Справа № 2027/5479/12
Провадження № 6/643/366/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.,

за участю секретаря Давиденко Т.В.,

розглянувши у приміщенні суду подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 05 листопада 2015 року звернулася до суду із поданням, погодженим із начальником Московського ВДВС ХМУЮ, яким просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Московському ВДВС ХМУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 33342754 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина.

Суд, дослідивши додані до подання матеріали, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям, тому задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 10 липня 2012 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини на підставі виконавчого листа, виданого Московським районним судом м. Харкова 07 травня 2012 року. Постановою державного виконавця від 23.07.2012 року накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21-22)

14.07.2014 року та 05.05.2015 року державним виконавцем складено акт щодо виходу за місцем мешкання боржника (а.с. 24,25), а 29.09.2015 року зроблені запити до ДПІ та Пенсійного фонду, відповідно до яких інформація щодо ОСОБА_2 відсутня (а.с. 26,27).

Так, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Крім того, матеріали, додані до подання не містять доказів умисного ухилення від виконання рішення суду, та доказів, що по виконавчому провадженню здійснювалися виконавчі дії з часу накладення арешту 23.07.2012 року та до виходу за місцем мешкання боржника до 14.07.2014 року.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, а державним виконавцем, на якого покладається тягар доказування, належних та допустимих доказів з приводу цього не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, ні в поданні державного виконавця, а ні в матеріалах судової справи не міститься доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання ним зобов'язань за рішенням суду.

Крім того, у своєму поданні державний виконавець просить винести мотивоване рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, не вказуючи, до якого моменту державний виконавець просить обмежити його у праві виїзду, що суперечить статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», відповідно до якої обмеження встановлюється до виконання зобовязань за рішенням. Враховуючи, що аліменти стягуються до досягнення дитиною повноліття, у цьому випадку до 25.04.2025 року, зазначення у поданні моменту, до якого слід обмежити боржника у праві виїзду (до погашення заборгованості чи до повного виконання рішення суду) є необхідним критерієм для прийняття законного та обґрунтованого рішення за поданням.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для обмеження боржника у праві на виїзд за межі України.

Керуючись ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»; ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 197 ч.2, 209, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити у повному обсязі.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Зінченко Ю.Є.