Справа №591/2273/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б. В.
Номер провадження 22-ц/788/1529/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій незаконними та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

01.04.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір строкового банківського вкладу на суму 8800 доларів США строком до 03.10.2014року. Відповідач після закінчення строку дії договору своєчасно не виконав її вимоги про повернення коштів, тому, просить визнати незаконними дії відповідача з приводу не закриття поточного рахунку та не виплати їй коштів, стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь 8800 доларів США боргу та 853,60 доларів США пені, визначеної ст. 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо не закриття поточного рахунку на вимогу № 2620.9.082606.003 та невиплату ОСОБА_3 коштів в сумі 8800 доларів США. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 8800 доларів США.В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю вимог. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави 1848,88 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить рішення суду скасувати. Вказує, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не враховано, що на даний час існує обмеження щодо зняття готівки, в тому числі і для рахунків в іноземній валюті в еквіваленті 15 000 грн. на добу. Зазначає, що судове засідання 02 липня 2015 року було проведено за відсутності представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та не були з'ясовані причини його неявки. Окрім того, вважає, що до участі в справі повинно бути залучено в якості третьої особи НБУ в особі Управління НБУ в Сумській області, який має обов'язок здійснювати регулювання діяльності банків, реалізації захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банків.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені, іншою стороною в цій частині рішення також не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст. 303 ЦПК України колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, які заперечують проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Договір про банківській строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 5 місяців в іноземній валюті в доларах США на строк до 03.03.2015 року зі сплатою 12,75 % річних. За вказаним договором позивачем внесено 8800 доларів США (а. с. 8).

Відповідно до умов договору (п. 6 Договору та п. 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - у випадку закінчення строку дії договору строкового вкладу кошти повертаються вкладнику шляхом видачі готівки або перерахуванням коштів на поточний/картковий рахунок вкладника.

До закінчення строку дії договору, а саме 14.01.2015 року, позивачка подала відповідачу заяву про повернення їй вкладу після закінчення строку дії депозитного договору - 03.03.2015 року шляхом виплати готівковими коштами через касу банку (а. с. 15)

02 березня 2015 року позивачка подала відповідачу заяву про повернення їй суми вкладу шляхом перерахування його на поточний рахунок на вимогу НОМЕР_1 (а.с. 16)

05.03.2015 року позивачка подала відповідачу заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1 шляхом виплати коштів в сумі 8800 доларів США через касу банку (а.с. 17), але її вимога виконана не була: поточний рахунок закритий не був, а також позивачці не були виплачені кошти з нього в сумі 8800 доларів США, що підтверджується випискою про особовому рахунку (а.с. 19) з якого вбачається що на рахунку позивачки НОМЕР_1 станом на 01.04.2015 року обліковується залишок в сумі 8800 доларів США.

Задовольняючи позов в частині визнання незаконними дій банку та стягнення суми банківського вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконані зобов'язання за договором - не закритий рахунок на вимогу вкладника та не повернута сума вкладу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ст. 1060 ЦК України України (в редакції, що діяла на час укладення позивачкою договору банківського вкладу) передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Позивачка, після закінчення строку дії договору банківського вкладу неодноразово зверталась до відповідача з приводу повернення вкладу, про що свідчать її заяви, отримані відповідачем. Однак, як вбачається з виписки з особового рахунку, на який було перераховано вклад станом на 01.04.2015 року кошти позивачці не повернуті. Доказів про виплату заборгованості позивачці відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивачки порушені та її вимоги про визнання незаконними дій банку та стягнення суми банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою правління НБУ від 03 березня 2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» залишені чинними, раніше введені, обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, колегія суддів не може взяти до уваги, так як зазначені обмеження у видачі готівкових коштів в іноземній валюті не перешкоджали відповідачу повернути вклад шляхом щоденної виплати коштів в доларах США в еквіваленті 15000 грн., або ж однією операцією за згодою позивачки повернути увесь вклад у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної спраги, що суд, ухвалюючи рішення, за відсутності представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», порушив права останнього, як сторони у справі.

Зокрема, у відповідності до п. 1) та п. 2) ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в разі: неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч.ч. 4 та 8 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання.

Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» неодноразово повідомлявся за адресою ( м. Київ, вул. Артема, 60 ), останній раз за 19 днів до судового розгляду ( а. с. 41 ).

Таким чином, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» мав достатньо часу як для забезпечення явки до суду представника, так і для підготовки до участі у справі. Клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду не надходило.

За таких обставин, враховуючи те, що підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу у відсутності представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Слід зазначити також, що спір виник з приводу невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» умов договорів строкового банківського вкладу, сторонами якого не являється ані НБУ в особі Управління НБУ в Сумській області, ані кредитори банку, а відтак оскаржуване рішення не впливає на їх права та обов'язки.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення в оскаржуваній частині. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -