Номер провадження: 22-ц/785/7268/15
Головуючий у першій інстанції Єршова Л. С.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» до ОСОБА_4 про стягнення боргу,

встановила:

07 травня 2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» (далі - ТОВ «ENCO Sp.z.o.o») звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2010 року між підприємствами AIRLUX ENERGY LLP (Великобританія) та ТОВ «ENCO о.о.о.» (Польща) укладено договір продажу№ RW 3010-01. Відповідно до предмету договору AIRLUX ENERGY LLP продав, а ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» купив Продукт-пеллет українського походження, що складається з лузги соняшника коричневого кольору, діаметром 8 мм, оптом, що завантажений на вантажні вагони. Кількість продукції повинна була складати 5000 МТ (Метрична тонна). Ціна продукту складала 85 Євро за МТ на підставі DAF, у зв'язку з чим її вартість складає 425000 Євро.

Однак, у протиріччя до вимог Договору AIRLUX ENERGY LLP поставило продукції у обсязі меншому, ніж передбачено умовами зазначеного договору. При цьому ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» сплатило кошти за товар у розмірі, передбаченому договором № RW 3010-01.

Таким чином, у AIRLUX ENERGY LLP виникло зобов'язання перед підприємством ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» за непоставлену продукцію у сумі 57 941,49 Євро.

Разом з тим, у відповідності до договору про переведення боргу від 03 липня 2012 року AIRLUX ENERGY LLP (Великобританія) передало свій борг за Договором продажу № RW 3010-01 від 30 жовтня 2010 року відповідачці ОСОБА_4, яка прийняла на себе зобов'язання підприємства AIRLUX ENERGY LLP перед ТОВ «ENCO Sp.z.o.о.».

03 грудня 2013 року з метою врегулювання спору, позивач звернувся до відповідачки з письмовою вимогою про сплату заборгованості у розмірі 57971,49 Євро.

Відповідачка отримала вказану вимогу та повідомила про те, що із сумою боргу згодна, поставивши свій підпис.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що до теперішнього часу ОСОБА_4 не виконала свого обов'язку перед ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» щодо погашення заборгованості, після уточнення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 1 498 815,36 грн., з яких: 1 415 623,20 грн. - сума основного боргу, 83 192,16 грн. - 3% річних (а.с.147-148).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

До суду апеляційної інстанції всі особи, які беруть участь справі, не з'явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису в суді апеляційної інстанції не здійснюється.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, оскільки неодноразово за зареєстрованим місцем проживання, не отримувала поштову кореспонденцію суду апеляційної інстанції про виклик до суду (а.с.215-218, 222-241, 244-249).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що AIRLUX ENERGY LLP здійснило поставку товару ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» (у будь-якій кількості), та жодних доказів, які б підтверджували сплату коштів підприємством ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» за цей товар.

Однак, з таким висновком суду не погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується сторонами, у AIRLUX ENERGY LLP виникло зобов'язання перед підприємством ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» за непоставлення Продукту - пеллету українського походження, що складається з лузги соняшника коричневого кольору діаметром 8 мм, у загальній сумі 57 971,49 Євро.

03.07.2012 року між первісним боржником - AIRLUX ENERGY LLP та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір переведення боргу, згідно якого відповідач взяв на себе обов'язки боржника по погашенню вищевказаного боргу перед ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» (а.с.15).

Розмір грошового зобов'язання відповідача перед позивачем підтверджується заявою від 03.07.2012 року, згідно якої відповідач прийняв на себе боргові зобов'язання AIRLUX ENERGY LLP в розмірі 57 971,49 Євро за договором продажу № RW3010-01 від 03.07.2012 року (а.с.17).

Таким чином, ОСОБА_4 визнала борг у повному обсязі та зобов'язалась повернути його до 03.07.2013 року.

Однак, у вказаний день свої боргові зобов'язання ОСОБА_4 не виконала.

У зв'язку з цим та з метою безпосереднього врегулювання спору, 03 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про сплату існуючої заборгованості у сумі 57 971,49 Євро (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_4 отримала вказану вимогу та повідомила позивача про те, що із сумою боргу згодна, власноруч написавши та поставивши свій підпис у цій вимозі.

Не дивлячись на це, відповідач ОСОБА_4 добровільно свої зобов'язання не виконала, що зумовило позивача звернутись до суду з позовом.

Як було зазначено вище, суд відмовив у задоволенні позовних вимог через відсутність доказів, які б підтверджували, що AIRLUX ENERGY LLP здійснило поставку товару ТОВ «ENCO Sp.z.o.o», а останнє сплатило кошти за поставлений товар, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що на момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутній жодний доказ виконання сторонами вищевказаного договору продажу №RW 3010-01.

Не погоджуючись з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що факт наявності заборгованості AIRLUX ENERGY LLP перед ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» у розмірі 57 971,49 Євро підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про баланс між вказаними підприємствами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що договір про переведення боргу містить положення, відповідно до якого він регулюється та тлумачиться відповідно до чинного законодавства України, в той час як спір виник у сфері здійснення зовнішньоекономічної (зовнішньоторговельної) діяльності.

Однак колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду, з огляду на наступне.

У відповідності до Договору продажу №RW 3010-01, укладеного 30.10.2010 року між підприємством AIRLUX ENERGY LLP (Великобританія) та позивачем, сторони обрали для вирішення спорів за цим договором право Великобританії.

Разом з тим, як вбачається з договору переведення боргу, укладеного 03.07.2012 року між AIRLUX ENERGY LLP та ОСОБА_4, усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов'язані із ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України.

Президент правління ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» надав свою письмову згоду на переведення боргу з AIRLUX ENERGY LLP на ОСОБА_4 (а.с.60).

З огляду на викладене, підсудність справи за цим позовом має визначатись відповідно до норм ЦПК України, Закону України «Про міжнародне приватне право» та Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, який набув чинності 14.08.1994 року.

Згідно до ч. 1 ст. 410 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ у спорах, в яких беруть участь іноземці, а також у спорах, в яких хоча б одна із сторін, які беруть участь у спорі, проживає за кордоном, визначається законами України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 вищевказаного Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, зобов'язання, що виникають із договірних відносин, визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої була укладена угода, хіба що учасники договірних відносин підпорядкують ці відносини вибраному ними законодавству.

У справах, зазначених в пункті 1 компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на цій території знаходиться предмет спору або майно відповідача.

Яке було вказано вище, між ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» і ОСОБА_4 на підставі укладеного Договору про переведення боргу від 03.07.2012 виникли приватноправові відносини, укладені іноземним елементом, адже ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» є іноземною компанією і факт виникнення зобов'язання за Договором відступлення права вимоги мав місце на території України, а саме: в м. Одесі. За таких обставин та з огляду на той факт, що сторони у Договорі домовились, що усі правовідносини, що виникають з договору переведення боргу, регулюються відповідними нормами чинного законодавства України, є цілком обгрунтованим застосування норм чинного законодавства України.

За своєю правовою природою відступлення права вимоги між юридичною особою іноземної держави та фізичною особою - громадянином України прямо не заборонено, як національним законодавством України, так і нормами міжнародного права.

Застосування нерезидентами права України для врегулювання відносин щодо переведення боргу за зовнішньоекономічним контрактом, якщо сторони правочину обрали це матеріальне право, може мати місце як таке. Водночас, повинні враховуватися особливості, умови та обмеження, що встановлені у відповідних правовідносинах вищевказаним спеціальним законодавством, а також повинні враховуватися умови і обмеження, що можуть бути встановлені правочином, з якого виникло первісне зобов'язання.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 510 ЦК України встановлено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст.ст. 520-521 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За таких обставин, договір про переведення боргу між AIRLUX ENERGY LLP та ОСОБА_4 вважається укладеним відповідно до чинного законодавства України.

Про необхідність використання у виниклих правовідносинах законодавства України, а саме - зобов'язального права прямо передбачено в п. 6.4 Договору про переведення боргу від 03.07.2012 р., відповідно до якого усі правовідносини, що виникають з цього договору або пов'язані з ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення договору, регулюються цим договором та відповідними нормами чинного законодавства України.

Таким чином, доводи апелянта стосовно того, що суд неправильно застосував норми матеріального права, є слушними і обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів зазначає, що заява, яка власноруч написана ОСОБА_4 про існування у неї боргових зобов'язань перед ТОВ «ENCO Sp.z.o.o», згідно якої вона зобов'язується повернути 57971,49 Євро у строк до 03.07.2013 року, за своєю правовою природою є нічим іншим, як борговою розпискою.

З цих підстав слід зазначити, що у відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст.ст. 638, 639 ЦКК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три процента річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки при ухваленні рішення судом неправильно застосовані норми матеріального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ENCO Sp.z.o.o».

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача - ТОВ «ENCO Sp.z.o.o» судовий збір у загальній сумі 5 481 грн., із яких 3 654 грн. - за розгляд справи в суді першої інстанції та 1827 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса реєстрації: м. Одеса, Французький б-р, 41/3, ІПН НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Приморським PB УМВС України в Одеській області 10.04.1997 року) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» грошові кошти у сумі 1 498 815, 36 грн. (один мільйон чотириста дев'яносто вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять грн., 36 коп.)., із яких сума основного боргу у розмірі 1 415 623, 20 грн. (один мільйон чотириста п'ятнадцять тисяч шістсот двадцять три грн., 20 коп.); 3 відсотки річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, у розмірі 83 192, 6 грн. (вісімдесят три тисячі сто дев'яноста дві грн. 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ENCO Sp.z.o.o» судовий збір у загальній сумі 5 481 грн. (п'ять тисяч чотириста вісімдесят одну гривню), із яких 3 654 грн. - за розгляд справи в суді першої інстанції та 1827 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко