АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/759/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Кузьменко В.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року по справі за позовом прокурора м. Черкаси до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, ОСОБА_8 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року прокурор м. Черкаси пред'явив позов до Черкаської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акта на право власності на землю, витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування свої вимог вказував, що прокуратурою м. Черкаси проведена перевірка дотримання Черкаською міською радою вимог земельного законодавства при виділенні та використання земельних ділянок у кварталі № 137 між вулицями Золотоніської, Грузиненка, Ціолковського та Мініна Пожарського ( мікрорайон «Соснівка») у м. Черкаси.

Рішенням Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність (ОСОБА_9 та інші)» за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розроблений ТОВ «Геоземпроект» та висновку державної експертизи землевпорядної документації від 16 березня 2006 року № 1369, ОСОБА_6 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1 000 кв.м., що розташована у кварталі № 137 по вул. Ціолковського у м. Черкаси за рахунок земель Черкаської міської ради.

На підставі вказаного рішення Черкаської міської ради ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Позивач вважає, що рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 не відповідає вимогам закону та має бути визнане судом незаконним і скасовано, оскільки вказана земельна ділянка знаходиться на території зелених насаджень загального користування та не може передаватись у приватну власність під забудову.

Крім того, в порушення ч. 6 ст. 123 ЗК України в редакції від 02 березня 2006 року, проект відведення земельної ділянки не погоджувався із природоохоронними органами та суміжними землекористувачами.

Також, перевіркою встановлено, що ОСОБА_6 07 квітня 2006 року уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. У подальшому ОСОБА_8 відчужив вказану земельну ділянку ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 3 травня 2006 року, на підставі якого ОСОБА_7 отримала державний акт від 01 червня 2006 року серії НОМЕР_1.

З таких підстав позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_9 та інші)» у частині безоплатної передачі громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки площею 1 000 кв.м. по вул. Ціолковського у м. Черкаси для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); визнати незаконним та скасувати п. 8 додатку до рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_9 та інші)» щодо безоплатної передачі громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки площею 1 000 кв.м. по вул.. Ціолковського у м. Черкаси; визнати недійсними державний акт від 01 червня 2006 року серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 1 000 кв.м. та скасувати його державну реєстрацію; витребувати у ОСОБА_7 спірну земельну ділянку на користь Черкаської міської ради.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2014 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Черкаської області просить рішення суду скасувати, як незаконне та ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права , а по справі ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Але рішення суду не відповідає вказаним нормам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що право приватної власності є непорушеним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його. Крім того, позивачем не надано належних доказів того, що спірна земельна ділянка відноситься до земель рекреаційного призначення.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок примусового припинення права власності на земельну ділянку з 01 січня 2002 року визначені в главі 22 ЗК України 2001 року. Ці норми передбачають підстави припинення прав ( права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних причин, а також за наявності та за відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у статті 140 ЗК України 2001 року і є вичерпним: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи право користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України 2001 року.

Аналіз статті 140 ЗК України 2001 року дає підстави для висновку про те, що зазначена норма підлягає застосуванню тільки до тих правовідносин, коли право власності на земельну ділянку набуто особою правомірно - із передбачених законом підстав та у передбаченому законом порядку.

Таким чином, у разі неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому не набуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 ЗК України 2001 року.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-152 цс 14, яка відповідно до ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державний актом ( частина перша статті 126 ЗК України ( в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої , шостої - десятої цієї статті ( у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до ст. 20 ЗК України ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення ( викуп) земель і затверджує проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Згідно ст. 21 ЗК України ( в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для:

а) визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання ( передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам;

б) визнання недійсним угод щодо земельних ділянок.

Статтею 39 ЗК України ( в редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Судом встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279, ОСОБА_6 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, на підставі п. 8 додатку до якого ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

За договором купівлі-продажу від 07 квітня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № 1962, право власності на спірну земельну ділянку від ОСОБА_6 перейшло до ОСОБА_8, на підставі якого останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ НОМЕР_3.

У подальшому право власності від ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13 травня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 8107, перейшло до ОСОБА_7, на якого остання отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Рішенням Черкаської міської ради від 07 червня 2006 року №2-23, а саме п.1.9 відмінено рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року №9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність».

За договором купівлі-продажу від 02 жовтня 2012 року право власності на земельну ділянку перейшло від ОСОБА_7 до ОСОБА_12

Також встановлено, що відповідно до довідки Черкаського міського управління земельних ресурсів від березня 2006 року № 435-25-2, наданої ОСОБА_6 , спірна земельна ділянка відноситься до земель зайнятих земельними насадженнями загального користування Черкаської міської ради ( а.с. 14).

Пунктом 2 рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 земельні ділянки за основним цільовим призначенням віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови.

Пунктом 1 цього рішення земельні ділянки передані громадянам безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд ( а.с. 18).

Відповідно до генерального плану м. Черкаси , затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 29 березня 1984 року № 144, вказана земельна ділянка загальною площею 8.7966 га знаходиться на території земельних насаджень загального користування ( територія парків, скверів), тобто є землею загального користування населеного пункту і розміщення на даній земельній ділянці індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд не передбачено.

Відповідно до рішення Черкаської міської ради від 22 липня 2010 року № 5-932 «Про організацію об'єкта природно заповідного фонду місцевого значення на території парку «Соснівський» та плану до даного рішення, земельній ділянці в мікрорайоні Соснівка в районі вулиць Золотоніська, Грузиненка, Мініна і Пожарського, Ціолковського орієнтованою площею 6.64 га надано статус парку та присвоєно назву - парк «Соснівський».

У п. 1.1 відповіді, направленої Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя від 15 квітня 2013 року № 3-852, вказано, що згідно з Генеральним планом, розробленим Українським державним інститутом проектування міст «Діпромісто» у 1980 році, розрахунковий термін прийнятий на 20 років ( до 2000року ). Тут же зазначено, що розрахунковий термін, об'єм та зміст Генерального плану відповідає вимогам інструкції СН-345-66, що діяла на момент розроблення Генерального плану м. Черкаси ( п.1.2).

У листі управління культури Черкаської обласної державної адміністрації від 13 лютого 2013 року за № 03-01/239, адресованому заступнику прокурора м. Черкаси, зазначено, що генеральним планом розвитку м. Черкаси , затвердженим у 1984 році, земельна ділянка, яка розташована у кварталі між вулицями Золотоніської, Грузиненка, Ціолковського, Мініна і Пожарського у м. Черкаси, входила до території, визначеної для створення парково-рекреаційної зони, але вимоги генерального плану не були виконані.

Відповідно до п.2 рішення Черкаської міської ради № 3-505 від 29 грудня 2011 року «Про затвердження Генерального плану м. Черкаси» було визнано таким, що втратив чинність Генеральний план міста Черкаси, затверджений Постановою Ради Міністрів України РСР від 29 березня 1984 року № 144.

Відповідно до вироку відносно ОСОБА_14 від 18 лютого 2014 року, що набрав чинності 26 грудня 2014 року, останній визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України ( в редакції архітектури виконавчого комітету Черкаської міської ради, виконуючи обов'язки начальника цього управління, внаслідок неналежного виконання службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, в порушення ст.ст. 2, 3, 10, 12, 19, 23, 24, 26 ЗУ «Про планування та забудову територій» та пунктів 1-3 ДБН 1.1-4-2002 за відсутності містобудівного обґрунтування та змін до генерального плану міста Черкаси підписав та видав 18 громадянами висновки до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема 16 березня 2006 року громадянці ОСОБА_6 висновок №1509/14 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, згідно із яким погоджувалось відведення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) земельна ділянка, площею 0,1 га, що розташована по вул. Грузиненка в м. Черкаси, які згідно із генеральним планом міста Черкаси знаходяться на території зелених насаджень загального користування, а тому не підлягають відведенню у приватну власність під житлову забудову, згідно ст.ст. 38, 39, 44, 51, 52, 83 Земельного Кодексу України, ст. ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 2, 3, 7, 10, 12, 23, 24, 26 Закону України «Про планування і забудову територій».

Із викопіювки з плану міста Черкаси (а/с 56) вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться за межами парку «Соснівський», створеного відповідно до рішення Черкаської міської ради від 22 липня 2010 року № 5-932.

Докази про те, що проект відведення земельної ділянки погоджено з природоохоронними і санітарно-епідеміологічними органами в матеріалах справи відсутні.

Згідно із кадастровою довідкою, виданою Черкаським міським управлінням земельних ресурсів земельна ділянка відноситься до земель, зайнятих зеленими насадженнями загального користування.

Відповідно до ст. 83 ЗК України землі загального користування населених пунктів не можуть передаватися у приватну власність незалежно від мети використання.

Таким чином, рішення Черкаської міської ради від 24.03.2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_6 є незаконною.

Суд не може взяти до уваги рішення Черкаської міської ради від 07.06.2006 року в частині відміни рішення від 24.03.2006 року по наступних підставах:

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2), при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Разом із тим ОСОБА_7 на час звернення до суду не була власником спірної земельної ділянки, тобто не була суб'єктом цих правовідносин у зв'язку із відчуження земельної ділянки іншій особі і передачею тим самим останній суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Тому визнати державний акт на земельну ділянку від 01.06.2006 року на ім'я ОСОБА_7 і витребувати у неї земельну ділянку неможливо, за відсутності у ОСОБА_15 як самого державного акта, так і земельної ділянки.

Покупець ОСОБА_16 до участі у справ як відповідач не притягнута.

За таких обставин рішення суду підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області задоволити частково.

Рішення Соснівського районного суду від 05 травня 2014 року скасувати.

Визнати незаконним і скасувати рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність (ОСОБА_9 та інші)» в частині безоплатної передачі громадянці ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 1000,0 м2 по вул. Ціолковського в м. Черкаси для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Визнати незаконним і скасувати пункт 8 додатку до рішення Черкаської міської ради від 24 березня 2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність (ОСОБА_9 та інші)», щодо безоплатної передачі громадянину ОСОБА_6 земельної ділянки, площею 1000,0 м2 по вул. Ціолковського в м. Черкаси.

В задоволенні позову в частині визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_7, скасування його державної реєстрації, витребування земельної ділянки - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :