Провадження № 22ц/790/4778/15 Головуючий 1-ї інст. -Горчакова О.І. Справа № 644/1897/15-ц Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловою площею та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловою площею та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Її донька ОСОБА_2 мешкала в селі Воздвиженка Уссурійського району Приморського краю Російської Федерації та в 2011 році прибула до неї в гості. Тоді ж позивач і погодилась на реєстрацію доньки у своїй квартирі.

В травні 2011 року відповідачка відбула до Російської Федерації.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі на житловій площі, ОСОБА_1 змушена сплачувати комунальні послуги за квартиру згідно встановленими нормами.

У зв'язку зі вказаним позивач прохає визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловою площею та зняти її з реєстрації.

Під час судового розгляду справи представник позивача надала суду письмові пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_2 нібито померла.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила права користування житловою площею та зняття з реєстрації відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вислухав доповідь судді, перевіривши надані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до наступного.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані докази наявності спору, а саме того, що вона зверталась до Державної міграційної служби Орджонікідзевського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області або Центру з наданням адміністративних послуг, з підстав зняття громадянки ОСОБА_2 з реєстрації у вказаній квартирі, у зв'язку з її смертю. Зазначено, що власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

Проте, такі висновки рішення суду не відповідають обставинам справи.

Посилання суду першої інстанції на факт смерті ОСОБА_2 є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України питання щодо смерті ОСОБА_2 взагалі не досліджувалось та будь-якими доказами не підтверджено. З інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 18 серпня 2015 року вбачається, що актовий запис про смерть ОСОБА_2 відсутній.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що норми ст. ст. 10,11 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи кореспондуються з диспозитивним правом сторін надавати докази, п.4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що сторонам були створені належні умови для надання доказів та вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва на право власності, виданого 04 листопада 1999 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод», власником квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_1

24 лютого 2004 року ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 26 лютого 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_1

Після смерті батька ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується заявою про відмову від прийняття спадщини.

З свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16 грудня 2008 року державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Нікуліною О.М. вбачається, що ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_1 прийняла спадщину.

ОСОБА_1 оформила право власності на 1/2 частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 17 грудня 2008 року КП « Харківське бюро технічної інвентаризації»

18 лютого 2011 року ОСОБА_2 зареєструвалась у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до акту від 27 січня 2015 року ОСОБА_2 з травня 2011 року у спірній квартирі не проживає, особисті речі останньої відсутні.

З заяви про відмову від спадщини вбачається, що ОСОБА_2 фактично мешкає на території Російської Федерації.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 ніякої участі в оплаті комунальних платежів не приймає.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку, що відповідач понад рік без поважних причин в спірній квартирі не мешкає, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, а тому на підставі ст.405 ч.2 ЦК України втрачає право на користування цим житлом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені заяви про відмову у знятті ОСОБА_4 з реєстрацію підлягають залишенню без змін.

Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», висновок судової колегії про позбавлення права користування житловим приміщенням та звертаючи увагу, що відповідний орган реєстрації залучений під час судового розгляду справи не був, судова колегія вважає що позовні вимоги про зняття з реєстрації заявлені передчасно.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення районного суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319-324, 327 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 травня 2015 року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволені позовних ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -