АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7820/15 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Довгаль А.П.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Комунального підприємства «Жилкомсервіс» на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» звернуло до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

З обґрунтування позову зазначають, що вони є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою та групою будинків, забезпечує надання населенню житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій

Підприємство виконує свої обов'язки та забезпечує надання ОСОБА_1 послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням Харківської міської ради.

Щодо якості наданих послуг скарг від відповідача не надходило.

ОСОБА_1 не виконує обов'язки, покладені на нього чинним законодавством, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка є станом на 01 квітня 2007 року в сумі 1102,79 грн., за період з 01 квітня 2007 року по 01 червня 2014 року. в сумі 4 907 гривень 36 коп.

З урахуванням публічного Договору про надання житлово-комунальних послуг м. Харкова (опублікований 28 листопада 2006 року в офіційному друкованому засобі масової інформації Харківської міської ради газеті «Слобода» 95/1) між ними та відповідачем склались фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, про що свідчить відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та здійснено часткову оплату послуг.

Просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 4 907 гривень 36 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні наголошували на тому, що вказана в позовній заяві сума боргу в розмірі 1102,79 гривень виникла станом на 01 квітня 2007 року та вона зарахована в загальну суму боргу, яка складає в загальній сумі 4907,36 гривень. Заперечували проти застосування строків позовної давності, у зв'язку з тим, що їх перебіг неодноразово переривався в 2011 році та 2013 році, так як відповідач частково сплачував суму заборгованості, що свідчить про визнання ним всієї суми боргу. Також у 2014 році підприємство зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд застосувати строки позовної давності. Зазначив, що в межах позовної давності заборгованість за період з липня 2012 року по липень 2015 року ним сплачена в повному обсязі. Наголошував на тому, що позивач не надав належних доказів, відсутній предмет спору, позивач взагалі до прибудинкової території ніякого відношення не має.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову КП «Жилкомсервіс» відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «Жилкомсервіс» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначають, що вимогу про стягнення з відповідача заборгованості заявлено за період з 01 квітня 2007 року по 01 червня 2014 року. Позовна заява була подана 14 липня 2015 року, однак при цьому строк позовної давності пропущено не було, оскільки мали місце дії відповідача, які свідчать про визнання ним боргу за період із 2007 до 2012 року, а отже - про переривання перебігу позовної давності.

ОСОБА_1 з 2012 до 2014 років здійснював оплату за послуги, надані за відповідні місяці (періоди) у більшому розмірі, аніж нараховувалося за відповідні місяці. Зазначені переплати зараховувалися позивачем в погашення існуючої заборгованості. Також він здійснив часткове погашення заборгованості, яка була нарахована позивачем за 2011 рік , а саме за квітень, травень, червень та грудень 2011 року.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1, на його ім'я відкрито особовий рахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 162 Житлового Кодексу України передбачено, що у разі надання в користування (найм) квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону України) кореспондує обов'язок споживача оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таке ж положення міститься і в п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, де зазначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова».

Позивач ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 квітня 2007 року по 01 червня 2014 року у сумі 4907 грн. 36 коп.

Відмовляючи КП «Жилкомсервіс» в задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що боргу відповідача в межах строку позовної давності не існує.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності і у відповідності до вимог ст.ст. 256, 257, 267 ч. 3,4 ЦК України дане клопотання обґрунтовано прийнято судом першої інстанції.

Позивач звернувся з позовом у липні 2015 року та просить стягнути суму з 01 квітня 2007 року по 01 червня 2014 року.

Тобто, спірний період становить з 01 липня 2012 року по 01 червня 2014 року.

Надані відповідачем квитанції свідчать про відсутність боргу за цей період.

Колегія погоджується з поясненнями позивача щодо переривання строку позовної давності.

Дійсно, з наданої відповідачем квитанції вбачається, що 18 березня 2013 року він сплатив кошти за квітень, травень, червень та грудень 2011 року.

Отже, спірним є період з 01 квітня 2011 року по 01 червня 2014 року.

Однак, і за цей період заборгованості у відповідача немає.

Як пояснив представник позивача в суді апеляційної інстанції відповідач правильно оплатив суми заборгованості за 2011 рік.

Тобто, заборгованість за 2011 рік у нього відсутня.

Як зазначає позивач, за 2012 рік у відповідача відсутні квитанції про оплату за січень, лютий, березень, квітень 2012 року.

Однак, при цьому він не заперечує, що сума, яку відповідач оплатив у наступні місяці 2012 року відповідає загальній сумі платежів за весь 2012 рік і є навіть більшою.

Тобто, заборгованості за 2012 рік також не існує.

Такі ж обставини стосуються і 2013 і 2014 року.

Посилання позивача, що оскільки відповідач оплачував за кожен рік суму більшу ніж потрібно за рік, то це свідчить про визнання ним боргу за попередні роки, а тому вони надлишок направляли на погашення заборгованості - необґрунтоване і судовою колегією не приймається.

У жодній квитанції про сплату(окрім зазначеної вище від 18 березня 2013 року) відповідачем не вказано, що це є і погашенням боргу за попередні роки, а тому зарахування позивачем переплачених коштів таким чином є особистою ініціативою позивача і не свідчить про визнання боргу відповідачем.

Посилання позивача, що строк переривався і у зв'язку із зверненням їх з заявою про видачу судового наказу також не є підставою для стягнення коштів, починаючи з 2007 року.

Позивач звернувся з заявою про видачу судового наказу у вересні 2014 року, а ухвалою від 18 вересня 2014 року їм відмовлено у видачі судового наказу.

За таких обставин рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2015року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: