У Х В А Л А

Іменем України

18 серпня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.0.,

суддів- Бисаги Т.Ю., Дроботі В.В.,

при секретарі -Чейпеш С.І.,

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, від імені якого діє представник ОСОБА_3, та апеляційною скаргою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України -Артемчук Т.В. на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Тарас Володимирович та Міністерство культури України, на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій зазначав, що 08.05.2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду його довірителя було поновлено на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України. 16.11.2012 року рішенням апеляційного суду Закарпатської області вказане рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 залишено без змін. 03.12.2012 року на виконання рішення суду було видано виконавчий лист №712/3848/2012, а 05.06.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №38291176.

В подальшому, 09.04.2014 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу ДВС України Артемчука Т.В. відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 03.12.2012 року за №712/3848/2012. На момент подання скарги державним виконавцем не вжито всіх заходів, передбачених Законом, з метою виконання рішення суду - поновлення на роботі ОСОБА_2 Скаржник вказує, що державним виконавцем було допущено неправомірну бездіяльність під час виконавчого провадження, так як державний виконавець не здійснив жодну ефективну виконавчу дію з 02.09.2014 року, чим допустив протиправну бездіяльність. При цьому не здійснив перевірку виконанні рішення суду у термін, встановлений ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». 25.09.2014 року державний виконавець наклав на боржника штраф за невиконання рішення суду про поновлення стягувача на роботі.

Посилаючись на вказані обставини, скаржник остаточно просив суд визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. у період з 01.09.2014 року по 24.09.2014 року та з 26.09.2014 року по 08.10.2014 року, яка полягає у: нездійсненні перевірки виконання Міністерством культури України рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2012 року у справі №712/3848/12; невжитті заходів до боржника для виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2012 року в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, виконавчого листа від 03.12.2012 року у справі №712/3848/2012, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, у строк, встановлений п.2 ч.3 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» та нездійсненні вичерпних заходів виконавчих дій у повному обсязі; не накладенні штрафу на Міністерство культури України відповідно до п.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження». Також просив зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. накласти штраф на Міністерство культури України згідно положень п.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.3015 року скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково.

Поновлено строк для подання скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. у період з 01.09.2014 року по 24.09.2014 року та з 26.09.2014 року по 08.10.2014 року, яка полягає у:

-нездійсненні перевірки виконання Міністерством культури України рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2012 року у справі №712/3848/12;

-невжитті заходів до боржника для виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.05.2012 року в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, виконавчого листа від 03.12.2012 року у справі №712/3848/2012, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, у строк, встановлений п.2 ч.3 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» та нездійсненні вичерпних заходів виконавчих дій у повному обсязі;

-ненакладенні штрафу на Міністрерство культури України відповідно до п.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження».

В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в частині відмови в задоволенні скарги, в якій посилається на її необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права. Просить ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог скарги скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Т.В. накласти штраф на Міністерство культури України згідно з п.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження».

У свою чергу старший державний виконавець відділу Примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В. також подав апеляційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2015 року, при цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказує, що поновлюючи скаржнику строк для подання скарги, суд не зазначив підстав поважності пропуску такого, крім того, вимогою державного виконавця від 23.06.2014 року було зобов'язано Міністерство культури України негайно виконати вимоги виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду №712/3848/2012 від 03.12.2012 року та ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2013 року, поновити ОСОБА_2 з 27.01.2012 року на посаді директора або іншій посаді, яка на день видання наказу є першою (головною) керівною посадою Національного музею народної архітектури та побуту України, про що письмо повідомити державного виконавця не пізніше трьох днів з моменту отримання вимоги. Станом на 09.07.2014 року боржником не повідомлено про поновлення ОСОБА_2 з 27.01.2012 року на посаді директора.

Також вказує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.02.2013 року було виправлено описку у виконавчому листі №712/3848/2012, а саме: код боржника, оскільки в ухвалі, постановленій по суті, такий був вказаний не вірно, і вказана обставина унеможливлювала застосування до боржника штрафних санкцій, визначених законом.

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просить ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.03.2015 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відмовити повністю.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2-ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Скаргу старшого державного виконавця Артемчука Т.В. не визнав, вважає її безпідставною, просить суд її відхилити.

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчук Т.В., представник Державної виконавчої служби України, у судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися (а.с. 168, 169, 172, 175,178, 181).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08.05.2012 року визнано звільнення ОСОБА_2 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України, згідно з наказом Міністерства культури України від 27.01.2012 року, незаконним та поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України з 27.01.2012 року. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі.

На підставі вказаного рішення судом видано виконавчий лист від 03.12.2012 про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства культури України від 27.01.2012 року за №72/0/17-12 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора Національного музею народної архітектури та побуту України згідно з п.1 ч.1 ст.41 Кодексу Законів про працю України та поновлення ОСОБА_2 на посаді директора Національного музею народної архітектури та побуту України днем 27.01.2012 року.

05.06.2013 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що державним виконавця три рази відкладав проведення виконавчих дій, зокрема постановою від 10.07.2014 року, постановою 23.07.2014 року та постановою від 01.08.2014 року.

Вказана обставина також підтверджується ухвалами апеляційного суду Закарпатської області від 10.10.2014 року, від 16.01.2015 року та від 21.01.2015 року.

Згідно ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення про поновлення на роботі, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що не притягнення до відповідальності Міністерство культури України за невиконання рішення суду відповідно до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» є бездіяльністю державного виконавця.

Суд відхиляє посилання старшого державного виконавця Артемчука Т.В. як на підставу не накладення штрафу на боржника на той факт, що в ухвалі було невірно вказано код боржника, оскільки статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено підстави відкладення провадження виконавчих дій, але винесення постанови про накладення штрафу не є виконавчою дією, а є санкцією за невиконання рішення суду боржником, а тому відкладення провадження виконавчих дій з цієї підстави, не відповідає Закону.

Крім того, відмовляючи у задоволенні вимоги про зобов'язання державного виконавця винести постанову про накладення штрафу на боржника, суд першої інстанції вірно встановив той факт, що суд не має права зобов'язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем, зокрема відповідно ч.2 ст.76 Закону: постанову про накладення штрафу на боржника.

Щодо доводів апеляційної скарги державного виконавця про необґрунтоване, як на його думку, поновлення судом першої інстанції строку для подання скарги, то ця обставина не є достатньою правовою підставою для скасування судового рішення лише з цих підстав, адже місцевий суд захистив право скаржника доступу до правосуддя та в мотивувальній частині судового рішення зазначив про доцільність поновлення представнику заявника строку для подачі скарги до суду, оскільки останнім такий пропущено з поважних причин ( а.с.97).

Згідно вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та апеляційну скаргу старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Артемчука Тараса Володимировича - відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :