Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними та скасування реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року, в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 08 липня 2015 року, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано договори дарування житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0,0500 га по АДРЕСА_1, укладені 24 жовтня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, недійсними. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 243 грн 60 коп. сплаченого судового збору, а в решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що зазначені правочини порушують права ОСОБА_3, оскільки в силу похилого віку та за станом здоров'я, укладаючи з відповідачем спірні договори, позивачка мала на меті укладення договору довічного утримання, і якби не помилка в правовій природі правочинів та їх правових наслідках, ці договори не були би укладені; ОСОБА_3 після укладення зазначених договорів дарування продовжує проживати в житловому будинку по АДРЕСА_1, який є її єдиним житлом, користується спірною земельної ділянкою, сплачує відповідні збори та платежі, пов'язані з утриманням цього нерухомого майна.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права.

Із змісту касаційної скарги і оскаржуваного рішення апеляційного суду не вбачається порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договорів дарування недійсними та скасування реєстрації права власності.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик