АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/1069/15-ц Головуючий в І інстанції Терещенко О.Є.
Номер провадження 22-ц/791/2431/15 Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 30 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Стародубця М.П.
Чиркової К.Г.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що 19 січня 2015 року відповідачка в адміністративній будівлі комунального підприємства «Каховська керуюча компанія», де він займає посаду юрисконсульта, без надання відповідних дозвільних документів здійснювала відеозапис працівників підприємства, на його заборону щодо проведення такої зйомки не реагувала.

Посилаючись на те, що зазначений відеоматеріал та інформація щодо нього, зокрема, перешкоджання у прийнятті заяв на встановлення індивідуального опалення квартири та застосування фізичної сили до жінок, як посадової особи КП «Каховська керуюча компанія», які були розміщені відповідачкою в мережі Інтернет, порочать його гідність, честь та ділову репутацію, позивач просив суд визнати таку інформацію недостовірною, зобов'язати ОСОБА_5 не пізніше наступного дня від набрання рішенням законної сили, спростувати вказану інформацію шляхом розміщення спростування у Інтернет мережі на колективному блозі «Каховка Інфо» та соціальній мережі «В Контакт» група «ІНФОРМАЦІЯ_1» та стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

06 липня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6, які виразились у заподіянні тілесних ушкоджень, їй завдано моральної шкоди, в рахунок відшкодування якої вона просить стягнути з ОСОБА_6 3000 грн.

Ухвалою суду від 07 липня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_5 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_6

Ухвалою суду від 20 липня 2015 року первісна позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишена без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням суду від 27 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_6 в заподіянні шкоди не відповідають обставинам справи та суперечать нормам ЦК України, що регулює спірні правовідносини.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 доводи скарги не визнав, рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що вина відповідача у заподіянні шкоди позивачці не підтверджена обвинувальним вироком.

Проте до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, зі змісту позовної заяви ОСОБА_5 та матеріалів справи вбачається, що предметом спору, який виник між сторонами, є відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями у позадоговірних відносинах, що призвели до ушкодження здоров'я.

Позивачка, обґрунтовуючи позов, зазначала, що моральна шкода їй завдана при слідуючих обставинах: 19 січня 2015 року вона, як позаштатний кореспондент засобу масової інформації та представник ОСОБА_7 на громадських засадах, була присутньою та цифровим фотоапаратом вела відеозйомку в кабінеті секретаря комунального підприємства «Каховська керуюча компанія» з метою сприяння ОСОБА_7 в реєстрації заяви, з якою та бажала звернутись до підприємства, але 16.01.2015 року їй в цьому було відмовлено.

Секретар ОСОБА_10. проти проведення відеозйомки не заперечувала, однак відповідач, який займає в КП «Каховська керуюча компанія» посаду юриста, грубо втрутився в процес її (позивачки) спілкування із секретарем, а коли вона направила фотоапарат на нього, продовжуючи здійснювати відео- зйомку, ОСОБА_6, маючи намір вихопити з її рук фотоапарат та припинити відеозйомку, різким рухом притиснув фотоапарат до її грудей, завдавши фізичного болю.

Не заперечуючи викладені позивачкою обставини, відповідач не визнає факт завдання ОСОБА_5 фізичного болю та вважає свої дії такими, що були направлені на захист свого права не бути знятим на фото- та відеоплівку, яке порушувала позивачка.

Наведені обставини свідчать, що правовідносини, які виникли між сторонами 19 січня 2015 року, регулюються ст.ст. 19, 23, 307, 1167, 1169 ЦК України і вирішення порушеного позивачкою питання не потребує встановлення факту злочину (чи його відсутності) в діях відповідача, як про це зазначив суд.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що встановлені частиною 2 ст. 1167 ЦК України виняткові обставини у спірних правовідносинах відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що для покладення на ОСОБА_6 відповідальності за завдану позивачці моральну шкоду, необхідно встановити: факт заподіяння шкоди; неправомірність дій заподіювача шкоди; причинний зв'язок між неправомірними діями та шкодою; вину заподіювача шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Надані позивачкою документи свідчать про те, що в результаті конфлікту, який стався 19.01.2015 року в приміщенні адміністративної будівлі КП «Каховська керуюча компанія» за участю ОСОБА_6, їй було завдано фізичного болю та душевних страждань.

ОСОБА_5 в цей же день звернулася за медичною допомогою і лікарем-фельдшером швидкої медичної допомоги зафіксовано підвищення артеріального тиску, тахікардія та забій грудної клітини.

В подальшому ОСОБА_5 проходила курс лікування, в тому числі у травматолога, який підтвердив діагноз «забій грудної клітини» (а.с. 84-89).

Таким чином, колегія суддів вважає факт завдання позивачці моральної шкоди встановленим.

Досліджуючи обставини щодо неправомірності дій відповідача у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне врахувати, що відповідно до вимог ст. 307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Враховуючи, що місце роботи відповідача, де позивачка проводила відеозйомку, не є заходом публічного характеру, колегія суддів вважає, що відеозйомку щодо ОСОБА_6 ОСОБА_5 могла проводити лише за його згодою.

Надані суду докази, в тому числі долучений апеляційним судом до матеріалів справи диск, який містить відео-та фото-файли подій, що мали місце 19 січня 2015 року в приміщенні адміністративної будівлі КП «Каховська керуюча компанія» за участю сторін, свідчать про те, що ОСОБА_6 не давав своєї згоди бути знятим на фото- чи відеоплівку, а ОСОБА_5 на його заперечення не реагувала та продовжувала знімання відповідача на відеоплівку.

При цьому доводи позивачки щодо її правомірних дій у наведеній вище частині колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки Закон України «Про інформацію», на який остання посилається в обґрунтування позову, передбачає забезпечення доступу кожного до інформації, однак встановлює, що реалізація цього права не повинна порушувати права, свободи і законні інтереси інших громадян.

За змістом Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Цей закон, як і інші нормативні акти, які регулюють інформаційну діяльність в Україні, не встановлюють право засобів масової інформації знімати фізичну особу на фото- чи відеоплівку без її на те згоди на робочому місці за деякими винятками, до яких професійна діяльність ОСОБА_6, як юриста комунального підприємства, не відноситься.

Тому колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу заперечення відповідача проти заявлених до нього вимог в частині здійснення ним самозахисту порушеного позивачкою права.

Дійсно, стаття 19 ЦК України передбачає, що особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

Проте, на думку колегії суддів, здійснюючи самозахист права не бути знятим на фото- та відеоплівку без його згоди, відповідач вийшов за межі встановлених законом засобів протидії, коли намагався самостійно виключити належний позивачці фотоапарат, завдавши їй при цьому фізичного болю.

Такі дії відповідача, які підтверджуються показами допитаного апеляційним судом свідка ОСОБА_7, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 в кримінальному провадженні, а також медичними документами щодо наслідків конфлікту, колегія суддів вважає винними, протиправними і такими, що перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із завданою позивачці моральною шкодою.

При цьому, колегія суддів вважає, що передбачені ст. 1169 ЦК України підстави для звільнення ОСОБА_6 від відповідальності за завдану ОСОБА_5 моральну шкоду відсутні, оскільки такої шкоди останній завдано способами самозахисту, які заборонені законом та суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідачем не спростовано факт спричинення своїми діями фізичного болю позивачці, а допитаний апеляційним судом за його клопотанням свідок ОСОБА_10 підтвердила лише ту обставину, що вона не бачила той момент конфлікту, коли могла бути заподіяна шкода здоров'ю ОСОБА_5

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди колегія суддів враховує характер правопорушення і те, що воно (правопорушення) відбулося в результаті застосування відповідачем самозахисту цивільних прав; глибину фізичних та душевних страждань позивачки, вимоги розумності і справедливості та вважає, що із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 підлягає стягненню 400 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду, як ухвалене при неповному дослідженні обставин справи і неправильному застосуванні норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявленого ОСОБА_5 позову з наведених вище підстав.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та враховуючи, що вимоги ОСОБА_5 є вимогами немайнового характеру, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 365 грн. 40 коп. (243,60 + 121,80), (а.с. 47,76).

На підставі викладеного, ст.ст. 19,23, 307, 1167, 1169 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 частково задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 27 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 400 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 365 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: