Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1846/15 Головуючий у 1 інстанції: Курдюков В.М.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„07" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 137920 грн. 40 коп.

В обґрунтування вимог послався на те, що 25 листопада 2011 року між сторонами був укладений договір позики у вигляді розписки, у відповідності до якого відповідач отримала позику в сумі 33820 гривень під 10% щомісячних виплат.

Дата повернення позики при цьому встановлена не була.

Грошові кошти у розмірі 33820 гривень були передані ним відповідачу 25 листопада 2011 року. З цього часу вона повинна була виплачувати йому щомісячні виплати від суми боргу 10%, до того часу, доки не поверне суму основного боргу.

За період з 01.12.2011 року по 24.12.2014 року(36 місяців та 24 дні) сума щомісячних виплат складає 3382 грн.*36 місяців 24 днів = 124370,40 грн., сума основного боргу складає 33820 грн., а всього 158190,40 грн.

З цієї суми відповідач сплатила йому проценти за користуванням позикою за період з 01.06.2013 року по 25.07.2014 року в сумі 20270,00 грн.: 01.06.2012 року-2 250,00 грн., 18.10.2012 року - 1 560,00 грн., 19.11.2012 року-1560,00 грн., 01.12.2012 року - 1 040,00 грн., 23.06.2013 року - 750,00 грн., 12.09.2013 року - 2 500,00 грн., 23.01.2014 року-2 880,00 грн., 26.02.2014 року - 1 080,00 грн., 25.03.2014 року - 1 160,00 грн., 16.05.2014 року-2 040,00 грн., 26.06.2014 року - 1 750,00 грн., 25.07.2014 року - 1 700,00 грн.

Таким чином, загальна сума боргу, за вирахуванням здійснених платежів, станом на 24.12.2014 року становить 137920,40 грн.

Відповідно до встановлених вимог законодавства він направив цінним листом за №430 вимогу відповідачу про виплату боргу з встановленим строком повернення до 10.10.2014 року.

Відповідно до загальнодоступного серверу "відстеження пересилання поштових відправлень", відповідач цінний лист з вимогою отримала 12.09.2014 року, однак станом на 24.12.2014 року виплату боргу не здійснила.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 137920 грн. 40 коп.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 137920 грн. 40 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1379 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичальником визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1049 ЦК України , якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд виходив з доведеності того, що між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, за умовами якого відповідач позичила у ОСОБА_3 33820 гривень під 10% щомісячних виплат, що становить розмір процентів, оскільки вказані обставини підтверджені письмовою розпискою ОСОБА_2 від 25 листопада 2011 року, складання якої остання не заперечувала.

Сторони не заперечували, що у період з 01.06.2013 року по 25.07. 2014 року в рахунок погашення боргу та нарахованих процентів за користування позикою ОСОБА_2 сплатила 20270 грн. Таким чином, неповернута сума позики з нарахованими процентами станом на 24.12.2014 року складає 137 920 грн. 40 коп., у визначений у вимозі позикодавця строк повернута не була.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, які перевірені доказами та яким дана належна правова оцінка, погоджуються з нормами матеріального права, враховуючи, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що грошові кошти ОСОБА_2 позичала у ОСОБА_3 ще до складання розписки від 25 листопада 2011 року, правильність судових висновків не спростовує, враховуючи, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладання договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Отже договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, передача коштів у борг у будь-якому разі має передувати складанню розписки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір позики між сторонами був безпроцентним, а вказані у розписці 10 % означали порядок щомісячного повернення основної суми боргу, не є переконливими, оскільки суперечать змісту письмової розписки, яка була досліджена та оцінена судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 22 січня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: