Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/602/15-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ПАТ КБ „ПриватБанк" на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося з позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 130832,02 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Банком та ОСОБА_1 31 серпня 2005 року укладено кредитний договір №ZRHOGK00003078, відповідно до якого отримала кредит у розмірі 205005 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахункове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та строком повернення до 30 серпня 2020 року (а.с.4-5).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 31.08.2005 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №ZRHOGK00003078, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилась перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № ZRHOGK00003078 від 30.08.2005р..

Відповідач умови договору не виконує належним чином, а тому станом на 21 січня 2015 року утворилася заборгованість по кредиту у сумі 130732,02 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 8673,74 грн., по відсоткам - 62306,89 грн., по комісії - 25734,80 грн., пеня - 3406, 59 грн.

Крім того, позивач просив поновити строк позовної давності, оскільки рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості з відповідачів з підстав неправильності розподілу коштів Банком за виконавчим написом нотаріуса, незважаючи, що кредитна заборгованість вже стягнута з відповідачів, набрало законної сили лише 03.11.2014 року.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що дане рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги Банку про стягнення заборгованості по кредиту, відсоткам за користування кредитом та комісії в межах строку позовної давності, тобто з 08.02.2012 року, та про стягнення пені з 08.02.2014 року, є обґрунтованими, проте з наданого Банком розрахунку неможливо встановити розмір заборгованості по вказаним платежам за визначений період. Разом з тим, суд вбачав наявність підстав для задоволення клопотання відповідачки про застосування наслідків пропуску строків позовної давності.

Повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, мотивуючи наступним.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 31 серпня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ZRHOGK00003078, відповідно до якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 205005,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахункове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати та строком повернення до 30 серпня 2020 року, з цільовим призначенням на купівлю квартири. Фактично відповідач отримала 176750 грн., а решта коштів - 28255,00 грн. залишились у розпорядженні Банку для оплати щорічних страхових платежів у тому разі коли позичальником такі платежі не будуть проведені самостійно за рахунок інших джерел /п.п.2.1.3. п.2 кредитного договору/.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 31.08.2005 року між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №ZRHOGK00003078, відповідно до умов якого ОСОБА_3 поручилась перед Банком за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № ZRHOGK00003078 від 30.08.2005р.

01.09.2005 року ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1, яка була передана Банку в іпотеку згідно із договором від 01.09.2005 року.

03.07.2006 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, за яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 216604,72 грн. з яких:

- строковий кредит 173802,86 грн.;

- строкові відсотки 1014,37 грн.;

- прострочений кредит 2947,14 грн.;

- прострочені відсотки 29827,66 грн.;

- прострочена комісія 848,40 грн.

- пеня 6125,77 грн., а також 1993,52 грн. сплачених за вчинення виконавчого напису та 45,00 грн. сплачених за передачу нотаріусом заяви про погашення боргу.

Вказана квартира була продана на прилюдних торгах 01.10.2007 року за 279529,90 грн., а решта коштів виручених від реалізації іпотечного майна повернута ОСОБА_1 Вказані обставини сторонами не оспорюються та встановлені рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03.11.2014 року, яке набрало законної сили.

Таким чином встановлено, що кредитна заборгованість у повному обсязі вже стягнута з відповідачів. Подальше штучне збільшення Банком тіла кредиту за рахунок щорічного страхування іпотечного майна та здоров'я позичальника, а відтак і нарахування процентів за користування кредитом і неустойки, після вчинення виконавчого напису та реалізації іпотечного майна, є неправомірним.

Вказана позиція узгоджується із роз'ясненнями, що містяться у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №» 5 від 30.03.2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в яких зазначено, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України, вимог за якою банк не заявляв.

Оскільки звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису є правом Банку та одним із видів задоволення вимог кредитора у разі порушення позичальником умов виконання кредитного договору, а також за правовими наслідками є тотожним судовому рішенню про стягнення заборгованості, колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин згадані роз'яснення.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в порядку п.4 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді: