Справа № 699/693/15-ц
Номер провадження 2/699/379/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні - Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 Державної міграційної служби України у Черкаській області про усунення перешкод у здійсненні права власності на будинок, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_1 предявив у суд даний позов і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком №11 по провул. Камяний в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області та таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку в цьому будинку посилаючись на те, що являється власником даного житла. Коли він його придбавав, то в ньому був зареєстрований відповідач, який там ніколи не проживав, а добровільно знятися з реєстрації не бажає.

У суд позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю та підтримання своїх вимог.

Відповідач ОСОБА_2, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду у судове засідання потворно не зявився. Від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Підстав для ухвалення заочного рішення не має.

Представник третьої особи, повідомленої належним чином про час і місце судового розгляду у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника на підставі наявних матеріалів.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

У суді встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14 жовтня 2014 року серії НАВ № 715406 зареєстрованого в реєстрі за №1852, являється власником житлового будинку №11 по провул. Камяному в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області.

На момент укладання договору купівлі - продажу в будинку ніхто не проживав, але був зареєстрований відповідач. Продавцем (являється тітка відповідача) було повідомлено, що відповідач зареєстрований в даному будинку формально, за місцем реєстрації ніколи не проживав та не проживає, сам зніметься з реєстраційного обліку. Незважаючи на це, відповідач до цього часу залишається бути зареєстрований в будинку, знятися з реєстрації в добровільному порядку відмовляється, систематично зявляється до будинку позивача, чим створює перешкоди у здійсненні позивачем права власності на будинок.

Договором купівлі-продажу будинку не обумовлювалося, що інші особи, в тому числі колишні члени сімї продавця будинку матимуть право користуватися для проживання будинком покупця позивача по справі.

Відповідно до довідки від 17 липня 2015 року, виданої головою вуличного комітету ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 в буд. №11 по провул. Камяному в м. Корсуні-Шевченківському з моменту реєстрації і по даний час не проживав і не проживає.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.ст. 383, 384 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

П.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV (надалі Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно ст.7 зазначеного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.58 і ч.2 ст.59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.63 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Свідки у справі відсутні.

Згідно ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

А тому, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет та підставу позову, відповідач не предявив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах предявлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

При задоволенні позову суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в справі по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.212,213,214,215 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити позов.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 виданий 29 березня 2005 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України у Черкаській області (інші відомості про особу суду невідомі) таким, що втратив право користування будинком №11 по провул. Камяний в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області та таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку в цьому будинку.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1 виданий 29 березня 2005 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України у Черкаській області (інші відомості про особу суду невідомі) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_2 виданий 22 січня 1997 року Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 (інші відомості про особу суду невідомі) понесенні судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі,але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5sp; А.