Справа № 481/213/15-ц
Провадж.№ 2/481/229/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

(заочне)

25.08.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., з участю позивачки ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів за договором позики, -

Встановив:

20.02.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 13 700,00 грн. за договором позики, посилаючись на те, що 19.04.2013 року вона передала відповідачці 700,00 доларів США, які остання зобовязалася повернути згідно розписки до 01.07.2013 року. Однак у зазначений термін відповідачка повернула лише 200,00 доларів США та повідомила, що залишок коштів в сумі 500,00 доларів США буде повертати частинами із своєї заробітної плати. Відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти в сумі 500,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 13 700,00 гривень не повернула, тому позивачка просить ухвалити судове рішення, за яким стягнути з відповідачки вказаний борг та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 04.08.2015 року, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

В силу ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи вказують на те, що згідно розписки від 19.04.2013 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 700,00 доларів США взявши на себе зобов'язання повернути суму позики до 01.07.2013 року але повернуто було 200,00 доларів США.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи в суді грошові кошти в сумі 500,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно довідки виданої філією Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» №10014/036 від 20.02.2015 року становить 13 700,00 гривень, отримані позичальником ОСОБА_3 від позикодавця ОСОБА_1, останній не повернуті, відповідачка ОСОБА_3 зобов'язана повернути зазначені кошти позикодавцеві.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики у розмірі 13 700,00 грн. знайшли своє підтвердження при судовому розгляді справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1 понесений останньою та документально підтверджений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 13 700 (тринадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп., а також судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп..

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча по справі суддя