ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5161/15-ц
Провадження № 2/362/2077/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Васильківтрансавто" про відшкодування матеріального збитку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначем позовом, обгрунтовуючи його тим, що він є інвалідом війни 1 групи та має право на безкоштовний проїзд один раз в рік будь-якими видами транспорту по териториї України. Як стверджує позивач, йому та супроводжуючій особі ОСОБА_2 було відмовлено в пільговому проїздіна автобусі сполученням Трускавець-Київ згідно квитків по листам талонів серії АВ №080228 та серії ВА №475688, оскільки директор ПП "Васильківтрансавто" ОСОБА_3 заборонив водіям перевезення пільговиків.

Позивач в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду письмові заперечення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є ветераном війни і має пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії ААВ № 006300 (а.с. 5).

З огляду чеків №8230, 8231, ОСОБА_4, як інваліду війни, надано квитки на безкоштовний проїзд на рейс № 894 Трускавець-Житомир.

Згідно наказу № 1-ос від 14 липня 2006 року, виданого засновником ПП «Васильківтрансавто», виконання обовязків директора підприємства з 14 липня 2006 року покладено на ОСОБА_3, що крім того підтверджується статутом підприємства, зареєстрованим 17 червня 2014 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/8841/14 від 12 вересня 2014 року у справі за позовом ПП «Васильківтрансавто» до Управління Укртрансінспекції у Київській області про визнання протиправною і скасування постанови від 21 травня 2014 року № 026801, якою позов задоволено, встановлено відсутність укладення жодного державного контракту чи договору з позивачем на перевезення пільгових категорій громадян на міжобласних автобусних маршрутах загального користування та не визначено відповідно і обсягів таких перевезень, а також наявність у позивача обґрунтованих причин для відмови в пільговому перевезенні пасажира.

Ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що забезпечення організації пасажирських перевезень покладається на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України "Про автомобільний транспорт", надання соціально значущих послуг автомобільного транспорту здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб. Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Вимогами ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт", передбачено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб'єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими мтарифами, компенсацію відповідно до закону

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" з наступними змінами та доповненнями під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, позивачем не надано доказів, що відповідачем було порушено його право на пільговий проїзд,більш того суд критично ставиться до наданих позивачем чеків №54079, 655648, 655647, оскільки останні не містять жодної інформації, що були придбані позивачем та які б надавали право саме позивачу на проїзд, а не будь-якій іншій особі, а тому суд дійшов висновку, що позов є необгрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки позивач не надав суду доказів тим обставинам, що йому була заподіяна моральна шкода.

Керуючись вимогами ст.ст. 7, 11, 29, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства "Васильківтрансавто" про відшкодування матеріального збитку - відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель