Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/2367/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження №22ц/778/3412/15 Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Панкеєва О.В.,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про визнання права спільної сумісної власності на майно, який згодом уточнив.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 19.09.1981 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2012 року був розірваний

В період шлюбу відповідачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 21.06.1985 року отримала у спадщину 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Вказане нерухоме майно складається з житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 1030 кв.м., до складу якого входять: жилий будинок літ. А, площею 32,2 кв.м.; жила прибудова літ. А', площею 18,9 кв.м.; жила прибудова літ А", площею 33,1 кв.м.; сарай літ. В; вбиральня літ. Е3; паркани № 1 та 2.

В період з 1983 року по 2012 рік зазначена частка будинку суттєво збільшилася, а саме: збудовані сіни 2-1 площею 9,3 кв.м.; обладнана ванна кімната 2-10 площею 2,4 кв.м.; обладнана вбиральня 2-9 площею 1,0 кв.м.; обладнано перекриття над льохом, що знаходиться під кімнатами 2-8, 2-9, 2-10; добудовані (збільшені) житлові приміщення житлової прибудови: кімната 2-2 збільшена на 9,9 кв.м. та кімната 2-3 збільшена на 9,3 кв.м., в тому числі піднята стеля до висоти 2,8 м в зазначених кімнатах; збудований другий поверх у будинку над кімнатами 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 (самочинно збудовано) ; збудований балкон на другому поверсі над кімнатами 2-7, 2-8 (самочинно збудовано); збудовані сходи на другий поверх із кімнати 2-8; переобладнано опалення всього будинку включаючи другий поверх із пічного на водяне; збудований камін для опалення будинку з кімнаті 2-2; у всьому будинку замінені вікна; обладнано новий дах над усім будинком із застосуванням суцільного зашиття крокв і суцільного покриття рубероїдом; переслані підлоги в кімнатах 2-1, 2-2, 2-3, 2-6, 2-7; збудований капітальний гараж літ.В-В1, площею 25,7 кв.м. із майданчиком для другого автомобіля літ.В-В2 площею 14,1 кв.м.(самочинно збудовано); переобладнані паркани № 1 та № 4 з обладнанням в'їзних воріт.

Зазначені переобладнання збільшили площу житлового будинку на 43 кв.м., а поліпшення зазначеної частини будинку, істотно збільшило його вартість.

Після уточнення позовних вимог, просив суд визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1, виключивши із переліку самочинно збудовані другий поверх у будинку над кімнатами 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 та балкон на другому поверсі над кімнатами 2-7, 2-8.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, заперечення представника відповідачки, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1981 р. по 03.08.2012 р. (а.с.11).

Під час подружнього життя на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П"ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя 21.06.1985 р. ОСОБА_4 отримала у спадщину після смерті матері ОСОБА_5, померлої АДРЕСА_2, 69/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину частка будинку в розмірі 69/100, що перейшла у спадщину, складалася з житлового будинку, що розташований на земельній ділянці площею 1030 кв.м., до складу якого входили: жилий будинок літ.А, площею 32,2 кв.м.; жила прибудова літ.A', площею 18,9 кв.м.; жила прибудова літ A'', площею 33,1 кв.м.; сарай літ.В; вбиральні літ. Е, 3; паркани № 1 та 2 та водопровід № 3 (а.с.37).

Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів №339/33 від 17 жовтня 1985 року оформлені за ОСОБА_4 документи про право особистої власності на частину жилої прибудови А-2 розміром 7,34х2,67м, службову прибудову 4,0х11,94м, сіни 4,45х3,02м по АДРЕСА_1, про що зроблена відмітка БТІ (а.с.77).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачці також належить право власності на іншу 31/100 частину зазначеного будину на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 29 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. При цьому частки в натурі не виділені (а.с.28-33).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснив, що всі прибудови і перебудови були виконані в період шлюбу з відповідачкою, частина прибудов є самочинною, але 69/100 часток будинку, які відповідачка отримала у спадкування, та на які він просить визнати право спільної сумісної власності на підставі ст.62 СК України, істотно збільшились у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат.

У висновку будівельно-технічної експертизи № 1993 від 10.10.2014 р. експерт зазначив, що окрім вказаних в технічних документах будівель та споруд, є будівлі не вказані в наданих документах: а саме: ІІ поверх над приміщеннями 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 загальною площею 24,2 кв.м. Згідно експлікації приміщень (а.с.9), домоволодіння, що досліджується складається з двох квартир: квартира № 1, загальною площею 41,9 кв.м.; квартира № 2, загальною площею 112,6 кв.м. Всього - 154,5 кв.м., а з врахуванням самочинно збудованого ІІ поверху - 178,7 кв.м.

Згідно зазначеного висновку ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1, на дату огляду (25.07.2014 р.) з врахуванням здійснених переобладнань, перебудов (побудов), та інших робіт по покращенню вказаного домоволодіння, в тому числі самочинного будівництва, за період з 1983 року по цей час, може складати 959 971 грн. (а.с.98-118).

За висновком додаткової будівельно-технічної експертизи №2021 від 20 січня 2015 року ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1, без врахування здійснених переобладнань, перебудов, або інших робіт по покращенню зазначеного домоволодіння, у тому числі самочинного будівництва, за період з 27.05.1983 року по цей час, може складати 644 135,0 грн. (а.с. 245-151).

Як вбачається із викладеного, зазначеними експертизами встановлена можлива ринкова вартість всього домоволодіння, яке складається із 69/100 частин спадкового майна та 31/100 частини, яка належить відповідачці на праві особистої власності. Частки в натурі в домоволодінні не виділені.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, яку вартість складає 69/100 частин спірного будинку на момент спадкування та вартість цієї частини будинку з врахуванням здійснених перебудов та прибудов. Визначена експертизами ринкова вартість домоволодіння, а не вартість спірної частки будинку, не є тим фактором, який безумовно свідчить про істотне збільшення вартості майна як об'єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України, ст. 57 СК України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного із них.

За змістом ст. 62 СК України суд може визнати майно дружини (чоловіка) об'єктом права спільної власності подружжя, якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, але при цьому майно, що належало одному із подружжя в порядку ст. 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність.

Також, судом встановлено і вбачається із матеріалів справи, що у житловому будинку АДРЕСА_1 побудований другий поверх над приміщеннями 2-7, 2-8, 2-9, 2-10 загальною площею 24,2 кв.м., збудований капітальний гараж літ.В-В-1 площею 25,7 кв.м із майданчиком для другого автомобіля літ. В-В-2 площею 14,1 кв.м (а.с.3), які до цього часу не зареєстровані. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України).

Суд повно і всебічно дослідив обставини справи, пояснення та заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки на самочинне будівництво не може бути визнано право власності та позивачем не доведено, на яку саме суму збільшилася вартість спірної частки (69/100) житлового будинку з врахуванням прибудов, які прийняті в експлуатацію, без врахування вартості самочинних споруд та чи є це збільшення істотним. Підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: