16.09.2015 Провадження № 2/337/1500/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 вересня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді - Салтан Л.Г.
при секретарі - Гальцевій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та повернення збитків по банківському вкладу,
02.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2015 року у справі №337/1244/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зобов'язано відповідача повернути позивачу суму вкладу у розмірі 3336 (три тисячі триста тридцять шість) євро 68 центів з рахунку НОМЕР_2 шляхом видачі суми у валюті зобов'язання через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зазначене рішення суду не виконано, в зв'язку з чим просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 29 643, 18 грн. -суми інфляційних втрат; 805,69 грн. суми трьох відсотків річних; 294 078,75 грн.- пені за прострочення виконання зобов'язання;124 євро 96 євроцентів нарахованих відсотків за прострочення виплати вкладу.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину відсутності суду не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, повідомлень щодо причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило.
Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Оскільки позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.4 ст.169 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2015 року у справі №337/1244/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зобов'язано відповідача повернути позивачу суму вкладу у розмірі 3336 євро 68 центів з рахунку НОМЕР_2 шляхом видачі суми у валюті зобов'язання через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зазначене рішення суду не виконано.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
За змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.
Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Крім того Закон України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.
Згідно з п. 22 ст. 1 цього Закону, споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
За приписами ч. 5 ст. 10 Закону, у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.
Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Правову позицію з цього приводу викладено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», де у п. 20 зазначено, що пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні.
У зазначеній постанові Пленуму також вказується, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).
Відповідно до статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Верховним Судом України у справі № 6-247цс14 викладено таку правову позицію:
«Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.
Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.».
Відповідно до пункту 4.1.3 Основних умов нарахування процентів за Вкладом проводиться від дня, наступного за Днем надходження Вкладу у Банк, до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списанню з Вкладного рахунка, за методом:
- для Вкладів, що розміщені в іноземній валюті, - за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці/360 днів у році). Нараховані Банком проценти зараховуються на Рахунок для нарахування процентів за Вкладом. Проценти нараховуються лише на суму Вкладу, а нараховані проценти не збільшують суму Вкладу.
Таким чином відповідач продовжував не виконувати умови договору, чим продовжував обмежувати право позивача користуватися своєю власністю - грошовими коштами. В наслідок чого позивачу було задано додаткових збитків, що становить 3336 (три тисячі триста тридцять шість) євро 68 центів з рахунку НОМЕР_2 шляхом видачі суми у валюті зобов'язання через касу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Зазначене рішення суду не виконано, в зв'язку з чим просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь 29 643, 18 грн. -суми інфляційних втрат; 805,69 грн. суми трьох відсотків річних; 294 078,75 грн.- пені за прострочення виконання зобов'язання;124 євро 96 євроцентів нарахованих відсотків за прострочення виплати вкладу.
Крім того, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК слід стягнути з Публічного акціонерного товариства ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави 3274,65 грн. судового збору.
Керуючись ст.88, 208, 213-215, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 321, 525, 526, 530, 625, 1058, 1060, 1061 ЦК України, суд, -
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір на користь держави в розмірі 3274,65 гривні.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Л.Г. Салтан