Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживача, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 28.05.2015 року він звернувся в договірний відділ Білоцерківського районного підрозділу ПАТ «Київобленерго» для укладення договору з електропостачання за адресою: м. Біла Церква, бульвар 50-річчя Перемоги,137 кв.8, працівник відповідача запропонував зясувати в абонентському відділі заборгованість попереднього власника, а тому позивачем подано заяву для укладення договору до відділу вхідної документації, в заяві він зазначив, що сплачувати заборгованість попереднього власника не буде, до заяви додав ксерокопію свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, паспорту та ідентифікаційного номеру, 16.06.2015 року після телефонного запрошення до відповідача йому знову було запропоновано сплатити заборгованість попереднього власника, а тому ним подано скаргу до відповідача, 25.06.2015 року між ним та відповідачем укладено договір на користування електричною енергією № 200967727, при цьому йому було надано рахунок на суму 197,17 грн. за повторне підключення після відключення, 26.06.2015 року він подав заяву з вимогою про підключення квартири за вказаною вище адресою та відмовився оплачувати послуги за повторне підключення. Своїми діями відповідач порушив його права споживача, завдав моральної шкоди та матеріальних збитків, спричинену моральну шкоду позивач оцінює в сумі 2900 грн. /50 грн. за кожний день ненадання електропостачання за період з 01.06.2015 року/, матеріальні збитки полягають у неодержаних доходах позивача в сумі 4500 грн., які він мав одержувати на підставі договору оренди квартири /орендна плата 1500 грн. щомісячно/. Позивач просив суд зобовязати ПАТ «Київобленерго» в особі Білоцерківського районного підрозділу безоплатно підключити до електропостачання квартиру за вказаною вище адресою; стягнути з відповідача 2900 грн. за завдану моральну шкоду та 4500 грн. за завдані матеріальні збитки.

В судовому засіданні позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, згідно заяви про збільшення позовних вимог /а.с.46-47/ просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 4050 грн. /50 грн. за кожний день ненадання електропостачання за період з 01.06.2015 року по 21.08.2015 року/ та стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 5236 грн.24 коп. /4500 грн. неодержані доходи, 197,17 грн. за повторне підключення електропостачання, 539,07 грн. оплата послуг ЖЕК № 1, які відповідно до умов договору оренди квартири мав сплачувати ОСОБА_2/.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що енергопостачання квартири № 8 в будинку № 137 по бульвару 50-річчя Перемоги в м. Білій Церкві припинено 03.04.2014 року за борги попереднього власника, послуги з підключення квартири до енергопостачання після відключення не здійснювалися, у звязку з чим енергопостачання не відновлювалося, позивач придбав квартиру відєднаною від електричної мережі, рахунок на підключення до електричної мережі позивач відмовлявся оплачувати протягом тривалого часу, а тому збитків він зазнав з власної вини. При виконанні операції з комутації для забезпечення постачання електричної енергії ПАТ «Київобленерго» витрачає матеріально-трудові ресурси та має право на оплату цієї послуги у відповідності до ОСОБА_3 розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, повязаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої постановою НКРЕ № 1522 від 25.12.2008 року /зі змінами/. Правовідносини сторін випливають з договору постачання електроенергії через приєднану мережу, а тому ст.1167 ЦК України не може бути застосована при вирішенні цього спору, не можуть бути застосовані норми Закону «Про захист прав споживачів», оскільки моральна шкода за цим Законом відшкодовується у разі заподіяння її небезпечною для життя і здоровя споживачів продукцією у випадках, передбачених законодавством. Крім того, позивачем не надано доказів того, що з вини відповідача йому заподіяно моральну шкоду та спричинено матеріальні збитки.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією його паспорта, ці відомості також зазначені позивачем при встановленні його особи в судовому засіданні.

Позивачу належить на праві приватної власності квартира № 8 по бульвару 50-річчя Перемоги, 137 в м. Білій Церкві, яка ним придбана з прилюдних торгів, про що свідчить копія свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, оформленого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_3 01.04.2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-686; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.04.2015 року /а.с.8-9/.

ПАТ «Київобленерго» зареєстровано як юридичну особу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.30-31/, а згідно ліцензії НКРЕ серії АЕ № 194761, строк дії якої з 09.10.1996 року, ПАТ «Київобленерго» має право постачати електроенергію за регульованим тарифом та території Київської області, що стверджується копією цієї ліцензії /а.с.32/.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2015 року позивач звернувся до начальника БЦ РЕМ ПАТ «Київобленерго» з письмовою заявою, в якій просив провести обстеження точки обліку та заключити договір про надання послуг з електропостачання за адресою: бульвар 50-річчя Перемоги, 137 кв.8, в заяві також вказав на те, що можливу заборгованість попереднього власника квартири оплачувати не буде, що стверджується копією його заяви та наданим йому рахунком щодо заборгованості за електроенергію по зазначеній квартирі /а.с.10-11/.

17.06.2015 року позивач звернувся зі скаргою до відповідача /а.с.12/, в якій зазначав, що 16.06.2015 року йому знову було запропоновано працівниками відповідача оплатити заборгованість за електроенергію попереднього власника квартири, від чого він категорично відмовляється.

На заяву та скаргу позивача ПАТ «Київобленерго» 22.06.2015 року позивачу надано відповідь про те, що на виконання поданої ним заяви про укладення договору персоналом Білоцерківського РП 11.06.2015 року виконано обстеження обліку та складено акт контрольного огляду № 032130, для укладення договору про користування електроенергією позивачу необхідно звернутися до договірного відділу, а підключення квартири можливе після підписання договору та сплати послуг з підключення /а.с.13/.

25.06.2015 року між позивачем /споживач/ та відповідачем ПАТ «Київобленерго» в особі начальника комерційної дільниці Білоцерківського РП ОСОБА_4 /енергопостачальник / укладено договір про користування електричною енергією споживачем, за умовами якого енергопостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до дозволеної потужності з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобовязується оплачувати одержану електричну енергію за встановленими тарифами /цінами/ у терміни, передбачені договором, що слідує з копії цього договору /а.с. 15-16/.

Одночасно з підписанням договору позивачу було надано рахунок № НОМЕР_1 від 25.06.2015 року на суму 192 грн.17 коп. на оплату послуг за підключення квартири до електричної мережі /а.с.17/.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач не погодився оплачувати вартість послуг з підключення, про що свідчить копія його скарги до відповідача /а.с.18/, сам позивач в суді пояснив, що належну йому квартиру було підключено до електропостачання після того, як він оплатив в серпні 2015 року наданий йому рахунок на суму 192 грн.17 коп.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відносини з приводу постачання фізичних осіб електроенергією, регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування елек¬тричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року /зі змінами/.

За ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (спожи¬вачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті від¬носин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

В п.3 вищенаведених Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником

згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією.

Згідно з п.п.6,7 цих Правил, у разі остаточного припинення користування електричною енергією споживач не пізніше ніж за 7 днів повинен повідомити про

це енергопостачальника та розрахуватися за спожиту електричну енергію, подати енергопостачальнику заяву про розірвання договору.

Енергопостачальник припиняє подачу електричної енергії на об'єкт споживача та вживає заходів для запобігання розкраданню чи пошкодженню приладів обліку, використанню електричної енергії без обліку.

Для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає

квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

Отже, згідно приписів вищенаведених правових норм постачання електричної енергії здійснюється тільки на підставі договору, який укладається між споживачем та енергопостачальником, а тільки після укладення цього договору енергопостачальник у визначені Правилами строки підключає квартиру або обєкт споживача до електропостачання.

Позивач в обгрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач зобовязаний був підключити його квартиру до електропостачання безоплатно, оскільки в Правилах про це не зазначено, він не зобовязаний оплачувати послуги з повторного підключення після відключення за борги попереднього власника, відповідальність за які він не несе.

Дійсно, відповідно до ст. 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна, а тому новий власник майна не зобовязаний платити за борги попереднього власника, якщо він не брав на себе обовязку про сплату таких боргів.

В даному випадку позивач придбав квартиру з прилюдних торгів, а тому він не зобовязаний платити борги попереднього власника квартири, але договір про надання послуг з електропостачання з позивачем було укладено без оплати ним боргів за електропостачання попереднього власника квартири.

Згідно п.2 вищенаведених Правил, підключення до електромережі виконання операції з комутації для забезпечення постачання електричної енергії споживачу.

Методикою розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, повязаних із ліцензованою діяльністю, затвердженої постановою НКРЕ № 1522 від 25.12.2008 року /зі змінами/, відповідачу надано право на оплату вартості робіт з підключення до електромережі електроустановок споживача.

Відповідно до п.1.2 ОСОБА_4, додаткові роботи /послуги/ - роботи /послуги/, які надаються виключно ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевими /локальними/ електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом і повязані з його ліцензованою діяльністю.

А згідно п.п.1.5, 1.6 ОСОБА_4, перелік додаткових робіт /послуг/ наведений в додатку № 1 ОСОБА_4, серед них: підключення та/або відключення електроустановок /п.2/. Вартість додаткових робіт /послуг/ не включається до складу витрат на передачу електричної енергії місцевими /локальними/ електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом і обліковується окремо від витрат з ліцензованої діяльності у випадку виконання зазначених робіт /послуг/ виконавцем.

Посилання позивача на те, що він не повинен оплачувати вартість послуг з повторного підключення квартири до електричної мережі після відключення за борги, суд вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку відповідачем не виконувалися роботи з повторного підключення після відключення, договір з попереднім власником квартири було розірвано, квартиру відключено від енергопостачання ще 03.04.2014 року, що вбачається з інформації про технічне обслуговування, наданої відповідачем/а.с.33/, а тому позивач при укладенні договору про користування електричною енергією мав оплатити послуги з підключення його квартири до електричної мережі згідно ОСОБА_4, затвердженої НКРЕ, на що вказано вище в рішенні.

Сам позивач не оспорював того факту, що після оплати ним цих послуг, його квартиру було підключено відповідачем до електричної мережі.

Позивач посилався на п.36 Правил, згідно якого відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику.

Але в даному випадку, як вказано вище, електропостачання не відновлювалося після відключення за борги, а з новим власником квартири було укладено договір про користування електричною енергією і виконувалися роботи по підключенню придбаної ним квартири до електричної мережі, оскільки позивач придбав квартиру, відєднану від електропостачання.

А тому суд вважає, що позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача при укладенні з ним договору про користування електричною енергією.

За ч.1 ст.649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Але позивач не звертався до суду з вимогами за вирішенням переддоговірних спорів, договір між ним та відповідачем було укладено, погоджено всі істотні умови договору, про що свідчить підпис позивача на договорі.

Позивач звертається з вимогами про відшкодування спричиненої йому матеріальної та моральної шкоди.

Згідно п.43 Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством.

А п.41 Правил передбачено, що споживач електричної енергії має право на:

відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав.

Відповідно до п.19 укладеного між сторонами договору , енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну в розмірі і порядку, визначених законодавством.

За ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який поширюється на спірні правовідносини, передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилався на Закон України «Про захист прав споживачів», висуваючи до відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди, але за змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» відшкодуванню підлягає моральна шкода, завдана небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Крім того, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/ розяснено, що саме позивач має зазначити, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив при визначенні її розміру та якими доказами це підтверджується.

А саме ці обставини позивачем не доведені.

Необгрунтованими є також посилання в частині відшкодування моральної шкоди на ст.1167 ЦК України, оскільки ця стаття регулює деліктні правовідносини і не може бути застосована до спірних правовідносин.

Оскільки передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди не встановлено, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 5236 грн.24 коп. /4500 грн. неодержані доходи, 197,17 грн. за повторне підключення електропостачання, 539,07 грн. оплата послуг ЖЕК № 1, які відповідно до умов договору оренди квартири мав сплачувати ОСОБА_2/.

Позивачем надано копію договору оренди квартири № 8 по бульвару 50-річчя Перемоги, 137 в м. Білій Церкві від 27.05.2015 року, який було укладено між ним та ОСОБА_2 на строк з 01.06.2015 року по 30.11.2015 року /а.с.19-22/, умовами якого встановлено розмір орендної плати 1500 грн. щомісячно.

За ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Але в даному випадку позивачем не надано жодних доказів того, що він не отримав вказані вище доходи з вини відповідача, так, сам позивач не оплачував тривалий час кошти за підключення квартири до електричної мережі, на що вказано вище в рішенні.

Зарахування позивачем до розміру збитків витрат за підключення квартири до електромережі та витрат за оплату послуг ЖЕК № 1 суд вважає необгрунтованим.

А тому з врахуванням всього вищенаведеного суд відмовляє в задоволенні позову за його необґрунтованості, оскільки за положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» / в попередній редакції, оскільки позов подано 28.07.2015 року/ позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист прав споживача.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 322, 649, 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про захист прав споживачів», Правилами користування елек¬тричною енергією для населення, затвердженими постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 року /зі змінами/, Методикою розрахунку вартості робіт з підключення електроустановок споживачів до електричних мереж ліцензіата та інших додаткових робіт і послуг, повязаних із ліцензованою діяльністю, затвердженою постановою НКРЕ № 1522 від 25.12.2008 року /зі змінами/, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5