провадження 8/201/15/2015
УХВАЛА

21 вересня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в грудні 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 Металургійної академії України про поновлення на роботі, скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто заробітну плату в сумі 575 грн. 34 коп., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2012 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року залишене без змін.

Отже, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року набрало законної сили.

В липні 2014 році ОСОБА_1 знову звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 Металургійної академії України про визнання недійсним запису особистої картки і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року залишене без змін.

Вважаючи посилання вказаного рішення суду на те, що її звільнення було у відповідності до норм КЗпП України нововиявленою обставиною для рішення від 08 лютого 2012 року, де вказано, що таке її звільнення було не на підставі норм КЗпП України, ОСОБА_1 24 лютого 2015 року звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року за нововиявленими обставинами з тих підстав, що 25 вересня 2014 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення, яким фактично визнав порушення трудового законодавства при її звільненні з роботи, а вказана обставина, на думку заявника, говорить про незаконність рішення суду від 08 лютого 2012 року і є основною причиною, що унеможливлює виконання вказаного рішення суду, це рішення (оскаржуване) винесено без врахування всіх її процесуальних прав, не надана можливість використати всі законні права в наданні доказів та додаткових матеріалів, а надані документи і матеріали фальсифікувалися, надані заявником докази не прийняті до уваги і належним чином не оцінені, документи та докази академії були не правдиві і не відповідаючі дійсності і це, на думку заявника, перешкодило суду всебічно і повно розглянути всі обставини справи, а тому і винесено не вірне рішення суду. Просила рішення від 08 лютого 2012 року скасувати, відновити провадження, розглянути її заперечення і заяву, а нововиявлені, на її думку, обставини ведуть до задоволення її позиції і спростування позиції відповідача.

Заявник в ході судового засідання вимоги заяви підтримав, наполягав на її законності і просив задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 Металургійної академії України в судовому засіданні вимоги заяви ОСОБА_1 не визнав, пояснивши, що вказані заявником рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська є законні, набрали законної сили і не протирічать один одному, що підтверджено і ухвалами апеляційного суду, вказані заявником обставини не є нововиявленими і просив в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення заявника і представника академії, зясувавши думку сторін, оцінивши добуті та надані докази, перевіривши всі матеріали заяви та цивільної справи, суд вважає заяву не обгрунтованою та не підлягаючою задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правого акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В судовому засіданні встановлено, що жодної з вищеназваних обставин заява ОСОБА_1 не містить; дії суду при прийнятті позову до провадження та призначенні справи до розгляду, судовий розгляд справи відповідають вимогам цивільно-процесуального закону, обєктивних даних про сумніви в обєктивності та неупередженості судів не надано, процесуальні права заявнику були розяснені і ним використані в повному обсязі, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення цієї заяви; судді судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіряючи правильність застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті апеляційного скарги ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська як від 08 лютого 2012 року так і від 25 вересня 2014 року порушень не знайшла, рішення суду не змінені і не скасовані. Вказані заявником обставини не є нововиявленими, вони досліджувалися, аналізувалися судами при розгляді справи і апеляційному оскарженні та розгляді в апеляційному суді, були відомі і враховані.

Крім того, заявник в своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами посилається як на нововиявлену обставину на рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року із посиланням на п. 2 ч.2 ст. 361 ЦПК України ОСОБА_1 вважає вказане рішення є тією істотною для справи обставиною, ще не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи в 2012 році, а тому рішення від 08 лютого 2012 року незаконне і його потрібно скасувати.

Але судом в судовому засіданні встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2014 року вступило в законну силу, оскаржене стороною відповідача і ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2014 року залишене без змін. Обставини, встановлені вказаним рішенням та ухвалою апеляційного суду не можуть бути нововиявленою обставиною в розумінні тих обставин, на які посилається заявник як на підставу обґрунтування і задоволення своєї заяви, вони були відомі раніше, досліджувалися судом, їм надана належна судова оцінка.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що заява не підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги позицію заявника стосовно наполягання на своїх вимогах, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

Приймаючи до уваги те, що законних підстав для перегляду рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лбтого 2012 року за нововиявленими обставинами, у звязку з відсутністю цих обставин, - немає, а інші підстави перегляду вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами учасниками спору і заявником не названі, суд вважає заяву ОСОБА_1 не обгрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України; ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 210, 293, 361 - 366 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2012 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -