Номер провадження: 22-ц/785/2776/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання договору про передачу в оренду індивідуального сейфу, стягнення втрачених грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у липні 2014 р. позовом, в якому остаточно просив: 1) стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (далі - Банк) матеріальну шкоду у розмірі - 60 000,00 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі - 10 000,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі - 5 000,00 грн.; 2) розірвати з 25.09.2013 р. укладений з Банком 11.10.2011 р. Договір про передачу в оренду індивідуального сейфу № 009.

В позові ОСОБА_4 вказав, що 11.10.2011 р. він з Банком уклав Договір про оренду індивідуального сейфу № 009 (далі - Договір оренди). В указаному сейфі він зберігав гроші в сумі - 60 000,00 грн.. 16.09.2013 р. після відкриття сейфу він виявив відсутність грошей у сейфі в сумі - 60 000,00 грн., про що він одразу повідомив керівництво Банку, з проханням розібратися і повернути гроші. Банк гроші йому не повернув. 25.09.2013 р. він звернувся з відповідною заявою до Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області. За його заявою проводиться досудове слідство. Одночасно він повідомив Банк про розірвання договору оренди у зв'язку з невиконання Банком умов договору. За результатами проведеної під час розслідування кримінальної справи експертизи від 13.02.2014 р. встановлено, що на деталях замка від індивідуального сейфу № 009 виявлено механічні пошкодження у вигляді слідів впливу сторонніх предметів. Замок міг бути відчиненим відмичками, підібраними або підробленими ключами тощо. Банк порушив умови договору, допустив до роботи з сейфом сторонніх осіб, не забезпечив належну охорону приміщення, в якому знаходився сейф, а тому несе відповідальність за зберігання майна, що знаходиться в сейфі, повинен відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду.

Діями Банку йому завдано моральної шкоди, яка полягає у порушенні права власності на гроші, хвилюваннях, негативних змінах у стані здоров'я. Відшкодування моральної шкоди він оцінює у сумі - 10 000 грн..

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2014 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі - 60 000 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі - 10 000 грн.. Розірвано з 25.09.2013 р. договір оренди. Стягнуто з Банку в дохід держави судовий збір у сумі - 243,60 грн.. В задоволенні інших вимог позивача відмовлено

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального прав.

Сухінін С.В., представник Банку, в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судове засідання не заявився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката в сумі - 5 000 грн. не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що Банк в порушення умов договору оренди допустив до сейфу третіх осіб. Сейф був відкритий за допомогою відмички або підібраним, підробленим ключем не позивачем. Тому Банк несе відповідальність за майно, яке знаходилося в сейфі. Незаконними діями Банку позивачу завдано моральної шкоди у вигляді порушення права власності на гроші, зміні звичного способу життя - знаходження в скрутному становищі. Розмір відшкодування моральної шкоди в сумі - 10 000 грн. відповідає характеру немайнових втрат (а. с. 91 - 93).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріального збитку в сумі - 60 000 грн.. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам ст. ст. 11, 22, 509, 525, 526, 611, 759, 760, 767 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтями 759, 760, 767 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає наймачеві майно у користування заплату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживча річ). Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві річ у комплектності і у стані що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема, відшкодування збитків.

Право особи на відшкодування збитків, завданих у результаті порушення її цивільного права, передбачено ст. 22 ЦК України.

Встановлено, що 11.10.2011 р. між сторонами було укладено договір оренди індивідуального сейфу (а. с. 4 - 8). Позивач отримав ключ від сейфу, почав ним користуватися. Відповідно до п. 1 Умов та правил користування індивідуальним сейфом депозитарне сховище для індивідуальних сейфів (далі - Депозитарій) повинно охоронятися Банком. Пунктом 3.3 договору оренди передбачено, що Банк зобов'язаний надати сейф у справному стані. Допускати до роботи із сейфом тільки одноособово позивача або його довірену особу за наявності у останньої документів, які надають їм таке право. У разі поломки сейфу зробити заміну несправного сейфа на справний. Банк повинен не допускати до роботи із сейфом осіб, які не мають завіреної нотаріусом довіреності від позивача (п. 3.4).

Відповідно до довідки слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області відомості у зв'язку з викраденням грошей із сейфу, за ознаками скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 9).

Висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України на Південно-західній залізниці від 13.02.2014 р. (а. с. 11 - 36) встановлено, що на деталях замка від індивідуального сейфу № 009, вилученого 23.01.2014 р. з приміщення депозитарію Банку, було виявлено механічні пошкодження у вигляді слідів впливу сторонніх предметів. На деталях замку індивідуального сейфу № 009 було виявлено механічні пошкодження у вигляді слідів впливу сторонніх предметів, у зв'язку з чим замок міг бути відчинений відмичками, підібраними або підробленими ключами тощо. Таким чином, вказаним висновком експерта підтверджується відкриття замка сейфу не оригінальним ключем, а іншим предметом, хоча Банк за договором взяв не себе обов'язок щодо забезпечення надійної охорони приміщення депозитарію.

При цьому відсутність відеозапису щодо проникнення у сховище сторонніх осіб не виключає можливість проникнення таких осіб взагалі та не може бути підставою для відмови в позові у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору.

Вказане спростовує доводи апелянта щодо відсутності будь-якої відповідальності Банку за цілісність цінностей які знаходяться в орендованому індивідуальному сейфі, відсутність доказів проникнення третіх осіб до сейфу, необхідність вирішення питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з деліктних правовідносин. Доводи апелянта щодо відсутності у висновку експертизи часу виникнення механічних пошкоджень на замку сейфу не приймаються до уваги, оскільки Банк за умовами договору відповідає за технічний стан сейфу, не повинен допускати до роботи із сейфом третіх осіб.

Відповідно до довідки Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції від 26.02.2014 р. (а. с. 57) позивач у період - з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. знаходився на спрощеній системі оподаткування, його дохід за цей період склав - 236 000 грн.. Зазначене підтверджує доводи позивача про наявність у нього грошових коштів, їх зберігання в орендованому сейфі та спростовує доводи апелянта щодо відсутності доказів знаходження в сейфі грошей в сумі - 60 000 грн..

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині розірвання договору оренди з 25.09.2013 р. та стягнення відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам ст. ст. 16, 23, 626 - 628, 651 - 653 ЦК України, роз'ясненням які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., з подальшими змінами та доповненнями. Доводи апелянта про те, що за рішенням суду договір розривається з часу набрання рішенням суду законної сила, відсутність правових підстави для відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 651, ч. 2 ст. 652, ч. 3 ст. 653 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору він може бути розірваний за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони. Якщо договір розривається у судовому порядку зобов'язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили.

Порушення Банком умов договору оренди щодо належної охорони сейфу, допуск до сейфу третіх осіб є істотним порушенням договору. А тому договір підлягає розірванню. Вказане спростовує доводи Банку про відсутність доказів істотного порушення ним умов договору оренди. Разом з тим, в задоволенні вимог позивача про розірвання договору оренди з 25.09.2013 р. необхідно відмовити, оскільки вони не засновані на законі (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

За правилами, передбаченими ст. ст. 16, 23 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Між сторонами виникли договірні правовідносини. Відповідно до положень, які містяться в ст. ст. 626 - 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладені договору та визначені його умов. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., з подальшими змінами та доповненнями, право на відшкодування моральної шкоди виникає, коли таке право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, у випадках передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Умовами укладеного сторонами договору оренди індивідуального сейфу (а. с. 4 - 8) не передбачено обов'язок Банку з відшкодування завданої моральної шкоди у випадку порушення ним договірних умов. Тому правових підстав для стягнення з Банку на користь позивача відшкодування моральної шкоди не має, у задоволенні цих вимог необхідно відмовити.

Про вищезазначене вказується у висновках по аналогічній справі, які викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.03.2012 р. (а. с. 86 - 89).

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦК України з Банку підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у сумі - 600,00 грн..

Враховуючи те, що порушення судом вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким необхідно позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ "Приватбанк" 11.10.2011 р. договір про передачу в оренду індивідуального сейфу розірвати. Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк": 1) на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) збитки у сумі - 60 000,00 грн.; 2) в дохід держави судовий збір у сумі - 600,00 грн.. В задоволенні позовних вимог про стягнення відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про розірвання договору про передачу в оренду індивідуального сейфу, стягнення втрачених грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Укладений між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" 11 жовтня 2011 року договір про передачу в оренду індивідуального сейфу - розірвати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк":

- на користь ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) збитки у сумі - 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.;

- в дохід держави судовий збір у сумі - 600 (шістсот) грн. 00 коп..

В решті позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. М. Кварталова