справа № 216/8243/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Максимишеній С.Б.

позивача за первісним позовом - ОСОБА_1

представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_2

третьої особи на стороні позивача за первісним позовом - ОСОБА_3

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_4

представника відповідача за первісним позовом - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про вселення в житлове приміщення, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про вселення в житлове приміщення. В обґрунтування позову вказує, що з 11.09.2009 р. вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Відповідач являється колишньою дружиною ОСОБА_3, з якою той перебував у шлюбі з травня 1993 р. по травень 2006 р. В період їх шлюбу ОСОБА_3 придбав трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 13.12.2010 р. квартира АДРЕСА_2, як спільне сумісне майно подружжя, розподілена по 1/2 частині між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 з нею, 17.11.2009 р., вона, як дружина власника квартири, була зареєстрована у спірній квартирі. В 2007 р. відповідач таємно від співвласника квартири третьої особи по справі, змінила замки на вхідних дверях до квартири. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2008 р. ОСОБА_3 було виселено у власну квартиру і зобовязано ОСОБА_7 не чинити йому перешкод в користуванні квартирою. Відразу після примусового вселення ОСОБА_3 у спірну квартиру, відповідач знову змінила замки на вхідних дверях квартири, чим позбавила її та ОСОБА_3 можливості користуватися спірною квартирою.

17.04.2014 р. відповідач за первісним позовом звернулася до суду з зустрічною позовною заявою про позбавлення ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням. В обґрунтування вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з третьої особою ОСОБА_3 з 21.05.1993 р. по 03.05.2006 р., вони являються співвласниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3. З 17.11.2009 р. ОСОБА_3 зареєстрував в спірній квартирі свою теперішню дружину ОСОБА_1, реєстрація позивача за первісним позовом є незаконною, згоди на вселення вона не давала, квартира була придбана в період шлюбі з ОСОБА_3, відповідно являється спільною сумісною власністю.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні свій позов підтримала в повному обсязі, просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою та вселити її в квартиру АДРЕСА_4. Зустрічний позов не визнала.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов підтримав, заперечує проти зустрічного позову вказує, що ОСОБА_3 являвся власником спірної квартири відповідно будь-якої згоди від ОСОБА_4 щодо реєстрації в квартирі ОСОБА_1 не потрібно.

Відповідачза первісним позовом позов не визнала, зустрічний підтримала в повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 заперечує проти первісного позову, просить суд задовольнити зустрічну позовну заяву, оскільки реєстрації ОСОБА_1 була здійсненна незаконно, без згоди ОСОБА_4, яка являлася повноправним співвласником спірної квартири.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 21.05.1993 р. по 03.05.2006 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, згідно договору купівлі-продажу від 22.05.1997 р. ОСОБА_8 купив квартиру АДРЕСА_5 а.с.75, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 13.12.2010 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розподілено спільне сумісне майно подружжя та визнано за кожним з них по 1/2 частині квартири АДРЕСА_5 а.с.53. Згідно свідоцтва про шлюб 11.09.2009 р. ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_9, яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка Василець - а.с.9, довідкою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 20» встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.11.2009 р. а.с. 86.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (частини 1, 3 статті 60 ЦПК України).

Як встановлено статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обовязку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

У ході розгляду даної справи позивачем за первісним позовом не було надано належних доказів на підтвердження її позову.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності…

Частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Отже, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 була придбана в період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в силу ст.60 СК України являється спільною сумісною власністю подружжя, незалежно від часу визначення за кожним окремо права власності на частки. Таким чином, для реєстрації ОСОБА_1 у спірній квартирі необхідна була згода ОСОБА_4, якої остання не надавала, відповідно її реєстрація в квартирі АДРЕСА_6 здійснена незаконно, через що ОСОБА_1 позбавлена права користування спірною квартирою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 369 ЦК України, ст.60 СК України, ст.ст. 10, 27, 31, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_3, про вселення в житлове приміщення відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Побавити ОСОБА_1 права користування житловим приміщенням квартирою № 4 в будинку №2а по пр.Мира в м.Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

СУДДЯ: