Справа № 344/5255/15-ц
Провадження № 2/344/2713/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

15 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Позовну заяву мотивувала тим, що їм з відповідачем належало по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1. 14.12.1999 року відповідач свою частку квартири подарував дочці ОСОБА_3. В червні 2000 року відповідач залишив сімю і перейшов проживати до іншої жінки, в 2012 році шлюб між сторонами розірвано. Оскільки, з 2000 року відповідач в квартирі не проживає, його реєстрація перешкоджає здійсненню права на вільне користування і розпорядження майном та унеможливлює оформлення субсидії по оплаті за комунальні послуги. Вирішити питання в позасудовому порядку не можливо, оскільки, сторони між собою не спілкуються, фактичне місце проживання відповідача їй не відоме.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що відповідач ОСОБА_2 з моменту розлучення (понад 10 років) по місцю реєстрації не проживає, фактичне його місце прроживання їй не відоме.

17.04.2015 року до суду надійшла довідка Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак, позивачка суду повідомила, що відповідач по місцю реєстрації не проживає, фактичне його місцепроживання їй не відоме.

Відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

На виконання вищезазначеної статті судом було повідомлено відповідача про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, проте, відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.27, 28).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Беручи до уваги пояснення позивачки, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності Серія АВЕ №034380 від 10.12.1999 року квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю подружжя, право власності належить ОСОБА_1 - 1/2(одна друга) частка і ОСОБА_2 - 1/2 (одна друга) частка (а.с.6).

14.12.1999 року ОСОБА_2 подарував належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_5, 23.07.1991 року, що підтверджується копією договору дарування частини квартири Серія АВЕ №034384 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серія 1-НМ №053643 від 05.10.2012 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №218 (а.с.8).

З копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у буд. №62, кв. 57 по вул. Молодіжна в м.Івано-Франківську вбачається, що у квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 (а.с. 9-11).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_3, однак, з 2000 року залишив сімю та перейшов проживати до іншої жінки.

Факт не проживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4 підтверджується поясненнями позивачки, свідка, які в судовому засіданні повідомили, що відповідач уже більше 10 років по місцю реєстрації не проживає.

Позивачка вказує, що реєстрація гр. ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_4, який насправді там не проживає, не надає коштів на утримання квартири, перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Крім цього, його реєстрація за вказаною адресою є перешкодою для оформлення субсидії по оплаті за комунальні послуги.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 71, 163 ЖК України, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 74 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.