Єдиний унікальний номер 229/597/15-ц
Номер провадження 2/229/345/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

ОСОБА_1

за участі позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про привласнення дитині прізвища батька, усунення перешкоди в спілкуванні з дитиною, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, оспарювання батьківства -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 25 лютого 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 28 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014 року вона знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі . 15 січня 2015 року народилась дитина - дочка ОСОБА_6.

Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини, та судові витрати сплачені за правову допомогу у сумі 250 гривень.

27 жовтня 2015 року позивач подала доповнення, згідно яких просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати, які вона понесла за проведення експертизи у розмірі 1218 гривень, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та проіндексувати аліменти з урахуванням інфляції (а.с. 205-209).

Відповідач ОСОБА_4 06 квітня 2015 року подав зустрічну позовну заяву про привласнення дитині прізвища батька, усунення перешкод в спілкуванні батька з дитиною, зобов'язання органу державної реєстрації актів громадянського стану по м.Костянтинівка Костянтинівського РУЮ у Донецькій області внести відповідні зміни прізвища дитини в актовий запис про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження дитини, зобов'язанні ОСОБА_2 негайно повідомити фактичну адресу мешкання дитини, зобов'язанні ОСОБА_2 не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди (а.с. 59-62)

22 квітня 2015 року відповідач подав додаткову зустрічну позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.69-71).

24 червня 2015 року відповідач подав додаткову зустрічну позовну заяву про оспарювання батьківства (а.с.169-170)

В судове засіданні позивачка ОСОБА_2 з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та доповненнях. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 з'явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та доповненнях. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він добровільно з часу народження та по наступний час надає дитині матеріальну допомогу та буде надавати у подальшому. Вважає, що за матеріальним станом він не спроможній сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу, оскільки він несе дуже великі витрати з утриманням нотаріального офісу у м.Одеса, але може платити по 500 гривень щомісяця. Просив у задоволені позовних вимог відмовити. Підтримав свої зустрічні позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Суд заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 28 вересня 2013 року по 31 жовтня 2014 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до актового запису № 70, зробленого 03 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівка реєстраційної служби Костянтинівського міськрайоного управління юстиції у Донецькій області, батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 (а.с. 6 )

Батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, також підтверджується висновком експерта № 266 від 28 серпня 2015 року , згідно якого встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вірогідність того, що ОСОБА_4, дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами експертизи складає не менше 99,9999% (а.с.189).

Крім того, відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснював, що бажав цю дитину, планував разом з позивачкою її вагітність, весь час з моменту народження дитини по наступний час надає матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, що також підтверджується квитанціями про перерахунок коштів на ім'я ОСОБА_2 05 січня 2015 року - 2000 гривень, 06 лютого 2015року - 498 гривень, 10 березня 2015 року - 998 гривень, 10 квітня 2015 року - 500 гривень, 18 травня 2015 року - 500 гривень, 17 липня 2015 року - 500 гривень, 16 вересня 2015 року - 500гривень, 25 вересня 2015 року - 500 гривень, 19 жовтня 2015 року -500 гривень (а.с.126,153,231)

Таким чином, в задоволенні зустрічних позовних вимог, ОСОБА_4 про оспарювання батьківства треба відмовити, оскільки вони не найшли свого підтвердження при розгляді судової справи.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком дитни, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , то він, згідно зі ст..180 Сімейного Кодексу повинен утримувати дитину.

Суд не може погодитися з доводами відповідача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_5, що позовні вимоги про стягнення аліментів не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_4 добровільно платит аліменти на утримання дитини і тому права позивачки не порушені і не підлягають захисту у суді.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України задоволення позову про стягнення аліментів у судовому порядку є можливим у випадку відсутності домовленості про сплату аліментів.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами не було домовленості щодо сплати аліментів та їх розміру.

Тому, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 на її користь підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Позивач просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини.

Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставини, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 займає посаду нотаріуса, має відповідний офіс у м.Одеса, де займається своєю професійною діяльністю та отримує регулярні доходи.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач надав суду докази на підтвердження витрат, які він несе та не надав доказів на підтвердження доходів, які отримує.

З наданих доказів належними доказами можливо визнати лише протокол узгодження договірної вартості наданих послуг, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ "Охорона-Сервіс-Техно" від 01 вересня 2014 року про оплату послуг охорони у розмірі 350 гривень щомісяця (а.с.32).

Квитанції про оплату ОСОБА_4 12 лютого 2015 року нотаріальної плати у сумі 1000 гривень, послуг інтернету 27 березня 2015 року у сумі 82 гривні, 27 березня 2015 року послуг ПрАТ "Фарлеп-Інвест" у сумі 80 гривень (а.с.48,50).

Договір добровільного страхування відповідальності приватного нотаріуса за шкоду , яка може бути завдана третім особам під час виконання своїх професійних обов'язків, укладений 14 листопаду 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ СК "Теком".

Квитанція про оплату страхової премії згідно договору від 14 листопаду 2014 року ОСОБА_4 у розмірі 994 гривні (а.с. 53, 54 зворотний бік)

Накладні про придбання ОСОБА_4 бланків для зайняття нотаріальної діяльністю 12 листопаду 2014 року на суму 1064 гривні, накладна від 22 вересня № 517024 про придбання офіційних бланків для зайняття нотаріальної діяльністю у розмірі 2100 гривень, видаткова накладна № 29473 від 23 вересня 2014 року про придбання соціальних бланків нотаріальних документів ОСОБА_4 на суму 100 гривень, це витрати, які понесені відповідачем, ще до розірвання шлюбу між сторонами та народження дитини (а.с. 53 зворотний бік, а.с 54, 55).

Накладні на оплату спеціальних бланків нотаріальних документів від 26 березня 2015 року у сумі 1200 гривень (а.с. 56 зворотний бік).

З даних доказів, суд зробив висновок, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_4 не є тяжким, яу це питався довести у суді відповідач.

Інші документи, надані на підтвердження витрат, які щомісяця несе ОСОБА_4 не можливо визнати належними доказами по справі, оскільки вони укладені на прізвище ОСОБА_5

А саме, договір на вивезення твердих побутових відходів, укладено, по-перше, між ОСОБА_5 та ТОВ "ТВ-Серрус". По-друге, договір укладено 03 лютого 2014 року, тоді як відповідач ОСОБА_4, згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, мешкає у м. Одеса за адресою вул. Фонтанська, 53 прим.101 кв. 2 з 01 серпня 2014 року (а.с.33,58).

Квитанції про оплату ОСОБА_5 09 лютого 2015 року послуг теплопостачання у розмірі 962,40 гривень, оплату 05 березня 2015 року послуг теплопостачання у розмірі 1048 гривень, оплату 09 лютого 2015 року послуг енергопостачання у розмірі 40,03 гривень, оплату 09 лютого 2015 року комунальних послуг 60 гривень та 24 гривні, оплату 27 листопаду 2014 року комунальних послуг 60 гривень , 27 березня 2015 року оплату комунальних послуг 58 гривень, оплату послуг постачання води 27 жовтня 2014 року, 27 березня 2015 року оплату за воду 47 гривень, 05 березня 2015 року оплату за воду 47 гривень, 09 лютого 2015 року оплату за воду 40 гривень, 05 березня 2015 року оплату комунальних послуг у сумі 28 гривень и 58 гривень, 27 березня оплату комунальних послуг 18 гривень, оплату за вивіз сміття 05 березня 2015 року у сумі 47 гривень, оплату за вивіз сміття 27 березня 2015 року 47 гривень, 09 лютого 2015 року оплату за вивіз сміття 40 гривень, 27 листопаду 2014 року оплату за вивіз сміття 80 гривень, квитанція без дати оплати за вивіз сміття 50 гривень (а.с.46,47,48 зворотний бік, а.с.49, а.с 49 зворотний бік, а.с.51, а.с 51 зворотний бік, а.с. 52, а.с 52 зворотний бік)

Договір позики, не можливо визнати належним доказом, про витрати, які несе ОСОБА_4, так як його укладено 28 серпня 2014 року між ОСОБА_5, яка є представником відповідача по справі, та ОСОБА_4 про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 10000 гривень на строк до 28 серпня 2016 року. Даний договір укладено між сторонами, які зацікавлені у даному спорі (а.с.34)

Договір оренди офісного приміщення від 15 жовтня 2014 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про оренду приміщення № 101 будинку 53 по вул. Фонтанська дорога м. Одеса, також не можливо визнати належним доказом на підтвердження витрат, які несе відповідач. По-перше, даний договір укладено між сторонами, які зацікавлені у результатах спірної справи.По-друге, на договорі не має ніякої печатки, його ніким не завірено. Крім того, в договорі не вказано розмір орендної плата за приміщення. Пунктом 4.3. договору, передбачено, що оплату комунальних послуг здійснює орендатор, тобто ОСОБА_4, але доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_4 здійснював оплату комунальних послуг суду не надано (а.с.74)

Оплата послуг зв'язку 23 березня 2015 року зроблена без вказівки прізвища платника (а.с.48)

Доказів на підтвердження отриманих доходів відповідачем ОСОБА_4 взагалі не надано.

Довідки від 02 квітня 2015 року, які складені ОСОБА_4, зацікавленою стороною по справі, про отримання плати ним же за роботу та кількості відпрацюваних днів, також не можуть бути доказами на підтвердження розміру доходів відповідача (а.с.36,37).

Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має інших неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини.

Крім стягнення аліментів, позивач ОСОБА_2 просить стягнути на її користь, понесені нею судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 250 гривень, судові витрати, пов"язані з проведенням експертизи у розмірі 1218 гривень, моральну шкоду у розмірі 20000 гривень та провести індексацію аліментів.

Дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так суд, вважає, що задоволенню підлягають судові витрати понесені позивачкою на оплату послуг юридичної допомоги у розмірі 250 гривень та судових витрат, понесених на проведення експертизи у сумі 568,49 гривень.

Дані позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, ч.2 - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем понесені витрати на правову допомогу адвокатом ОСОБА_7 в розмірі 250 грн. у зв'язку із підготовкою позовної заяви (а.с. 4).

Таким чином, суд вважає, що витрати за правову допомогу треба стягнути у розмірі 250 грн., які є розумними та не перевищують граничних розмірів, встановлених законом, у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню позивачу.

Також, відшкодуванню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати пов"язані з проведенням експертизи у розмірі 568,49 коп, оскільки вони підтверджені рахунком № 000470 від 17 серпня 2015 року про оплату ОСОБА_2 проживання у готелі у м.Дніпропетровська у сумі 435,60 гривень, витрати на проїзд згідно проїзного квитка 16 серпня 2015 року ОСОБА_2 із Слов"янська в Дніпро у сумі 62.42 гривні, проїзний квиток від 17 серпня 2015 року з Дніпро-Слов"янськ на ОСОБА_2 74,07 гривень (а.с.210-212).

Згідно висновку експерта саме в цій час проводилась експертиза по встановленню батьківства у м.Дніпропетровськ.

В іншій частині судові витрати не підлягають задоволенню, оскільки витрати за проведення експертизи, понесені третіми особами, не відшкодовуються сторонам, а судом встановлено, що надані проїзні квитки від 16 серпня 2015 року та 17 серпня 2015 року на проїзд із Слов"янська в Дніпро та із Дніпра в Слов"янськ видані на прізвище ОСОБА_8, ОСОБА_3 (а.с. 211-212).

Квитанції про оплату таксі, продуктів харчування не мають взагалі призвіща особи, яка оплачувала дані витрати, тому вони не можуть бути належними доказами на підтвердження витрат, понесених позивачкою на проведення експертизи (а.с.213).

Що стосується позовних вимог, в частині стягнення моральної шкоди позивачу треба відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ „Про захист прав споживачів чи інших законів, якими врегульовано такі зобовязання і передбачено відшкодування моральної шкоди.

Правовідносини, що виникли між сторонами в розглядуваній справі, є сімейними, тобто регулюються Сімейним Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного Кодексу суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін .

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором.

Сімейним Кодексом України не передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної при стягненні аліментів. Крім того, позивачкою не було надано суду доказів на підтвердження того, що їй була заподіяна моральна шкода ОСОБА_4 в розмірі 20000 гривень.

Щодо індексації аліментів з урахуванням інфляції, то в цій частині позовних вимог позивачці також треба відмовити, оскільки згідно зі ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які розглядає суд не є договорними, та на час розгляду справи між сторонами не існувало ніякого грошового зобов"язання. Крім того, весь час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 перераховував позивачці добровільно матеріальну допомогу у тому розмірі, який вважає за необхідне.

Суд, вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про привласнення дитині прізвища батька, усунення перешкод в спілкуванні батька з дитиною, зобов"язанні ОСОБА_2 негайно повідомити фактичну адресу мешкання дитини, зобов'язанні ОСОБА_2 не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди, стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Зустрічні позовні вимоги про привласнення дитині прізвища батька не підлягають задоволенню оскільки відповідно до ст. 22 Закону України " Про держав

ну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до п.1.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення або анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Відповідно до пунктів 1.1,1.6,2.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районих, районих у містах, міських, міськрайоних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесені змін до актових записів цивільного стану, у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Отже, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесені змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення або анулювання може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідачем ОСОБА_4 не надано суду доказів на підтвердження того, що він звертався до органів державної реєстрації актів цивільного стану про зміну прізвища доньки з "Єрешко" на "Полянська" та отримав відмову від останніх на вчинення таких дій. Тому дані позовні вимоги є передчасними і не підлягають задоволенню.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні батька з дитиною, в їх задоволенні треба також відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Статею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як встановлено у судовому засіданні 21 жовтня 2015 року № 542 рішенням Слов"янської міської ради було встановлено порядок побачення ОСОБА_4 з дитиною ОСОБА_6, 15 січня 2015 року за попередньою домовленістю з матір"ю дитини ОСОБА_2 однин раз у квартал протягом 3 днів (пятниця,субота,неділя) з 13.00 год. до 17.00 год. щоденно в присутності матері дитни (с.а. 236).

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод с пілкуванні дитиною є передчасними, тому в їх задоовленні треба відмовити.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування

матеріальної шкоди, то в їх задоволенні треба відмовити за наступних підстав.

Як вибачається із позовної заяви та встановлено у судовому засіданні матеріальна шкода, яку просить стягнути на свою користь ОСОБА_4 полягає у витратах понесених представником ОСОБА_4 ОСОБА_5, а саме, витрати на проїзд 06 квітня 2015 року з міста Дружківка до м.Одеса у розмірі 78,91 гривня, 05 квітня 2015 року з ОСОБА_1 до Дружківки у розмірі 83,96 гривень, 20 травня 2015 року Дружківка-Одеса у сумі 117,32 гривні, 21 квітня 2015 року Одеса-Дружківка 115, 54 гривні, 19 травня Одеса-Дружківка у сумі 200,85 гривень, 22 квітня Дружківка-Одеса 73,87 гривень, 08 червня 2015 року Дружківка-Одеса 134,25 гривень, 07 червня Одеса-Дружківка 144,84 гривні, 24 червня 2015 року Дружківка-Одеса 127,69 гривень, договір про надання послуг укладений 01 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на суму 3000 гривень, квитки на проїзд від 16 серпня 2015 року ОСОБА_4 Одеса-Дніпро, квітки на проїзд від 30 жовтня 2015 року з Дружківки до ОСОБА_1 ОСОБА_5, вартість 83,06 гривень, тобто витрати пов"язані з розглядом справи (а.с.43,43а,81,128,128 зворотний бік,а.с. 129, 129 зворотний бік, 167).

Квітки проїзні від 21 червня 2015 року Одеса-Павлоград та 23 червня 2015 року Павлоград-Слов"янськ, 19 травня 2015 року із ОСОБА_1 до Дружківки ОСОБА_4 , вартістю 200 гривень, від 27 жовтня 2015 року із ОСОБА_1 до Слов"янська, вартістю 70,21 гривня, від 30 вересня 2015 року із ОСОБА_1 до Слов"янська ОСОБА_4, від 17 серпня 2015 року ОСОБА_5 з м. Дніпро до м.Краматорськ, 22 вересня 2015 року з Краматорська до ОСОБА_1 ОСОБА_5,21 всересня 2015 року з ОСОБА_1 до Краматорська, 18 серпня 2015 року з Краматорська до ОСОБА_1 ОСОБА_4 - взагалі не мають відношення до витрат пов"язаних з розглядом справи.

На квітанції про оплату готелю "Ман" у розмірі 240 гривень не має прізвища особи, якою кошти були сплачені (а.с.167,226,227,228,230)

Відповідно до ст. 85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Витрати понесені відповідачем у зв"язку з проведенням експертизи у розмірі 5325,75 гривень, відповідно до ст. 86 ЦПК України полягають на сторону, яка заявляе клопотання, клопотання про проведення експертизи було заявлено відповідачем.

Дані витрати відшкодовуються стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Оскільки рішення укладено на користь ОСОБА_2, то судові витрати, понесенні відповідачем не підлягають відшкодуванню йому.

Щодо стягнення на користь відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди з ОСОБА_2, то в цій частині зустрічних позовних вимог треба відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статею 1167 ЦК України, передбачені підстави для відшкодування моральної шкоди, а саме, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

При судовому розгляді справи, судом не встановлено підстав, для відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди ОСОБА_2, тобто , не встановлено, що ОСОБА_4 була завдана моральна шкода неправомірними діями ОСОБА_2, не встановлені неправомірні дії ОСОБА_2, не встановлено вини ОСОБА_2

Таким чином, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання ОСОБА_2 негайно повідомити фактичну адресу мешкання дитини, зобов'язанні ОСОБА_2 не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди не підлягають задоволенню.

Статею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вибачається із наведеної статі законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав як зобов'язання вчинювати будь-які певні дії ( а саме, негайно повідомити фактичну адресу мешкання дитини, та не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди). Крім того, такі вимоги є порушенням ст. 33 Конституції України, згідно якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги і в цій частині також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 180,182,183,184,191 Сімейного Кодексу України ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 25 лютого 2015 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату послуг адвоката у сумі 250 (двісті пятьдесят) гривень, судові витрати пов"язані з проведенням експертизи у сумі 568 (п'ятсот шістдесят вісім) гривень 49 коп.

В задоволені позовних вимог про стягнення судових витрат у розмірі 649,51 гривні, моральної шкоди в сумі 20000 гривень, індексації аліментів позивачці ОСОБА_2 відмовити .

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про привласнення дитині прізвища батька, усунення перешкоди в спілкуванні з дитиною, зобов'язання ОСОБА_2 негайно повідомити фактичну адресу мешкання дитини, зобов'язанні ОСОБА_2 не змінювати свого місця проживання без письмового повідомлення батька та його письмової згоди, відшкодування матеріальної, моральної шкоди, оспарювання батьківства - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 в Дружківське УК ( м.Дружківка) 22030001 Код ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016 рахунок 0040 судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар