Справа № 454/1814/14 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/1058/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Б. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Територіальної державної інспекції з питань

праці у Львівській області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Шахта "Надія", треті особи ОСОБА_5, Територіальна Державна інспекція праці Львівської області про скасування наказів та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ "Шахта "Надія", треті особи ОСОБА_5, Територіальна Державна інспекція праці Львівської області про скасування наказів та стягнення моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Зазначену ухвалу оскаржила позивач ОСОБА_4.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини, які мають значення для справи. Зокрема, на її думку, суд першої інстанції неправильно протрактував та застосував норми п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки передумовою залишення без розгляду позовної заяви має бути повторна неявка в судове засідання без поважних причин позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Вважає, що судом помилково зроблено висновок про повторність неявки, оскільки, на її переконання, неявка позивача у судове засідання 05.11.2014 року була з поважних причин, а від її представника надійшла заява про проведення цього засідання у відсутності представника позивача. Крім того, зазначає, що друга її неявка також була з поважних причин, оскільки її представник перебував у судовому засіданні в іншій справі.

На підставі вказаного, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа повинна бути направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

27 червня 2014 року ОСОБА_4 звернулася в Сокальський районний суд Львівської області із позовом до ПАТ Шахта Надія. В ході розгляду справи позивач збільшувала (т.1 а.с.123-125) та доповнювала (т.2 а.с.134) позовні вимоги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції керувався ч. 3 ст. 169, ч. 6 ст. 154, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК Українита виходив з того, що у судові засідання 05 листопада 2014 року і 25 листопада 2014 року належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду позивач і його представник не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається із матеріалів справи про судове засідання 05 листопада 2014 року позивач та її представник були повідомлені належним чином та 05 листопада 2014 року представник позивача подав заяву про перенесення розгляду справи у звязку із перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні (т.2 а.с.171) і зобовязався подати суду відповідну довідку на підтвердження поважності неявки після виписки ОСОБА_4. Додатково зазначив, що остання просить не проводити розгляду справи за її відсутності. Водночас, представник позивача просив судове засідання, призначене на 5 листопада 2014 року проводити у його відсутність, про що вказав під заявою про відкладення розгляду справи.

Згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого №2221/1066 ОСОБА_4 перебувала у профпатологічному відділенні КЗ Львівська обласна лікарня відновного лікування №3 на стаціонарному лікуванні з 03 листопада 2014 року до 14 листопада 2014 року (т.2 а.с.188). Проте цей витяг ні позивач ні її представник суду першої інстанції, як зобовязувались, не надали, натомість долучивши його до матеріалів апеляційної скарги.

Учасники процесу про судове засідання 25 листопада 2014 року були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень (т.2 а.с.173-175).

25 листопада 2014 року позивач та її представник подали до суду першої інстанції заяви про відкладення розгляду справи на інший день у звязку із перебуванням представника позивача в іншому судовому засіданні (т.2 а.с.176-177), проте жодних документів, які б підтверджували зазначені обставини позивач та її представник не подали.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у системному взаємозвязку із ч.3 ст.169 ЦПК України дає підстави стверджувати, що позовна заява може бути залишена без розгляду лише за наявності у сукупності наступних обставин: факту належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, факту повторної (другої підряд) неявки позивача у судове засідання та за умови ненадходження від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що законодавець диференціює поважність та неповажність явки позивача до суду та необхідність її врахування залежно від того в яке судове засідання такий не зявився. При цьому, на поважність причин повторної неявки позивача до суду закон не вказує.

Про правомірність та законність такого висновку колегії суддів свідчить і позиція Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладена, серед іншого, в Інформаційному листі Щодо деяких питань застосування процесуальних норм від 14 травня 2012 року.

Відтак, зважаючи на те, що позивач та її представник не подали до суду першої інстанції протягом розгляду справи, всупереч ч.1 ст.60 ЦПК України, доказів поважності неявки в судові засідання 05 листопада 2014 року та 25 листопада 2015 року, хоча позивач хворіла до 14 листопада 2014 року (т.2 а.с.188), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв в межах вимог закону.

Доводи ж апеляційної скарги, таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, на необхідність дотримання судами в України балансу захисту прав позивача, який повторно не зявився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який повинен понести у звязку із викликом до суду певні витрати неодноразово вказували міжнародні організації, членом яких є Україна. Зокрема, у п.2 першого принципу цивільного судочинства, рекомендованих Комітетом міністрів державам-членам ОСОБА_2 Європи і направлених на вдосконалення судової системи, в Рекомендації R (84)5 від 28 лютого 1984 року зазначено, що відносно будь якої сторони повинні застосовуватись санкції, якщо вона не здійснює процесуальних дій в строки, встановлені законом чи судом. У залежності від обставин, до таких санкцій можуть відноситись позбавлення права на вчинення процесуальних дій, ухвалення рішення про відшкодування витрат, накладення штрафу і залишення заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням вимог закону з врахуванням всіх обставин справи, підтверджених доказами наявними в матеріалах справи.

Керуючись 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 25 листопада 2014 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ "Шахта "Надія", треті особи ОСОБА_5, Територіальна Державна інспекція праці Львівської області про скасування наказів та стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_6