АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2364/15 Головуючий 1 інстанції Скотарь А.Ю.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Прокурора Московського району м. Харкова на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором підряду та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Харківська міська рада про зарахування боргу та відновлення порушеного права шляхом витребування майна та визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що 24.01.2014 між ним та відповідачами було укладено договір генерального підряду (далі Договір), за яким позивач мав виконати для відповідачів роботи з будівництва трьох об'єктів нерухомого майна. Вартість виконаних робіт складає 93000 грн.

В липні 2014 року позивачем у передбачені строки виконано умови договору, а саме: побудовано нежитлову будівлю в м. Харкові поблизу будинку АДРЕСА_1, орієнтовною площею 160 кв.м; нежитлову будівлю в м. АДРЕСА_2, орієнтовною площею 183,2 кв.м; нежитлову будівлю в АДРЕСА_3, орієнтовною площею 7,6 кв.м, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт, проте відповідачі дотеперішнього часу не розрахувались з ним, тому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно 93000 грн. та судові витрати.

ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов в якому зазначав, що 24.01.2014 між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір, за яким останній зобов'язався виконати для ОСОБА_2 і ОСОБА_3 роботи з будівництва трьох об'єктів нерухомого майна, вартістю 93000 грн., але оплата за Договором не була здійснена у зв'язку з тим, що 26.12.2012 ОСОБА_2 позичив ОСОБА_1 гроші в сумі 93000 грн., які останній мав повернути до 21.10.2013, але не здійснив цього. В грудні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились, що з метою погашення боргу ОСОБА_1 надасть ОСОБА_4. безкоштовно послуги з будівництва об'єктів нерухомості, які планувалось будувати разом. Для можливості здійснити в майбутньому погашення боргу шляхом зарахування між сторонами було укладено Договір на суму, яка дорівнювала боргу ОСОБА_1, проте останній всупереч домовленості після закінчення будівництва став відмовлятися від свого боргу, не дає ОСОБА_2 доступу до збудованих об'єктів нерухомого майна та заперечує існування у останнього майнових прав на зазначені об'єкти.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2014 року первісний позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором генерального будівельного підряду від 24.01.2014 в сумі 93000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 465 гривень з кожного.

Зустрічний позов задоволено частково.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 нерухоме майно та визнано право власності визнати за ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «А-1», розташовану в АДРЕСА_4, загальною площею 152,8 кв.м; нежитлову будівлю літ. «А-1», розташовану в АДРЕСА_5, загальною площею 183,2 кв.м; нежитлову будівлю літ «М-1», розташовану в АДРЕСА_6, загальною площею 7,6 кв.м.

В іншій частині в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

З апеляційною скаргою звернувся Прокурор Московського району м. Харкова, який просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про витребування майна та визнання права власності на нерухоме майно скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2014 між ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було укладено договір генерального підряду, за яким позивач мав виконати для відповідачів роботи з будівництва трьох об'єктів нерухомого майна. Вартість виконаних робіт складає 93000 грн.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що факт виконання умов Договору в частині будівництва відповідних об'єктів нерухомості підтверджено актами приймання-передачі, звітами про оцінку майна, технічними висновками про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації відповідних нежитлових будівель. При цьому суд не заперечував той факт, що зазначені об'єкти нерухомості є самовільними.

Інформація про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку відсутня.

Визнаючи право власності на самочинне будівництво, суд першої інстанції виходив з положень ст.331,376 ЦК України.

З такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Частиною 3 ст.18 Закону України "Про основи містобудування" зазначено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади уповноваженим на встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об'єктів проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифікату. Законом України, який введений державою для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.8 ст. 39 зазначеного Закону встановлено, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Дані про відведення земельної ділянки для забудови відсутні.

З огляду на вказане звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи відсутність, дають підстави вважати про наявність спору про право.

Таким чином, у суда першої інстанції не було жодних підстав для визнання права власності на самочинне будівництво, а тому не було підстав для витребування зазначеного майна.

За таких обставин рішення суду в частині визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва немає підстав вважати обгрунтованим, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

В інший частині рішення суду не переглядалось.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Прокурора Московського району м. Харкова задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2014 року в частині визнання права власності на нерухоме майно і витребування його з володіння ОСОБА_1 скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні зустрічного позову про витребування з володіння ОСОБА_1 нерухомого майна та визнання права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1», розташовану в АДРЕСА_4, загальною площею 152,8 кв.м; нежитлову будівлю літ. «А-1», розташовану в АДРЕСА_5, загальною площею 183,2 кв.м; нежитлову будівлю літ «М-1», розташовану в АДРЕСА_6, загальною площею 7,6 кв.м.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий:

Судді: