Справа № 489/4436/15-ц
Номер провадження 2/489/2139/15
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1), ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції України в Миколаївській області про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди,

встановив

В липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок неправомірних дій відповідачів майну позивача завдано значної шкоди, вартість якої встановлено будівельно - технічною експертизою. Оскільки відповідачі добровільно завдані збитки відшкодувати не бажають, позивач вирішив захистити своє порушене право, звернувшись до суду.

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 28930 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

23.09.2015 до суду від позивача надійшла заява про збільшення своїх позовних вимог. Просив суд у зв'язку з підвищенням цін на будівельні матеріали і вартість будівельно - монтажних робіт клопотати перед Одеським науково - дослідним інститутом в м. Миколаєві про перерахунок суми експертизи і спричинену шкоду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідачів позов не визнала, просила відмовити в задоволені позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до договору від 11.05.1971 позивач придбав 1/2 житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від 06.07.2001 відповідач 1 придбав 1/2 домоволодіння з всіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку Начальника Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 10.07.2013 встановлено, що 10.07.2013 під час проведення будівельних робіт громадянин ОСОБА_3 пошкодив стіну позивача, у зв'язку з чим був викликаний наряд міліції. За даним фактом подальша перевірка припинена, оскільки інцидент носить цивільно-правовий характер.

Згідно з висновком будівельно - технічної експертизи №422-423 від 17.11.2014 в результаті дій відповідача 2 відбулося пошкодження з руйнуванням стіни, що розмежовує квартиру №1 і квартиру №2 (утворення наскрізного отвору зовнішньої стіни кв.№2, утворення тріщин в зовнішніх стінах частини дому кв. №2). В результаті зносу частини літньої кухні ОСОБА_2 і як наслідок часткового зволоження і замочування стін і стелі обвал штукатурки і стелі, здуття і пошкодження лінолеуму полу.

Загальна вартість ремонтно-будівельних робіт житлового будинку АДРЕСА_1 складає 21322,00 грн. Вартість матеріалів з урахуванням ПДВ-20%- складає 7608,00 грн. Вартість матеріальної шкоди, нанесеної житловому будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 в результаті проведених будівельних робіт громадянином ОСОБА_3 складає 17910,48 грн., в тому числі ПДВ - 20%- 2985,08 грн.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду від 26.11.2014 встановлено, що відповідачем 1 не оформлені документи дозвільного характеру на об'єкт "реконструкція житлового будинку за адресою АДРЕСА_1", відповідача 1 зобов'язано за його рахунок знести самовільно збудовані будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1, а саме цегляні стіни між житловим будинком літ. А-1 та гаражем літ. Ю, недобудовану прибудову літ. А-4, відновити шиферне покриття гаражу літ. Ю та демонтувати металеві стійки, які є складовою частиною самочинно збудованих будівель та споруд. Також судовим рішенням встановлено факт перевірки інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю вказаного будинку у серпні 2013 року, винесення припису та притягнення відповідача 1 до адміністративної відповідальності за виконання будівельних робіт з реконструкції будинку без відповідних документів.

Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 9 вищезазначеної Постанови відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

В судовому засіданні відповідач 2 дав пояснення, зазначивши, що, він звернувся до позивача з проханням провести ремонтні роботи, на що отримав усну згоду останнього. Вказав, що він власноруч провів демонтувальні роботи після обвалу стелі. Коли почала руйнуватися і просідати стіна, відповідач залив частину фундаменту.

Експерт в судовому засіданні пояснив, що інша частина будинку АДРЕСА_1 ним не досліджувалась. Але експерт підкреслив, що руйнування, могли бути спричинені внаслідок проведення ремонтно-будівельних робіт.

Судом було роз'яснено сторонам їх право заявити клопотання про проведення експертизи для встановлення причинного зв'язку між спричиненими наслідками та діями ОСОБА_3 Проте сторони не скористались таким правом.

Оцінивши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує.

В матеріалах справи є Припис № 420 від 06.08.2013, винесений головним державним інспектором Інспекції Савчуком О. С., виданого відповідачу 1, в якому містяться вимоги про введення об'єкту до експлуатації, та зупинення виконання будівельних робіт прибудови до отримання дозвільних документів, які дають право виконувати такі роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано в судовому засіданні, відповідач 1 не виконав вимоги зазначеного Припису та будівельні роботи продовжували виконуватись. Будівельні роботи виконувались відповідачем 2.

За відсутності дозвільних документів діяння відповідачів (дії відповідача 2 та бездіяльність відповідача 1) щодо проведення будівельних робіт є неправомірними.

Висновком експерта встановлено, що шкоду заподіяно в результаті проведення будівельних робіт.

Таким чином, враховуючи, що проведення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відповідачами носить неправомірний характер, що преюдиційно встановлено рішенням суду від 26.11.2014, діяннями яких позивачу спричинено шкоду у розмірі 17910,48 грн., з урахуванням фактичного зносу, що підтверджується висновком проведеної будівельно-технічної експертизи, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який на думку суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів у справі, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачам внаслідок пошкодження їх майна, тривалість цих страждань, і наслідків, що наступили та їх характер, вважає за необхідне стягнути з відповідачів в справі на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн. з кожного.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 211,35 грн. з кожного, пропорційно до задоволеної частини вимог, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення компенсації матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію матеріальної шкоди в сумі 17910 (сімнадцять тисяч дев'ятсот десять) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП - НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 211,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 211,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв