Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/558/14 Головуючий у 1 інстанції: Лихосенко М.О.
Провадження № 22-ц/778/5126/15 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І.
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріКниш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року по справі за позовом заявою ОСОБА_5 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2014р. у зв'язку з нововиявленими обставинами по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 13771,29 грн. за кредитним договором №б/н від 21 липня 2005 року, яка складається з наступного: 12639,32 заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 631,97 грн. - штраф (процентна складова), та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 5053,76 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, в якому зазначила, що нею було зроблено запит до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ про стан виконання судового наказу за № 2н-827, виданого 02.10.2009р., оскільки саме на цей наказ була нарахована заборгованість за вищевказаним рішенням. 26.01.2010р. державним виконавцем Ленінського ВДВС винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження. Станом на 30.04.2015р. даний наказ не направлявся до органу ДВС для виконання. Тобто ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк пред'явлення наказу до виконання. Однак, за вищезазначеним рішенням на даний наказ нараховано та стягнуто з неї заборгованість.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з ново виявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2014 року відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не являються нововиявленими і не тягнуть за собою скасування судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно роз'яснень п.п. 3-5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могла бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2 ст. 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи: ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновок суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясування судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, предметом доказування у спорі, що виник між сторонами, були саме обставини невиконання кредитних зобов'язань, які досліджувалися судом з наданням їм відповідної правової оцінки.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вірно зазначив, що пропуск банком строку на подання судового наказу до виконання у іншій справі, не є нововиявленим у розумінні вказаних норм законодавства, отже обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви, виходячи з відсутності передбачених ст. 361 ЦПК України підстав для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів і на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують. Позиція апелянта ґрунтується на невірному розумінні законодавства і суті ухваленого рішення посправі. Посилання апелянта на те, що суд нарахував заборгованість на судовий наказ є помилковим оскільки наявність наказу враховувалась судом при ухваленні рішення лише при визначенні суми боргу і при визначенні початку перебігу строку позовної давності.

Факт пропуску (чи не пропуску) строку судового наказу до виконання не враховувався судом при ухваленні рішення оскільки він не впливає і не може впливати на вказані правовідносини, що склались між сторонами у справі.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права і передбачених законом підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: