Номер провадження: 22-ц/785/4829/15
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановила:

Представник позивача звернувся з цим позовом до відповідача вказуючи, що 25.10.2007 року між АКіБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до умов якого, позивач прийняв на себе зобов'язання по видачі кредиту в сумі 40 000 доларів США, строком до 25.10.2017 року, а ОСОБА_3 зобов'язувався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобов'язань між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № б/н від 25.10.2007 року, предметом якого є: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1000 га, що знаходиться за вказаною адресою.

В порушення умов вказаного договору ОСОБА_3 прострочив виплату грошової суми, тому, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, представник позивача просив суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 813 045,12 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за вказаною адресою (а. с. 2-6).

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено (а. с. 62-63).

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 67-71).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із положень п. 1.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Проте, з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між АКіБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, а ОСОБА_3 отримав та зобов'язався повернути у строк до 25 жовтня 2017 року грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,9 % річних (а. с. 7-13).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 0, між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № б/н від 25 жовтня 2007 року, предметом якого є: житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка, площею 0,1000 га, що знаходиться за вказаною адресою (а. с. 24-28).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, в зв'язку з чим загальна заборгованість по погашенню кредиту станом на 01.10.2014 року складає 813 045,12 гривень.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за вказаною адресою, передбачені умовами іпотечного договору (п. 4.), що укладений між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, а також ст. ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку».

7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справ N 6-345цс15 та справи № 6-58цс15.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 5.1. іпотечного договору від 25 жовтня 2007 року визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Аналогічна правова позиція висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи N 6-124цс13

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що відповідно, призвело до неправильного вирішення, у зв'язку з чим рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03 березня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № б/н від 25 жовтня 2007 року, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1, під літ. «А», загальною площею 120,50 кв.м., житловою площею 40,50 кв.м. та надвірними спорудами, літери: «Б» - гараж, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «Е» - вбиральня, 1-4 - огорожа, розташовані на земельній ділянці площею 0,1000 га, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 25 жовтня 2007 року, укладеним між АКіБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, в сумі 813 045,12 (вісімсот тринадцять тисяч сорок п'ять гривень дванадцять копійок) гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 457 617,82 гривень, сума заборгованості за відсотками - 355 427,32 гривень; шляхом передачі предмета іпотеки у власність ПАТ «Дельта Банк».

Визнати право власності Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 120,50 кв.м., житловою площею 40,50 кв.м. та надвірними спорудами, та на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 гривень.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону України від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.