АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/900/2015 Головуючий в І інстанції Рахімова О.В.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Капітан І.А.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.12.2014 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Каховського міськрайонного управління юстиції , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.12.2014 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при накладені арешту на майно, не було з'ясовано, чи є воно роздільним між співвласниками. Тому перш ніж накладати арешт на майно, доцільно визначити чи виділена частка майна в натурі або ні, так як майно, а саме квартира АДРЕСА_1 знаходиться у спільній сумісній власності між співвласниками, про що були надані підтверджуючи документи, основний документ свідоцтво про право власності на житлове приміщення. Крім того, судом першої інстанції було залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_5 з 28.10.2013 року працює водієм навантажувачем у ТОВ «Грін Тім» і таким чином заборгованість може стягуватися із заробітної плати до 70 відсотків. На підставі чого, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою його скаргу задовольнити.

У письмових запереченнях на апеляцію ВДВС Каховського МУЮ Херсонської області посилаючись на необґрунтованість доводів ОСОБА_5, просив про відхилення скарги та залишення ухвали суду без змін.

ОСОБА_5 до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав.

Представник ВДВС Каховського МУЮ Херсонської області до суду не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд розгляд справи перенести на більш пізній строк у зв'язку з проведенням виконавчих дій. Проте, колегія вважає причину неявки представника ВДВС неповажною.

За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 17.12.2008 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей 2002 та 2003 року народження у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожні дитину відповідного віку.

Протягом 2008-2012 років ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей належним чином не сплачувались, у зв'язку з чим станом на жовтень 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 18673,05 грн. (а.с.25).

03.02.2012 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-3275/08.

У добровільному порядку боржником (скаржником) заборгованість по виплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей не погашено.

Державним виконавцем на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» зроблено запити до фіскального органу, органу Пенсійного фонду України, центру зайнятості та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з метою з'ясування доходів боржника та наявності майна.

З наданих відповідей вбачається, що ОСОБА_5 працює з 28.10.2013 року водієм навантажувача у ТОВ «Грін Тім» (а.с.39) та має у власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_1. Іншого майна та джерел доходу у ОСОБА_5 державним виконавцем не виявлено.

Скаржником про наявність інших джерел доходу та майна також виконавчій службі не повідомлено.

Станом на жовтень 2013 року заборгованість заявника по виплаті аліментів складала 25086,70 грн.

Постановою від 06.12.2013 року старшим державним виконавцем накладено арешт на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та, яка належить боржнику на праві власності (а.с.5).

Положеннями ч.1 ст.11 та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів (ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно до ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 3 ст. 57 даного Закон передбачено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Згідно роз'яснення Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» в п. 23 зазначено, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Таким чином, дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно божника, відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», в зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5, оскільки державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та в передбачений законом спосіб.

Доводи апелянта про те, що дійсна вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 складає більш ніж 100000 грн., що перевищує суму заборгованості по аліментах, яка складає близько 25 000 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки належних доказів вартості його частки майна, а також доказів наявності іншого майна для погашення боргу боржником не надано.

Окрім того, ОСОБА_5 належно не обґрунтував та не довів у чому саме полягає порушення його прав внаслідок арешту належного йому майна.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а ухвалу Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.12.2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: