Справа № 461/2705/15-ц
Провадження № 2/461/981/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 09.02.2006 року державним нотаріусом ПЛДНК ОСОБА_4 було записано заповіт зі слів бабці ОСОБА_3 ОСОБА_5, яким вона заповіла усе своє майно йому, зокрема, спірну квартиру №5 на вул.Огієнка,4 у м.Львові. 03.01.2014 року ОСОБА_5 померла, однак про її смерть позивач дізнався лише у листопаді 2014 року, оскільки проживає у ФР Німеччина. 16.11.2014 року при зверненні до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини, йому стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_5, за яким спірну квартиру вона заповіла ОСОБА_2 Просить суд визнати заповіт ОСОБА_5 на імя ОСОБА_2 складений та посвідчений державним нотаріусом ПЛДК щодо спадкування квартири за адресою: АДРЕСА_1 недійсним, визнати за ОСОБА_3 право власності у порядку спадкування за законом на квартиру №5 на вул.Огієнка, 4 у м.Львові та надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася в суд зі зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, покликаючись на те, що відповідач пошкодив двері до квартири №5 на вул.Огієнка 4 у м.Львові, чим спричинив їй матеріальну шкоду в сумі 1500 грн. Крім того, вважає позовні вимоги в частині визнання заповіту недійсним безпідставними, такими, які не підтверджені жодними доказами. Зазначає про те, що за час життя ОСОБА_5 вона доглядала її, відповідач не виявляв жодної турботи до померлої та не допомагав матеріально. Просить суд відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла 03.01.2014 року в м.Львові, що стверджується свідоцтвом про смерть І-СГ №378802 від 21.11.2014 року (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, за яким належну їй на праві приватної власності квартиру №5 в будинку №4 на вул.Огієгка у м.Львові заповіла своїй племінниці ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) проживає у Федеративній Республіці Німеччина, 31787, м.Хамельн, вул.Фельзенкеллервег, 33 D.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) пропустив встановлений термін для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а тому суд переконаний, що є підстави для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його бабці ОСОБА_5, а тому позовні вимоги в частині надання ОСОБА_3 додаткового строк для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, слід задовольнити.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання заповіту недійсним та визнання права власності у порядку спадкування на спірну квартиру до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до вимог ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

У п.18 Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або

психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що

особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

У судовому засіданні представником позивача за первісним позовом не доведено, що ОСОБА_5 на момент складання спірного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, або склала заповіт під впливом фізичного або

психічного насильства. При цьому, представник позивача не заявляв у судовому засіданні клопотання про призначення посмертної експертизи.

У свою чергу, зустрічний позов ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У п.2 Постанови №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 не надано суду доказів пошкодження її майна, не доведено, що вказана шкода заподіяна ОСОБА_3, між його діями та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина вказаної особи, не надано суду документів, які підтверджували б заявлену суму шкоди в розмірі 1000 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити частково, визначивши ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) додатковий строк для прийняття спадщини за законом, в решті задоволення первісних позовних відмовити. В задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 214, 215-218 ЦПК України, ст.ст.60, 225, 1166, 1216, 1257, 1272, ЦК України, суд

в и р і ш и в:

первісний позов ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) до ОСОБА_2, третя особа Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, надання додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 03 січня 2014 рокутерміном на 2 (два) місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

В решті задоволення первісного позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (DIX ALEKSEJ) про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський