У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 березня 2015 року, позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 16 665 грн 30 коп. суми боргу та 243 грн 60 коп. сплаченого судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про передачу справи на новий касаційний розгляд з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 1 статті 355 ЦПК України, - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме: статей 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Верховного Суду України від 13 травня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що розписка свідчить про укладення між сторонами договору позики, а позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за цим договором.

Разом з тим в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, судом встановлено, що згідно розписки вбачається лише те, що відповідач отримав грошові кошти, однак була відсутня умова щодо обов'язку їх повернення. Тому спірна розписка не є доказом укладення сторонами договору позики.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
Ю.Л. Сенін