Справа № 344/4177/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2397/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Проскурніцького П.І., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

19.03.2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Концерн Галнафтогаз» про стягнення невиплаченої заробітної плати за час відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В заяві зазначив, що з 02.01.2007 року перебував з відповідачем у трудових відносинах і 09.02.2010 року був звільнений за власним бажанням.

Посилаючись на те, що за період перебування у щорічній відпустці з 17.09.2007 року по 30.09.2007 року йому не доплатили 230,30 грн., просив стягнути з відповідача зазначену суму та середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні коштів з 11 лютого 2010 року по день ухвалення рішення суду з розрахунку 200,21 грн. за кожен робочий день.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт вказує на порушення судом принципу безпосередності судового розгляду, оскільки після поновлення судового розгляду суддя прийняв та долучив до матеріалів справи письмові пояснення відповідача від 14.07.2015 року, додаткові письмові пояснення відповідача від 07.09.2015 року та акт перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області № 1, які під час розгляду справи не оголошувались та не досліджувались.

Крім того, суд в обґрунтування рішення посилався на вищезазначений акт Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області, предметом перевірки якої не було питання нарахування заробітної плати за час відпустки. Тобто зазначений акт не стосується предмету спору у даній справі.

ОСОБА_2 також зазначає, що витребувані у нього довідки про його заробітну плату за період з 09.02.2010 року по даний час також не були предметом судового дослідження та не оголошувались, хоча стосувались суті спору.

Не враховано судом і того, що відповідач визнав факт нарахування зарплати за три дні відпустки з чотирнадцяти відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМ від 08.02.1995 року №100, і цього факту було достатньо для задоволення позову.

Безпідставно суд визнав правильним нарахування заробітної плати за час відпустки за двома критеріями без посилання на конкретну норму матеріального права.

Не враховано судом і того, що сума виплат за розрахунковий період для визначення суми нарахованої зарплати за час відпустки наведена ним повністю співпадає з сумою, вказаною відповідачем у його запереченнях та становить 11609,5 грн., що свідчить про обґрунтованість визначеної ним суми недоплаченої зарплати за період відпустки.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився та надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 02.01.2007 року ОСОБА_2 працював у концерні «Галнафтогаз» начальником мережі АЗС, а з 01.06.2007 року начальником сектору мережа АЗС і 09.02.2010 року був звільнений з роботи за ст.38 КЗпП з виплатою компенсації за невикористану відпустку тривалістю 19 днів.(а.с.12)

Згідно поданої ОСОБА_2 заяви від 29.12.2006 року про переведення його з ДП «Івано-Франківськнафтопродукт» на Івано-Франківську філію ВАТ «Концерн Галнафтогаз» він просив належну йому грошову компенсацію за невикористану відпустку перерахувати на рахунок філії.(а.с.34)

Встановлено, що згідно наказу №331-кв Івано-Франківської філії ВАТ «Концерн Галнафтогаз» ОСОБА_2 була надана щорічна відпустка за період роботи в ДП «Івано-Франківськнафтопродукт» 11 календарних днів та за робочий рік з 02.01.2007 року по 01.01.2008 року - 3 календарні дні.(а.с.36)

Встановлено, що державним підприємством «Івано-Франківськнафтопродукт» ОСОБА_2 нарахована та виплачена компенсація в сумі 346,06 грн. за 11 днів невикористаної відпустки.(а.с.37)

Зазначена сума зарахована на зарплатний картковий рахунок ОСОБА_2 20.09.2007 року. (а.с. 66)

Також встановлено, що з лютого 2010 року по грудень 2010 року ОСОБА_2 працював операційним директором ТзОВ «Енергоресурси», а з 17.07.2012 року по 03.12.2012 року - директором філіалу Товариства з обмеженою відповідальністю «Арсенал-Центр», що підтверджено довідками про доходи.(а.с. 91, 92)

Відомості про місце праці позивача підтверджуються також копією трудової книжки.(а.с. 95-105)

Судом встановлено, що позивачу було виплачено 346,06 грн. компенсації за частину щорічної відпустки тривалістю 11 календарних днів з попереднього місця праці при переведенні, що сторонами не заперечується, а заробітна плата за частину щорічної відпустки тривалістю 3 календарних дні розрахована із заробітної плати, з якої виключені виплати, що не враховуються при нарахуванні середньої заробітної плати згідно п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 року №100, та становить 11609,50 грн.

Розмір заробітної плати за 3 дні відпустки становить 170,73 грн. з розрахунку: 11609,50 грн. : 204 дні х 3 = 170,73 грн.

Розмір єдиного соціального внеску та податку на прибуток фізичних осіб, що зобов'язаний сплатити відповідач із суми 170,73 грн. становлять відповідно 3,6% - 6,14 грн. та 15% - 25,61 грн.

А тому до виплати позивачу підлягає сума, визначена наступним чином - 170,73 грн. - 6,14 грн. - 25,61 грн. = 138,98.

Загальна сума заробітної плати за частину щорічної відпустки 14 календарних днів становить 485,04 грн. (346,06 грн.+138,98 грн.) і саме така сума виплачена позивачу.

Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області з 02.04.2014 року по 03.04.2014 року була проведена перевірка додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якої порушень вимог законодавства не виявлено, що підтверджено відповідним актом. (а.с. 118-136)

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що проведена Територіальною державною інспекцією з питань праці у Львівській області перевірка не з'ясовувала питання, що є предметом спору у даній справі, не заслуговують на увагу, оскільки інспекцією перевірялись, крім інших питань, питання надання відпустки у зв'язку з переведенням на інше місце праці, розрахунків з працівниками при звільненні та порядок розрахунку середньої заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 08 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

П.І. Проскурніцький

М.Д. Горейко