Справа №488/3208/14-ц 19.08.2015 19.08.2015 19.08.2015
Провадження №22-ц/784/2050/15
Провадження № 22ц/784/2050/15 Головуючий у 1-ї інстанції Циганок В.Г.
Категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

при секретарі: Богуславській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 червня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3

до ОСОБА_2,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт»

(надалі - ПрАТ «СК «Лафорт»),

про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь 16 826 грн. 10 коп. майнової шкоди, 400 грн. 00 коп. вартості експертного дослідження і 10 000 грн. компенсації моральної шкоди за пошкодження належного йому автомобіля, внаслідок ДТП, яке відбулося з вини відповідача.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ПрАТ «СК «Лафорт».

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_2 16 826 грн. 10 коп. майнової шкоди, 1 000 грн. 00 коп. компенсації моральної шкоди та судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення майнової шкоди і ухвалите в цієї частині нове, яким відмовити в стягненні майнової шкоди, так як відповідач виконав свій обов'язок та повідомив третю особу про настання страхового випадку, а тому відшкодувати майнову шкоду позивачу повинна страхова компанія, у якій ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 частково в частині відшкодування майнової шкоди, місцевий суд керувався тим, що позивач має на свій вибір пред'являти вимогу безпосередньо до завдавача шкоди, який хоча і застрахував цивільну-правову відповідальність, але не виконав свого обов'язку щодо належного та своєчасного повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку. А тому, обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду, розмір якої підтверджено належними доказами, повинен особисто відповідач.

З такими висновками суду слід погодитися.

Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року внаслідок ДТП, що відбулося з вини відповідача ОСОБА_2, був пошкоджений автомобіль НОМЕР_1, який належав позивачу ОСОБА_3.

В результаті пошкодження цього автомобіля власнику ОСОБА_3 була заподіяна майнова шкода в розмірі 20 849 грн. 02 коп., яка складається із: 16 826 грн. 10 коп. вартості відновлювального ремонту з врахуванням зносу і 4 022 грн. 92 коп. втрати товарної вартості автомобіля, а також 400 грн. 00 коп. вартості проведеного дослідження (а.с.8-18).

Вирішуючи справу, місцевий суд вважав, що в основу рішення про часткове задоволення позову та визначення розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню, може бути покладено звіт спеціаліста-автотоварознавця № 120 від 8 травня 2013 року, який підтверджений заявою ОСОБА_3, довідкою ДАІ від 24 квітня 2013 року, протоколом огляду транспортного засобу, проведеного 3 травня 2013 року в присутності спеціаліста і потерпілого, та при відсутності клопотань сторін щодо проведення судової експертизи (а.с.6, 13-33).

Розмір майнової шкоди сторонами у судових засіданнях не оспорювався.

В той же час, обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідач посилався на те, що його цивільна-правова відповідальність на час ДТП була застрахована, а тому майнова шкода повинна бути відшкодована третьою особою ПрАТ «СК «Лафорт» за рахунок виплати страхового відшкодування.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем надано поліс АЕ/0688144 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий 24 січня 2013 року ПрАТ «СК «Лафорт» строком дії до 27 січня 2014 року (а.с.44), та лист від 3 грудня 2013 року про наявність судового спору щодо відшкодування шкоди з приєднанням копії полісу, позовної заяви та своїх заперечень на позовну заяву, який ним відправлено на адресу страхової компанії 5 грудня 2013 року (а.с.65-66).

Належних доказів на підтвердження факту звернення до ПрАт «СК «Лафорт» з приводу настання страхового випадку, поданого у відповідності до положень статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем ОСОБА_2 та його представником суду не надано.

А тому такі заперечення відповідача, судом першої інстанції вірно не взяті до уваги при прийнятті рішення в тій частині, яка оскаржується.

Відсутність наявності такого звернення до страхової компанії підтверджено і змістом листа самого відповідача, який ним надіслано третій особі через вісім місяців з дня ДТП, в якому немає посилань на його належне звернення щодо виплати страхового відшкодування (а.с.65).

За таких обставин, суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази і дійшов вірного висновку щодо необхідності стягнення шкоди безпосередньо із її завдавача у відповідності до роз'яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2012р/№4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Посилання представника відповідача в апеляційної скарзі на порушення прав сторони щодо витребування страхової справи у третьої особи, спростовуються протоколами судових засідань, які були проведені за його участю, та іншими матеріалами цивільної справи згідно яких судом було задоволено клопотання представника, у зв'язку з чим неодноразово направлені запити на адресу страхової компанії з проханням надати копію страхової справи.

Одночасно, суду надано витяг-інформація про юридичну особу та зворотні поштові повідомлення, у відповідності до яких третя особа ПрАТ «СК «Лафорт» з 10 вересня 2014 року знаходиться в стані припинення, та відсутня за місцем реєстрації юридичної особи.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права. В зв'язку з чим, апеляційна скарга в силу ч. 1 ст. 308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді