АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1769/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О. В. , Фетісової Т. Л.
при секретаріВосколович Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участі органу опіки та піклування Черкаської міської ради, - про визнання такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги, та ОСОБА_7, яка на них заперечувала, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за участі органу опіки та піклування Черкаської міської ради про визнання такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку.

Позивач посилався на те, що відповідно до ордеру № 99 від 29.10.2003 року, виданого ВАТ «Черкаське хімволокно», його сім'ї було надано кімнату АДРЕСА_1.

У подальшому ОСОБА_6 розірвав свій шлюб із ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 164 від 24 квітня 2008 року.

У грудні 2011 року ОСОБА_7, забравши всі свої речі , разом із неповнолітнім ОСОБА_8 переїхали жити до її матері за адресою: АДРЕСА_2.

З того часу ОСОБА_7 житлом не цікавиться, квартирну плату та інші комунальні послуги не платить. Усі комунальні послуги здійснює позивач за власний рахунок. Факт не проживання відповідачки та неповнолітньої дитини підтверджується актом опитування сусідів від 01.04.2015 року, затвердженим головою комітету з самоорганізації населення мікрорайону "Придніпровський".

На даний час будинок має статус житлового.

Згідно довідки Комунального підприємства "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради № 1194, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований позивач як наймач , його колишня дружина ОСОБА_7, та син ОСОБА_8.

Відповідачка та неповнолітній син не проживають більше шести місяців у спірному житлі, не несуть витрат по його утриманню, втратили будь-який зв'язок з житлом, оскільки ним не цікавляться,

Тому позивач вважає, що вони втратили право користування даним житловим приміщенням.

На підставі наведеного, ст. ст. 71-72 ЖК України, ст.ст. З, 16 ЦК України, позивач просив суд визнати ОСОБА_7 разом з неповнолітнім ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2015 року залучено до участі у справі орган опіки та піклування Черкаської міської ради.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, про визнання такими, що втратили право користування житлом у гуртожитку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати , ухвалити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги та визнати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до Рішення Черкаської міської ради №5-1001 від 10 серпня 2010 року гуртожиток по АДРЕСА_1 передано до комунальної власності територіальної громади міста Черкаси та прийнято на баланс КП «Придніпровська СУБ».

Враховуючи правовий режим гуртожитку по АДРЕСА_1, після передачі у власність територіальної громади житлові приміщення у ньому підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому на мешканців такого гуртожитку у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України.

Встановлено, що 29 жовтня 2003 року ВАТ «Черкаське хімволокно» видано ордер №99 ОСОБА_6 на зайняття кімнати НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1 разом із членами його сім'ї - дружиною ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 .

Встановлено, що сімейне життя сторін не склалося і в квітні 2008 рокушлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано (свідоцтво про розірвання шлюбу від 24.04.2008 року на ар.спр. 7).

Згідно довідки КП «Придніпровська СУБ» на даний час у кімнаті НОМЕР_1 зазначеного вище гуртожитку залишаються зареєстрованими - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8. На ім'я ОСОБА_6 відкрито особовий рахунок НОМЕР_2. Станом на 01.03.2015 року по вказаному особовому рахунку заборгованість з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку

Відповідно до ч. 2-3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК України).

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_7 з сином не проживає у спірній кімнаті з грудня 2011 року, що підтверджується актом від 01.04.2015 року складеним комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Дніпровський» з участю сусідів (ар. спр.11).

Цього не заперечувала відповідачка ОСОБА_7, пояснивши, що проживання поряд з позивачем було і є неможливим, оскільки останній постійно перебував в стані алкогольного сп'яніння, часто влаштовував сварки й бійки , принижував її з дитиною перед сусідами та родичами. ОСОБА_7 неодноразово доводилось викликати міліцію для врегулювання ситуації.

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в тому, що він 03.04.2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, прийшов за адресою АДРЕСА_2 де на той час проживала його колишня дружина ОСОБА_7, та намагаючись з'ясувати стосунки між ними (як пояснював), умисно заподіяв останній легкі тілесні ушкодження (ар. спр.11).

Тому доводи позивача в тому, що відповідачка не проживає за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин, слід визнати необґрунтованими

ОСОБА_7 з малолітнім сином, як з'ясовано, не мали можливості проживати разом з позивачем в кімнаті гуртожитку , так як внаслідок зловживання останнім спиртними напоями і нетактовної поведінки між сторонами виникли неприязні відносини, постійно виникали конфлікти, що негативно впливало на неповнолітню дитину. Відповідачка навіть побоювалася щодо того, що їй з дитиною може бути завдано шкоди.

Наведене вказує на те, що ОСОБА_7 з дитиною не проживали в спірній квартирі (кімнаті) по поважним причинам і суд обґрунтовано прийшов до такого висновку.

На думку судової колегії, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що не встановлено правових підстав, передбачених ст. 71 ЖК України для визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування кімнатою НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_1, і тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, вимогам закону, положенням судової практики і підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги - не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими і на правомірність висновків суду не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2015 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :