Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/424/15-ц Головуючий у 1-й інст. Романюк Ю. Г.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (далі - ПрАТ «СК «Україна»). Позивач остаточно просив стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 39 760,74 грн., витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 570 грн. та витрати, пов'язані з явкою до суду, в сумі 2 320 грн., а з ПрАТ «СК «Україна» - 50 000 грн. страхового відшкодування та витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП у розмірі 1 600 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 02 травня 2014 року на автодорозі Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_2, який був керований ним та належить йому. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 89 760,74 грн. Зазначав, що ОСОБА_3 застрахувала цивільно-правову відповідальність щодо автомобіля Volkswagen Touareg у ПрАТ «СК «Україна», але страхове відшкодування йому виплачене не було.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь позивача: з ОСОБА_2 завдану в результаті ДТП шкоду в розмірі 39 760,74 грн. та витрати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 570 грн., з ПрАТ «СК «Україна» - 50 000 грн. страхового відшкодування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Просить рішення в частині задоволення позову відносно неї скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. Не надано належних доказів для підтвердження заявленого розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що не покрита страховим відшкодуванням. Враховуючи неналежність експертних висновків, понесені витрати на проведення дослідження, результатом якого вони є, не підлягають відшкодуванню за її рахунок.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, тобто щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої шкоди 39 760,74 грн. та 570 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не робить висновків щодо неоскарженої частини.

Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що 02 травня 2014 року на автодорозі Доманове - Ковель - Чернівці - Тереблече сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до змісту ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушила правила проїзду перехресть, не надала переваги в русі автомобілю марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушила вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху. (а.с.12).

У матеріалах справи відсутні докази скасування постанови у встановленому законом порядку.

Таким чином, із вини відповідача ОСОБА_2 сталася ДТП.

Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений автомобіль марки Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_2, що був керований позивачем ОСОБА_1 та належить йому.

ОСОБА_2 керувала (володіла) автомобілем, що належить ОСОБА_3, на законній правовій підставі.

Цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів щодо відшкодування шкоди, завданої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 застрахувала у ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до договору від 03 жовтня 2013 року, що посвідчено полісом №АС/3946886 (а.с.34). Згідно зазначеного поліса страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, визначено у 50 000 грн., а розмір франшизи - 0 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент настання даного страхового випадку) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані позивачу збитки є ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у межах, передбачених полісом №АС/3946886, а також відповідач ОСОБА_2, як володілець транспортного засобу, яким завдана шкода, відповідно до вимог ст.1187 ЦК України, в тій частині, що не підлягає відшкодуванню ПрАТ «Страхова компанія «Україна», як страховиком.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 30 травня 2014 року №297/14, наданого суду позивачем, вартість матеріального збитку, станом на момент ДТП, завданого власнику автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 115 178,42 грн.(а.с.13-19).

Відповідно до вказаного вище дослідження проводити повноцінне відновлення автомобіля позивача економічно недоцільно, оскільки середня ринкова вартість такого автомобіля на момент пошкодження (ДТП) становить 115 178,42 грн.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на момент ДТП) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач не погодився із визнанням його автомобіля фізично знищеним. В апеляційній інстанції він підтвердив свою позицію та пояснив, що звернувся до експерта-автотоварознавця для визначення вартості свого автомобіля за мінусом вартості залишків транспортного засобу після ДТП, зараз він свій автомобіль відремонтував та продовжує ним користуватися.

Відповідно до роз'яснень, що надані судам у п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 25 грудня 2014 року №297/1/14, також наданого суду позивачем, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження у ДТП, з визначенням вартості складових частин придатних для вторинного використання, становить 89 760,74 грн. (а.с 30-31). Таким чином, сума різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 89 760,74 грн. Це і є сума вартості ремонту автомобіля позивача після ДПТ, а решта суми 25 417,68 грн. (115 178,42 - 89 760,74 = 25 417,68 грн.) становить вартість придатних до використання запасних частин, які вціліли в момент ДТП.

ОСОБА_2 не визнає розмір матеріального збитку, визначений вказаними вище висновками експертного автотоварознавчого дослідження.

Частиною 1 ст.64 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частин 3 та 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд апеляційної інстанції сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив представнику відповідача ОСОБА_2, яка з'явилася до апеляційного суду, її права та обов'язки. Зокрема, її право надати докази на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, шляхом проведення відповідної експертизи. При цьому остання була попереджена про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій.

Однак, представник відповідача ОСОБА_2, після виконання судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, доказів на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заподіяної шкоди не надала та будь-яких клопотань, зокрема, про призначення експертизи з цього приводу не заявила.

Таким чином, зазначені висновки експертного автотоварознавчого дослідження відповідачем ОСОБА_2 не спростовані, будь-яких клопотань на спростування висновків представником відповідача ОСОБА_2 не заявлено.

Тому, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст.212,213 ЦПК України, обґрунтовано ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Зокрема, наданих позивачем висновків експертного автотоварознавчого дослідження від 30 травня 2014 року №297/14 та від 25 грудня 2014 року №297/1/14 про різницю між вартістю транспортного засобу позивача до та після ДТП у сумі 89 760,74 грн., оскільки відповідач ОСОБА_2 у порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України ухилилася від доведення обставин, на які посилається.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано поклав обов'язок, по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди, на відповідача ОСОБА_2, як на винуватця ДТП, яка керувала забезпеченим транспортним засобом, у сумі 39 760,74 грн. (89 760,74 грн. - 50 000 грн. = 39 760,74 грн.), тобто за мінусом страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги відносно способу захисту порушеного права є надуманими.

Позивач поніс витрати у сумі 570 грн. на експертні дослідження, які, з огляду на викладене вище, необхідні для розгляду справи, а тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув відповідну суму з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача (а.с.37).

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін в оскарженій частині.

Рішення в оскарженій частині законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: