АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/386/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3328/15Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю. І. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Рибак О.О.

за участю представника позивача - адвоката Малеки І.В.

представника відповідача - адвоката Чорнухи Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Піщанська сільська рада Кременчуцького району, Відділ Держземагенства у Кременчуцькому районі Полтавської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції, про знесення самочинного будівництва, усунення перешкод в користуванні об"єктом права власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, про відновлення (встановлення) твердої межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), стягнення витрат на знесення гаража, стягнення судових витрат.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва, усунення перешкод в користуванні об'єктом права власності, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою ОСОБА_6 та призначено судове засідання по даній справі /т. 1 а. с. 42/.

В ході розгляду справи ОСОБА_6 у квітні, травні та липні 2015 року уточнював та збільшував свої позовні вимоги /т. 1 а. с. 64-65; 138-146; 218-219; 225/.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року на задоволення заяви ОСОБА_6 про забезпечення доказів, у даній справі призначено судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, висновок якої складено судовим експертом ОСОБА_7 20 липня 2015 року та долучено до матеріалів справи /т. 1 а. с. 164; 183-210/.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року провадження у справі за вищевказаним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - закрито згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України /т. 2 а. с. 38-39/.

Не погодившись з даною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення районним судом норм процесуаль-ного та матеріального права, невідповідність висновків обставинам справи, просив оскаржувану ним ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На апеляційну скаргу ОСОБА_4 своє заперечення надав відповідач - ОСОБА_5, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив скаргу позивача - відхилити та залишити без змін ухвалу районного суду про закриття провадження у даній справі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 лютого 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював, до відповідача ОСОБА_5 про: знесення самовільно збудованого гаража розміром 6,10 x 4,10 метрів, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, частина якого збудована на належній йому земельній ділянці пл. 11 м кв. по АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою, - ним, позивачем - власником вказаної земельної ділянки по АДРЕСА_2 за рахунок коштів ОСОБА_5, який здійснив самочинне будівництво; приведення у такий спосіб самовільно зайнятої відповідачем частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 до попереднього та придатного для використання з цільовим призначенням стану; стягнення з ОСОБА_5 на його користь 11 807 грн. на відшкодування витрат на знесення за рахунок коштів відповідача самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1 гаража; зобов'язання ОСОБА_5 не чинити перешкод в знесенні позивачем за рахунок коштів відповідача самовільно збудованого ним по АДРЕСА_1 гаража, частина якого збудована на належній йому, позивачеві, земельній ділянці пл. 11 м кв. по АДРЕСА_2 за вказаною адресою; зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту ним частину належної позивачеві земельної ділянки по АДРЕСА_2, від точки «В» до точки «Г» згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_8, площею 134 м кв., в тому числі під частиною самовільно збудованого гаража пл. 11 м кв., яка в додатку № 1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №6/10-15 від 20 липня 2015 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_7, позначена штриховкою червоного кольору; зобов'язання ОСОБА_5 усунути позивачу перешкоди в користуванні, володінні належною йому, позивачу, земельною ділянкою по АДРЕСА_2, в точках «В» - «Г» Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_8, площею 134 м.кв., в тому числі під частиною самовільно збудованого гаражу площею 11 м.кв., яка в додатку №1 до Висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №6/10-15 від 20 липня 2015 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_7, позначена штриховкою червоного кольору; відновлення (встановлення) твердої межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована по АДРЕСА_2 та належить йому на праві власності, із суміжною земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 та знаходиться в користуванні відповідача, згідно даних, які містяться у Плані зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 22 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_8, від точки «В» до точки «Г», та даних Кадастрового плану, плану меж землеволодіння в «Технічній документації із землеустрою 2014 року щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території АДРЕСА_2 від точки «Б» до точки «В», стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним та документально підтверджених судових витрат у справі.

Закриваючи провадження у даній справі за вищевказаним позовом ОСОБА_4, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 листопада 2004 року було закрите провадження у цивільній справі №2-46-04 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Піщанської сільської ради Кременчуцького району, третя особа ОСОБА_9, про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов'язання зареєструвати дер-жавний акт на право приватної власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району, треті особи: ОСОБА_4, МПП «Розвідувач» про скасування державного акту на право приватної власності на землю, - у зв'язку з відмовою позивачів від позову. При цьому судом взято до уваги, що ОСОБА_4 було роз"яснено наслідки закриття провадження у справі, а саме, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З цих підстав суд вважав встановленим той факт, що по суті спору з ініціативи позивача ОСОБА_4 була постановлена ухвала суду, яка набрала законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що унеможливлює розгляд нового позову, пред'явленого у цивільній справі №536/386/15, частина вимог якого є похідною, взаємопов'язаною та випливає з вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаража, що вже було вирішено раніше судом 03 листопада 2004 року.

Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Так, з наданих до суду апеляційної інстанції представником позивача належним чином завірених копій окремих матеріалів цивільної справи №2-46-04 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Піщанської сільської ради Кременчуцького району, третя особа ОСОБА_9, про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов'язання зареєструвати дер-жавний акт на право приватної власності на землю та зустрічним позовом ОСОБА_5 до Піщанської сільської ради Кременчуцького району, треті особи: ОСОБА_4, МПП «Розвідувач» про скасування державного акту на право приватної власності на землю, зокрема копій позовних заяв сторін, вбачається, що ОСОБА_4 в своїх позовних вимогах у даній справі, вказуючи на самовільне порушення відповідачем меж земельної ділянки внаслідок перенесення в глиб його, позивача, земельної ділянки майже на два метри по всій довжині (більше 87 метрів), та перешкоджання йому, як власнику, вільно користуватися належною йому землею, - просив зобов'язати ОСОБА_5 встановити огорожу меж земельних ділянок будинків АДРЕСА_2 у відповідності до кадастрового плану; не чинити перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою. В додатковій позовній заяві, поданій у червні 2003 року ОСОБА_4 просив усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою за вищевказаною адресою шляхом зобов'язання ОСОБА_5 знести самовільно побудований гараж на його земельній ділянці та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Таким чином, вбачається, що вказані ОСОБА_4 у поданому в 2015 році позові підстави та предмет позовних вимог щодо відновлення меж земельної ділянки не є тотожними до позовних вимог, які були предметом судового розгляду в 2003-2004 роках.

В свою чергу, суд першої інстанції не дав належної оцінки наведеним обставинам, дійшовши помилкового висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому випадку можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто коли одночасно тотожні всі елементи: сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з новим позовом і не дає суду підстави закрити провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі за №6-79цс15, яка згідно норм ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

В свою чергу оскаржувана ухвала постановлена без урахування вищезазначеного, окрім того, не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною, згідно якого - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру та порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном, за змістом якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За наведених обставини, ухвала Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 311, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 вересня 2015 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: