Справа № 365/573/15 Головуючий у І інстанції Денисенко Н.О.
Провадження № 22-ц/780/5077/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Аттика-Стиль" про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який мотивував наступним:

31 березня 2009 року між сторонами був укладений договір будівельного підряду №33/09, згідно умов якого відповідач зобов'язувався виконати комплекс будівельно-монтажних робіт за адресою: АДРЕСА_1, а він зобов'язувався сплатити відповідачу за це 1 030 000,00 грн. На підставі п.п. 1.1, 1.4, 6.2 та 12.6 вказаного договору відповідач був зобов'язаний виготовити та передати йому на погодження проектно-кошторисну документацію комплексу будівельно-монтажних робіт, однак на численні звернення позивача свої зобов'язання не виконав, не розробив та не передав позивачу проектно-кошторисну документацію. Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 рокувстановлено, що відповідачем побудовано будинок за відсутності проектної документації. Вважаючи, що діями відповідача були порушені його права, позивач просив суд зобов'язати ТОВ „Аттика - Стиль" виготовити та передати йому проектно-кошторисну документацію комплексубудівельно-монтажних робітна будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для її вирішення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не взято до уваги ту обставину, що саме відповідач мав розробити та погодити з ним проектно-кошторисну документацію ще до початку будівельних робіт, однак всупереч вимогам ст. 877 ЦК України та умов договору підряду не виконав своїх зобов'язань. Вказує, що судом не надано належної оцінки довідкам відповідача, зміст яких суперечить одна одній. В одній з них відповідач вказує, що проектно-кошторисну документацію виготовлено позивачем, один екземпляр якої передано товариству, який був знищений після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт через відсутність у відповідача архіву для зберігання документації. У іншій відповідач вказав, що проектно-кошторисну документаціюбуло виготовлено у двох примірниках, які були передані позивачу після підписання акту приймання-передачі виконаних робітта товариству не поверталися. Такі суперечливі відомості свідчать про те, що відповідач умисно заводив суд в оману. Зазначає, що неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань порушені його права, таким чином його позовні вимоги підлягають задоволенню. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду в повній мірі відповідає наведеним вимогам, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

У відповідності до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Для покладення на сторону обов'язку вчинення певної дії (у даному випадку виготовлення та передачі позивачу проектно-кошторисної документації) такий обов'язок має бути передбаченим або положеннями чинного законодавства, або ж умовами укладеного сторонами договору. В той же час жодною нормою чинного в Україні закону не покладається обов'язок виготовлення та передачі замовнику проектно-кошторисної документації саме на підрядника. Не передбачено такого обов'язку й укладеним між сторонами по справі договором будівельного підряду №33/09 від 31березня 2009 року. За таких умов у суду відсутні підстави для зобов'язання відповідача вчинити дії, які не передбачені ні нормою закону ні положеннями договору.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не було належним чином доведено наявності підстав для покладання на відповідача обов'язку вчинити дії, які вимагав позивач, відтак його посилання залишилися недоведеними та не можуть бути прийняті судом. З даними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог не було надано позивачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду. Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду вважає виваженими, обґрунтованими та такими, що повністю відповідають обставинам справи і вимогам закону. Будь-яких даних, які б спростовували вказані висновки, в ході апеляційного розгляду здобуто не було. Таким чином суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді