. На даний час вона не бажає,щоб відповідачка була прописана в будинку, оскільки має намір продати будинок в зв'язку з важким матеріальним станом.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» №145 від 11 серпня 2015 року, причини неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАО 193739 від 09.10.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Дунаєвецької державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №3213, зареєстрованого в Дунаєвецькому МКП «Інвентарбюро» 28.10.2003 року за №3216298.

Судом також встановлено, що в АДРЕСА_1, з 24 березня 2012 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією домової книги та довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб №2170 від 04.06.2015 року, виданою КП «ЖЕК» Дунаєвецької міської ради.

Відповідно до актів обстеження на предмет реєстрації та проживання в помешканні кількісного складу громадян від 16.02.2015 року, 11.03.2015 року та 10.04.2015 року, складених комісією в складі :депутатом Дунаєвецької міської ради Островським М.Г. в присутності свідків та сусідів домогосподарства розташованого в АДРЕСА_1, Хмельницької області, при перевірці домоволодіння встановлено, що у ньому зареєстровано шестеро осіб: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_6 (мати власниці), ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_7 (онук), ОСОБА_8 (онука) та ОСОБА_2, яка хоч і прописана за цією адресою, але фактично в будинку не проживає, оскільки перебуває на протязі останніх кількох років за кордоном в Республіці Чехія.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».

Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають із ним, але не являються його співвласниками, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Тобто, дана правова норма гарантує збереження права користування жилим приміщенням в один рік лише для осіб, які є членами сім'ї власника житла.

За чинним житловим законодавством, членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються: дружина (чоловік) власника житла, їх діти, батьки, а також інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне із ним господарство (ч.2 ст. 64 ЖК). Необхідною умовою виникнення права члена сім'ї власника житла на користування цим житлом (особистий сервітут), є спільне проживання членів сім'ї з власником житла та ведення спільного господарства.

Судом встановлено, що відповідачка не є членом сім'ї позивачки, разом з позивачем в будинку не проживають і не ведуть спільне господарство, відповідачка не проживає в будинку з моменту реєстрації і не несе обов'язків по утриманню житла.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до встановлених обставин у даній справі, відповідачка не проживає разом з позивачкою - власником житла та не веде із нею спільного господарства, а тільки зареєстрована в будинку позивачки, а тому на неї не можуть розповсюджуватись гарантії, які закріплені в статті 405 ЦК України, щодо збереження права на користування житлом протягом року, та статті 156 ЖК України, яка надає право користування житловим приміщенням колишньому члену сім'ї власника цього житла, оскільки вони не є членами сім'ї позивача і не ведуть з ним спільне господарство.

Зважуючи і на ту обставину, що відповідачка вибула на інше місце проживання , будь-яких дій щодо врегулювання питання свого проживання у будинку позивача на умовах найму, зі сплатою відповідної плати, як це передбачено ст. 156, 162 ЖК України, не вчинила і про свої наміри на майбутнє з даного приводу не повідомила, тому, на думку суду, в даному випадку слід вважати, що між сторонами в справі припинили свою дію правовідносини, які випливають із користування відповідачем жилим приміщенням, власником якого є позивач , відповідно до положень статті 107 ЖК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Наявність реєстрації відповідачки за адресою жилого приміщення, власником якого є позивачка, за відсутності законних підстав для користування цим жилим приміщенням, створює перешкоди позивачці ОСОБА_1 у користуванні своєю власністю, а тому позов підлягає задоволенню і відповідачку ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 107, 156, 162 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, ч.2 ст.405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_1.

Рішення для відому направити в Дунаєвецький районний сектор управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: /підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук