ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/300/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва О.Р. Лужецька, розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІФК» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є., -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулася до Дарницького районного суду із зазначеною вище скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є. та скасувати постанови від 02.07.2015 року та 10.09.2015 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІФК» штрафу у розмірі 1 020, 00 грн. та штрафу у розмірі 2 040, 00 грн. (відповідно) у виконавчому провадженні № 47614240.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Як вбачається із п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

В силу наведених положень законодавства скаржник повинен звертатися за захистом своїх прав до адміністративного суду з адміністративним позовом, оскільки заявлені вимоги підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами КАС України, а не в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» та на підставі статей 15, 122, 208-210, 294, 383 ЦПК України, статей 17, 181 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІФК»у відкритті провадження в справі за скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Мороз Л.Є.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА