НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5248/14
№ 2/183/321/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Макаренко А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, вселення, зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

11 серпня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про вселення.

02 грудня 2014 року та 23 грудня 2014 позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з уточненим позовом в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, вселення.

24 квітня 2015 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 24 квітня 2015 року первісний позов та зустрічний позов були обєднані в одне провадження.

На обґрунтування вимог позивач ОСОБА_5 посилалася на те, що з 23 січня 2009 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_7.

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_7 був розірваний.

В період шлюбу вона, її дитина та чоловік проживали в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, вищезазначене житлове приміщення належить на праві власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

З травня 2014 року відповідач ОСОБА_7 став перешкоджати їй користуватися її особистими речами, а у липні 2014 року почав перешкоджати їй та дитині проживати у спірному житловому приміщенні, неодноразово змінював замки на вхідних дверях квартири, погрожував фізичною розправою.

Вона та дитина змушені проживати у сторонніх людей, оскільки іншого житла не має, всі особисті речі та речі дитини залишилися в квартирі.

Батько її колишнього чоловіка ОСОБА_8, його мати ОСОБА_2, сестра ОСОБА_3, які також є власниками житла, не визнають її прав, також перешкоджають їй вселитися в квартиру, ОСОБА_3 погрожувала викинути з квартири її речі та викинути їх з квартири.

Позивач ОСОБА_5 зазначила, що вона та її син мають право користування спірним житловим приміщенням у відповідності до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, в звязку з чим, просила суд:

-зобовязати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод їй, ОСОБА_5 та неповнолітньому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1;

-вселити її ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилалися на те, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в квартирі як члени родини, але, з лютого 2014 року в квартирі не проживають, комунальні послуги не оплачують, не беруть участі в утриманні квартири.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був розірваний, судом встановлено, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з матірю.

Позивачі зазначили, що добровільно знятися з реєстраційного обліку ОСОБА_5 не бажає.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

В звязку з наведеним, в зустрічний позовній заяві ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили суд визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги ОСОБА_5, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач та її син, як члени сімї власника житлового приміщення мають право користуватися спірним житлом, але, відповідачі перешкоджають їм, змінили замки на вхідних дверях, не визнають її прав та прав неповнолітньої дитини а користування спірним житлом.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав, просив задовольнити зустрічні позовні вимоги, посилаючись на те, що немає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5, оскільки вона та її дитина понад рік (з лютого 2014 року) не проживають в спірному житловому приміщенні, тому у відповідності до ст. 405 ЦК України, вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не заперечував проти того, що в квітні 2014 році в квартирі були змінені замки на вхідних дверях.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, свої позовні вимоги підтримала, посилалася на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності їй, її чоловікові ОСОБА_8, сину ОСОБА_7, дочці ОСОБА_3. Позивач ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з її сином ОСОБА_7, проживала в квартирі, з дозволу власників зареєстрована за зазначеною адресою. В 2014 році шлюб між сином та позивачем був розірваний, з лютого 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі не проживають. В квітні-травні 2014 року на вхідних дверях квартири були змінені замки, позивач не має ключів від двері.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, свої позовні вимоги підтримала, посилалася на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності їй, матері ОСОБА_2, батькові ОСОБА_8, брату ОСОБА_7. Позивач ОСОБА_5 перебувала в шлюбі з її братом ОСОБА_7, проживала в квартирі, з дозволу власників зареєстрована за зазначеною адресою. В лютому 2014 році ОСОБА_5 забрала речі та добровільно висилалася з сином із квартири. Приблизно в квітні 2014 року на вхідних дверях квартири, в звязку з поломкою, були змінені замки, позивач не має ключів від двері.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 23 січня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_5, актовий запис № 14.

Від зазначеного шлюбу 09 липня 2010 року народився ОСОБА_6.

Встановлено, що з 19 травня 2009 року ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується відміткою в паспорті.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12 вересня 1997 року, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3. (а.с.56)

Згідно пояснень сторін, ОСОБА_5 вселилася в квартиру із згоди власників житлового приміщення, як член сім'ї одного з власників квартири.

Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 був розірваний.

У відповідності до ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про

безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, припинення сімейних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не позбавляє останню та її дитину права користування займаним жилим приміщенням.

Згідно пояснень сторін, в квітні 2014 року в спірному житловому приміщенні власниками були змінені замки на вхідних дверях, ключів від яких у ОСОБА_5 не було.

Крім того, у відповідності до висновку Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.05.2014 року, встановлено, що 10.05.2014 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що сестра її чоловіка ОСОБА_3 не повертає її речі та речі її дитини, які знаходяться за місцем прописки вул. Сучкова 122/12 м. Новомосковськ, погрожує, що якщо ОСОБА_5 не випишеться з квартири, то пошкодить та викине її речі.

У відповідності до висновку Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 05.06.2014 року, встановлено, що 14.05.2014 року до чергової частини Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що сестра її чоловіка ОСОБА_3 погрожує їй по телефону фізичною розправою, погрожує викинути речі з квартири по вул. Сучкова 122/12 м. Новомосковськ.

В звязку з наведеним. суд приходить до переконання. що позивач ОСОБА_5 не проживала в спірній квартирі з поважних причин, а саме в звязку з відсутністю ключів від вхідних дверей та перешкоджанню з боку власників квартири, оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як власники квартири, не визнають права ОСОБА_5 та її дитини на користування зазначеним житлом.

В звязку з наведеним, позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1 ЖК України, відповідно до Конституції України, громадяни України мають право на житло.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, він мешкає по сусідству, приблизно з лютого 2014 року ОСОБА_5 не проживає в квартирі, причина йому не відома.

Пояснення свідка ОСОБА_9 не суперечать обставинам, встановлених судом, в частині часу, з якого ОСОБА_5 не проживає в спірному житловому приміщенні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_5, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно з 2011 року ОСОБА_5 не проживає в квартирі.

Пояснення свідка ОСОБА_10 суд оцінює критично, не бере їх до уваги, оскільки пояснення свідка щодо дати, з якої ОСОБА_5 не проживає в квартирі (2011 рік), суперечать іншим доказам та поясненням сторін.

В той же час, як зазначалося вище, судом встановлено, що ОСОБА_5 та її неповнолітній син не проживають в спірному житловому приміщенні з поважних причин, наведених вище, тому, немає підстав, визначених ст. 405 ЦК України, для її виселення та виселення неповнолітньої дитини.

В звязку з наведеним, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 належить відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 9, 64, 156 ЖК України, ст.. 405 СК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_5 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користування житловим приміщенням, вселення задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 в її інтересах та в інтересах ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 81,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.І. Городецький