Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 16 жовтня 2012 року вона надала в позику ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 296 000 грн, що на момент укладення договору позики складало еквівалент 37 000 доларів США. Вказаний договір позики посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2818.

ОСОБА_7 зобов'язалася повернути позивачу позичені кошти не пізніше 16 січня 2013 року у певному порядку та у визначені сторонами в п. 1 договору позики строки, а саме: не пізніше 16 листопада 2012 року - еквівалент 1 000 доларів США; не пізніше 16 грудня 2012 року - еквівалент 1 000 доларів США; не пізніше 16 січня 2013 року - еквівалент 35 000 доларів США.

Відповідач порушила взяті на себе зобов'язання та на момент подання цього позову повернула їй лише 2 000 доларів США. Неповернутими залишилися кошти в сумі, що складає еквівалент 35 000 доларів США.

04 липня 2013 року на адресу відповідача ОСОБА_6 було направлено письмову вимогу від 03 липня 2013 року про усунення порушення виконання зобов'язань з повернення боргу за договором позики від 16 жовтня 2012 року, з викладом стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі її невиконання та з вимогою про добровільне виселення.

Станом на 21 серпня 2013 року загальна сума основного боргу ОСОБА_7 перед позивачем складає 37 828 доларів США, з яких: 35 000 доларів США - неповернута сума боргу; 2 204 долари США - проценти за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ; 624 долари США - три проценти річних від простроченої суми боргу; 379 750 доларів США - передбаченої в договорі позики неустойки (штрафу, пені) в розмірі 5 % від еквіваленту простроченої суми боргу 35 000 доларів США.

Просила стягнути з відповідача на її користь основний борг за договором позики від 16 жовтня 2012 року в сумі, еквівалентній 37 828 доларам США, а також передбачену сторонами неустойку (штраф, пеню) за порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором позики в сумі, еквівалентній 379 750 доларам США, а всього суму еквівалентну 417 578 доларам США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 основний борг за договором позики в сумі 3 337 700 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року заочне рішення місцевого суду змінено, стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики у розмірі 294 645 грн 81 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення процентів за користування позиченими коштами на рівні облікової ставки НБУ в сумі, еквівалентній 2 204 доларам США за курсом задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму коштів у розмірі 17 653 грн 89 коп. проценти від суми позики.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за договором позики від 16 грудня 2012 року ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 296 000 грн, що на момент укладення договору позики складало еквівалент 37 000 доларів США. Вказаний договір позики посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2818.

ОСОБА_7 зобов'язалася повернути позивачу таку ж суму коштів не пізніше 16 січня 2013 року у порядку та у строки, визначені сторонами в п. 1 договору позики, а саме: не пізніше 16 листопада 2012 року - еквівалент 1 000 доларів США; не пізніше 16 грудня 2012 року - еквівалент 1 000 доларів США; не пізніше 16 січня 2013 року - еквівалент 35 000 доларів США.

Відповідач порушила взяті на себе зобов'язання в частині повернення коштів в сумі, що складає еквівалент 35 000 доларів США, а повернула своєчасно лише еквівалент 2 000 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг, неустойка у загальній сумі 417 578 дол. США, що еквівалентно станом на день ухвалення рішення у справі 3 337 700 грн 95 коп.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що договір між сторонами укладений в національній валюті, виконувати умови договору слід у національній валюті - гривні, а офіційний курс гривні до долара США слід розраховувати станом на дату остаточного повернення боргу, тобто на 16 січня 2013 року.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11> суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема договору позики, ОСОБА_7 отримала 296 тис. грн, що на момент укладення договору за згодою сторін складало еквівалент 37 000 дол. США та зобов'язалася повернути грошові кошти у вигляді в натурі та на суму 296 тис. грн, що на момент укладення договору за згодою сторін складало еквівалент 37 000 дол. США, не пізніше 16 січня 2013 року в порядку та в строки, передбачені нижче: не пізніше 16 листопада 2012 року - еквівалент 1 000 дол. США, не пізніше 16 грудня 2012 року - еквівалент 1 000 дол. США. Не пізніше 16 січня 2013 року - еквівалент 35 000 дол. США.

Крім того, договором установлена штраф (пеня) у розмірі 5 % за кожен день прострочення від суми неповернутих грошових коштів.

ОСОБА_7 вимоги договору позики виконано частково, повернуто 2 000 дол. США, що підтверджується розпискою. Таким чином, повернення коштів за договором відбулося саме в доларах США.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Також, апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув з відповідача 3 % річних, інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України, хоча позивачем таких вимог не заявлено.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Д.О. Остапчук