Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2242/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

10.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого : судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовними заявами до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговими розписками.

В обгрунтуванні позовних вимог зазначила, що 13 травня 2014 року кожна з відповідачів позичили під розписку у неї гроші в розмірі 13925,81 грн. Зазначені кошти відповідачі зобов»язувались повернути не пізніше 13 вересня 2014 року, проте не повернули.

08.10.2014 року вона пред'явила відповідачам претензії щодо повернення заборгованості згідно розписок, на що відповідачі до теперішнього часу не відреагували. Вважає, що відповідачі ухиляються від повернення суми боргу, чим порушили взяті на себе зобов'язання, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 5 травня 2015 року справи було об'єднано в одне провадження. (а.с.20).

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 13 925,81 грн. з кожної відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду так як воно ґрунтується на припущеннях та неналежних доказах. Постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилась. Про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином згідно зворотного повідомлення.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечила проти доводів апеляційної скарги, пояснивши, що оскільки, як їм повідомили, вони допустили нестачу , працюючи в магазині, їм запропонували написати розписки. Вона і написала розписку, проте з сумою не погоджується, оскільки належної ревізії не було проведено. А ревізія, яка була за дві неділі до цього випадку не виявила нестачі.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено сторонами в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ОСОБА_2, яка є фізичною особою підприємцем , а ОСОБА_4 перебувала у трудових відносинах з підприємством споживчої кооперації «Долина -СТ». Відповідачі працювали продавцями в одному приміщенні магазину і відпускали товар який належав як ФОП ОСОБА_2 та к і підприємству споживчої кооперації.

Протягом роботи в магазині ними було допущено недостачу, тому їм і було запропоновано написати розписки на погашення недостачі .

В суді апеляційної інстанції позивач наполягала на тому, що відповідачам вона передала кошти на погашення заборгованості і ті внесли в касу.

Відповідач заперечила проти того, що отримували від позивача кошти. Пояснила, що написали тільки розписки, а коштів не отримували.

Колегією суддів було прослухано запис судового засідання суду першої інстанції від 29 липня 2015 року.

В судовому засіданні першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 на підтвердження заявлених позовів

суду пояснив, що відповідачі працювали за трудовим договором продавцями.

Під час проведення ревізії їхньої діяльності в магазині виявилась недостача. Відповідачам запропонували в добровільно внести суму недостачі. Оскільки вони не мали грошей, то 13.05.2014 року кожна з відповідачів склала боргову розписку про те, позичила у ОСОБА_2 гроші в сумі 13925,81 грн., які кожна зобов'язувалась повернути за першою ж вимогою, тобто до 13.09.2014 року, однак гроші на даний час не повернуто.

З пояснення свідка ОСОБА_6 слідує, що вона приймала участь у проведенні ревізії в магазині, де було виявлено нестачу за період роботи відповідачів продавцями. Зазначає, що при виявлені недостачі існує певний порядок її погашення особою, яка допустила недостачу. Працівник пише пояснення і зобов'язується повернути суму недостачі до певного періоду. В даному випадку, вона знає, що ОСОБА_2 особисто внесла гроші в касу за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким було запропоновано ,написати розписки, ніби то вони взяли в борг гроші у ОСОБА_2

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтвердили б факт внесення ОСОБА_2 коштів в рахунок погашенння недостачі, яка виникла внаслідок роботи продавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З технічного запису судового засідання суду першої інстанції вбачається, що суд пропонував надати такі документи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення боргу суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що згідно письмових розписок від 13.05 2014 року про отримання відповідачами від ОСОБА_2 грошової суми по13925,81 грн., кожною, грошові кошти фактично не передавалися, а тому договір позики не може бути визнаний таким, що укладений.

Суми, зазначені в розписці є розміром суми нестачі, яку виявили під час перевірки роботи відповідачів продавцями магазину, тобто в наявності інші правовідносини між сторонами, що не відповідають зазначеним в позовній заяві.

В суд апеляційної інстанції позивач також не надала таких документів, які б підтвердили ту обставину, що вона дійсно погасила за відповідачів нестачу. В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач пояснила, що до цих пір нестача відповідачами не погашена.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, та відповідно до наданих доказів. Доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань ,а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня надрання нею законної сили

ГОЛОВУЮЧА

СУДДІ