Справа №483/1005/15-ц 04.11.2015 04.11.2015 04.11.2015
Провадження №22-ц/784/2717/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа номер 483/1005/15-ц
Провадження №22-ц/784/2717/15 Головуючий суду першої інстанції - Чаус Л.В.
Категорія 44 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
РІ Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області

від 17 вересня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений позов до ОСОБА_5, який обґрунтовував наступним.

Йому та третій особі ОСОБА_6, яка є його дочкою, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (йому - 2/3 частки, третій особі - 1/3 частки).

У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, ОСОБА_6 та двоє її дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 зазначав, що у зазначеній квартирі з 2014 року з дозволу третьої особи проживає її співмешканець ОСОБА_5

Посилаючись на те, що відповідач не є членом його сім'ї, проживає у квартирі без його дозволу, заважає його родині проживати у квартирі, систематично порушує правила співжиття, позивач просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні квартирою та виселити його зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення на підставі ст.ст.116, 157 ЖК України.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що вони є недоведеними.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України. Власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частина 3 статті 116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 р. роз'яснює, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі є власником 2/3 часток квартири АДРЕСА_1, а третя особа - 1/3 частки.

Відповідно до довідки об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Олімп" у зазначеній квартирі зареєстровані: позивач, його дочка ОСОБА_6, яка є третьою особою по справі, та її діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2

Восени 2014 року до спірної квартири без згоди позивача вселився ОСОБА_5

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову не є правильним.

Оскільки спірна квартира належить позивачу та третій особі на праві спільної часткової власності, то вирішення питань щодо проживання у ній інших осіб повинно вирішуватися за їх згодою.

Такої згоди на вселення до квартири відповідача позивач не надавав.

Отже, відповідач вселився до квартири самоправно, а тому щоб усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою необхідно ОСОБА_5 виселити з неї без надання іншого жилого приміщення.

За такого, рішення районного суду на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Твердження відповідача про те, що він вселився до квартири як член сім'ї співвласника квартири ОСОБА_6 не знайшло свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки на думку колегії суддів одних пояснень відповідача та третьої особи на підтвердження цього недостатньо.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді