Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2015 року,

встановила:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство

«Комерційний Банк «Надра» (далі - Банк) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від

29 листопада 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Банк та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 4 000 доларів США, на умовах визначених договором, терміном повернення до 5 листопада

2009 року.

Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним цього ж дня між відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_4

Неналежне виконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 25 жовтня 2013 року склала 1 449,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 11 584,35 грн, які просило стягнути з боржника та поручителя.

Заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2007 року в сумі 11 584,35 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 лютого

2015 року рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2007 року в сумі 11 584,35 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 214,60 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та змінити рішення апеляційного суду - у задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу з поручителя ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із пропуску позивачем строк пред'явлення позову до поручителя.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 29 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 4 000 доларів США, на умовах визначених договором, терміном повернення до 5 листопада 2009 року.

Виконання умов кредитного договору забезпечено договором поруки від 29 листопада 2007 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_4, за умовами якого остання поручилась перед Банком за належне виконання боржником ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ОСОБА_3 посилався на пропуск Банком строку позовної давності звернення до суду за захистом свого права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України <nau://ukr/435-15|st267>).

Статтею 257 ЦК України <nau://ukr/435-15|st257> загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України <nau://ukr/435-15|st261>).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 <nau://ukr/435-15|st252> - 255 ЦК України <nau://ukr/435-15|st255>.

На підставі ч. 1ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частина 1ст. 530 ЦК України містить загальне правило, згідно з яким якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас абз. 2 ч. 1 ст. 530 ЦК України містить норму, якою встановлено, що зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За пунктом 1.3 кредитного договору строк його дії встановлено по

5 листопада 2009 року.

Додатковою угодою від 25 вересня 2009 року сторони погодили трок виконання зобов'язань до 5 листопада 2010 року.

Матеріалами справи підтверджено звернення Банка з позовною заявою 8 листопада 2013 року (а. с. 2).

Статтею 69 ЦПК України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до положень ст. 70 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов'язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення вимог 214, 303, 316 ЦПК України на вказане уваги не звернув, не дав належної оцінки доводам апеляційної скарги та вважав, що строк звернення до суду не пропущено, оскільки судовий збір сплачено 6 листопада 2013 року.

Проте залишив поза увагою вимоги ст 118 ЦПК України, якою встановлено, що пред'явлення позову відбувається шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Викладене свідчить, що при вирішенні спору апеляційним судом неповно встановлено фактичні обставин справи, не дано юридичної оцінки наданим сторонами доказам, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого апеляційним судом у справі рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 лютого

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська