АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Бреславського О.Г., Половінкіної Н.Ю.

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит (далі ПАТ Банк Фінанси та кредит) про стягнення суми банківського вкладу, за апеляційною скаргою ПАТ Банк Фінанси та кредит на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 подала позов до публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит про стягнення суми банківського вкладу.

Посилалася на такі обставини.

08 квітня 2013 року вона і ПАТ Банк Фінанси та кредит уклали договір про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт. За умовами якого банк прийняв від неї на термін з 08 квітня 2013 року по 08 жовтня 2013 року грошові кошти у сумі 57923 грн. 28 коп. із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 21% річних.

Факт отримання коштів за договором підтверджується квитанцією №9 від 08 квітня 2014 року.

17 липня 2014 року вона і ПАТ Банк Фінанси та кредит уклали договір про банківський строковий вклад (депозит) Блискуча сімка. За умовами якого банк прийняв від неї на строк з 17 липня 2014 року по 16 жовтня 2014 року грошові кошти у сумі 243306,30 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 13,5 % річних. Факт отримання коштів за цим договором підтверджується квитанцією №3 від 17 липня 2014 року.

Провадж. №22-ц/794/330/15 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4

Категорія: 19/27 Доповідач: Заводян К.І.

У звязку із небажанням продовжувати на новий строк дані договори, вона 14 серпня 2014 року повідомила банк про її рішення та вимагала повернення в день закінчення договорів сум строкових вкладів та нарахованих процентів у відповідності до укладених договорів.

Відповідно до умов договорів банк зобовязаний був повернути їй:

08 жовтня 2014 року - по договору про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт 57923 грн. 28 коп. та нараховані проценти в сумі 18245 грн. 83 коп.;

16 жовтня 2014 року - по договору про банківський строковий вклад (депозит) Блискуча сімка 243306,20 доларів США та нараховані проценти в сумі 7755,39 доларів США.

У вересні 2014 року вона отримала лист від банку про уточнення розміру коштів, належних до виплати. Такий лист вона розцінила, як відмову у поверненні депозитів.

Після закінчення дій депозитних договорів банк з нею не розрахувався.

Просила стягнути з ПАТ Банк Фінанси та кредит на її користь суми банківських вкладів:

по договору №2999/6-13 від 08 квітня 2013 року про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт 57923 грн. 28 коп. та нараховані проценти в сумі 18245 грн. 83 коп.,

по договору №300131/85083/6-14 від 17 липня 2014 року про банківський строковий вклад (депозит) Блискуча сімка 243306,20 доларів США та нараховані проценти - 7755,39 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року позов задоволено.

З ПАТ Банк Фінанси та кредит на користь ОСОБА_3 стягнуто суму банківського вкладу:

по договору № 2999/6-13 від 08 квітня 2013 року про строковий вклад (депозит) Стандарт 57923 грн. 28 коп. та нараховані проценти в сумі 18245 грн. 83 коп.

по договору №300131/85083/6-14 від 17 липня 2014 року про строковий вклад (депозит) Блискуча сімка - 243306,20 доларів США та нараховані проценти - 7755,39 доларів США.

З ПАТ Банк Фінанси та кредит на користь держави стягнуто судовий збір.

ПАТ Банк Фінанси та кредит подало на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що суд неповно зясував обставини справи, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції зобовязаний був переконатися, що позовна заява підписана дійсно позивачкою з додержанням вимог закону, оскільки на думку банку підпис на позовній заяві помітно відрізняється від її підписів на договорах банківських вкладів, заявах про закінчення депозиту та отримання вкладу.

Вважає, що згідно ч.2 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу є нікчемним, оскільки відсутність виписок по вкладних рахунках чи інших документів, що свідчать про внесення позивачкою коштів на вкладні рахунки, дає підстави стверджувати, що позивачем не дотримано письмової форми банківського вкладу.

Банківські договори були підписані від імені колишнього начальника відділення №87 ОСОБА_5, підпис якої міститься і на платіжних квитанціях замість підпису касира, хоча ОСОБА_5 не мала таких повноважень.

Банк звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів. Визнання вини ОСОБА_5 може бути доказом дії непереборної сили, котра звільнить банк від відповідальності згідно із договором.

Просив зупинити провадження у справі до закінчення досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження від 28.07.2014 року по ч.2 ст.264 КК України.

У випадку відмови відхилення клопотання про зупинення провадження у справі, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечує.

Рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Договори та квитанції підтверджують укладення між сторонами договорів банківського вкладу та отримання за договорами коштів.

Колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу ПАТ Банк Фінанси та кредит слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується доказами, що є в матеріал справи, що 08 квітня 2013 року між ОСОБА_3 і ПАТ Банк Фінанси та кредит був укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) Стандарт №2999/6-13, за умовами якого банк прийняв від неї на термін з 08 квітня 2013 року по 08 жовтня 2013 року грошові кошти в сумі 57923 грн. 28 коп. із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 21% річних (а.с.11-14).

Факт отримання коштів у вказаній сумі підтверджується квитанцією №9 (а.с15).

Договір підписаний працівником банку і вкладником, а квитанція про внесення коштів - бухгалтером і касиром банку, обидва документи посвідчені круглою печаткою 21 відділення банку.

Договір про банківський строковий вклад (депозит) Блискуча сімка №300131/85083/6-14 був укладений ОСОБА_3 з ПАТ Банк Фінанси та кредит 17 липня 2014 року. За його умовами банк прийняв від неї на строк з 17 липня 2014 року по 16 жовтня 2014 року грошові кошти у сумі 243306,30 доларів США із нарахуванням та виплатою процентів за ставкою 13,5% річних (а.с.6-8).

Факт отримання коштів за цим договором підтверджується квитанцією №3 від 17 липня 2014 року (а.с.9).

Договір і квитанція містять підписи працівника банку та позивачки, посвідчені печаткою відділення банку.

На письмове звернення позивачки від 14 серпня 2014 року (а.с.16) відповідач суму вкладу не повернув.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, (далі - Інструкція) передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

У справі встановлено, що сторонами додержано письмову форму договорів банківського вкладу з видачею позивачці квитанцій документа, що відповідає Положенню та Інструкції.

Апелянт посилається на те, що ОСОБА_3 договори про банківські вклади не підписувала, що суд безпідставно відмовив у призначенні судової почеркознавчої експертизи. Колегія суддів вважає, що відмова суду першої інстанції є обґрунтованою. Обидва договори містять реквізити паспорту позивачки, ідентифікаційного коду. Вона наполягає на позовних вимогах через свого представника.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що депозитні вклади, у т.ч. вклади позивачки, не поступали на відповідні рахунки банку, а договори банківського вкладу не обліковувалися в операційній системі банку.

Згідно із п. 2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч. 3 ст. 1058, ч. 2 ст. 1068 ЦК України, п. 2.1 Положення).

Встановлено, що у позивачки є оригінали примірників договору банківських вкладів, квитанції про внесення коштів, які за змістом та формою відповідають вимогам закону та інших нормативно-правових актів, містять підписи уповноважених осіб банку, відтиски печатки, достовірність яких апелянтом не оспорюється.

Тому, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-17цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як на обставину недодержання вимог щодо письмової форми договору апелянт посилається на те, що підпис на квитанціях на здійснення касової операції ймовірно вчинено керівником відділення банку, а не касиром.

Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність договорів банківських вкладів, укладених між сторонами, крім випадку недотримання вимог щодо письмової форми, прямо не встановлена законом й на час розгляду справи договори не визнані судом недійсними.

Належність підписів на квитанціях працівникам банку апелянтом не спростовується.

Таким чином, квитанції за змістом та формою відповідають вимогам, передбаченим пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції.

Що стосується вимог відповідача зупинити провадження у справі у звязку з кримінальним провадженням від 28 липня 2014 року, відкритим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (а.с.38), то відповідно до п.4 част. ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Однак, на час розгляду даної цивільної справи кримінальної справи щодо працівників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у провадженні суду не було.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не убачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та його клопотання про зупинення провадження у справі відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: