Справа № 361/1113/13 Головуючий у І інстанції Василшин В.О.
Провадження № 22-ц/780/4741/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 28.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Фінагєєва В.О.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Шкред Ірини Юріївни про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції (далі - ВДВС Броварського МРУЮ) звернувся до суду з уточненим в подальшому поданням, посилаючись на те, що в провадженні ВДВС Броварського МРУЮ знаходиться виконавчий лист №2/361/961/2013, виданий 14 травня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 105 972 грн. 27 коп. Оскільки ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань, жодних виплат в рахунок погашення боргу не здійснила, на неодноразові виклики до ВДВС Броварського МРУЮ не з'являється, доступу для перевірки майнового стану та опису майна за місцем проживання боржник не надає, державний виконавець просив тимчасово обмежити її у виїзді за кордон до виконання нею своїх зобов`язань по сплаті вказаного вище боргу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року подання старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ задоволено. Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 до виконання нею зобов'язань за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2013 року про стягнення із неї на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 104 857 грн. 22 коп. та судових витрат у розмір 1 115 грн. 05 коп., а всього у розмірі 105 972 грн. 27 коп. Виконання ухвали суду покладено на Державну прикордонну службу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ВДВС Броварського МРУЮ, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ та тимчасово обмежуючи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов'язань, яке набрало законної сили і підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Також п. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 травня 2013 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ Гарачука А.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/361/961/2013, виданого 14 травня 2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 105 972 грн. 27 коп. (а.с.7, 8).

Станом на 01 липня 2015 року боржник ОСОБА_2 не виконала зобов`язання, покладені на неї рішенням суду.

Із матеріалів виконавчого провадження №3798648 з виконання вказаного вище виконавчого листа вбачається, що 11 лютого 2015 року державний виконавець надіслав на адресу боржника ОСОБА_2 вимогу державного виконавця, в якій зобов`язав ОСОБА_2 з`явитися до державного виконавця на протязі 3-х робочих днів з моменту отримання виклику для сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. При цьому боржника попереджено, що неявка за даним викликом буде розцінена як ухилення від виконання рішення суду та буде вжито заходів щодо обмеження виїзду за кордон (а.с.122).

Встановлено, що ОСОБА_2 на виклик державного виконавця не з`явилася, однак надіслала на адресу ВДВС Броварського МРУЮ заяву від 20 лютого 2015 року про відстрочку виконання рішення суду (а.с.127).

24 лютого 2015 року державний виконавець виніс постанову про призначення виконавчих дій на 07 травня 2015 року о 16 год. за адресою місця проживання боржника (АДРЕСА_1), оскільки боржник ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не з`являється, рішення суду не виконує, про вагомі причини його не виконання державного виконавця не повідомляє (а.с.137, зворот).

З акту державного виконавця від 07 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання відсутня, її батько ОСОБА_6 державного виконавця до квартири для проведення виконавчих дій не допустив. Боржнику було залишено виклик для явки до державного виконавця (а.с.140).

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_2 з`явилася на виклик державного виконавця та виконала зобов'язання, покладені на неї рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, дійшов обґрунтованого висновку, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань покладених на неї рішенням, яке набрало законної сили і підлягає виконанню у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а тому суд на законних підставах тимчасово обмежив її у праві виїзду за кордон.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не прийняв до уваги, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває двоє неповнолітніх дітей, вона не має постійного місця роботи та має скрутне матеріальне становище, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду про наявність законних підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді