Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1945/15-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А. В.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном, виселення,-

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила зобовязати відповідача не чинити їй перешкоди у володінні та користуванні житловим будинком по вул.Юношева,10 у м.Новограді-Волинський та виселити його з цього будинку. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що в 2012 року власник спірного будинку ОСОБА_4 склав заповіт на все своє майно на імя відповідача ОСОБА_3 та розраховував на те, що останній буде його доглядати та допомагати. Проте відповідач допомоги не надавав, тому 17.06.2013 року ОСОБА_4 склав новий заповіт на її ім»я. Після смерті спадкодавця відповідач поселився в будинку померлого, а вона позбавлена можливості користуватись спадковим майном, належним їй на підставі заповіту. Добровільно залишити спірний будинок відповідач не бажає.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування зазначеного рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неналежну оцінку доказів у справі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2015 року помер ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до заповіту, посвідченого 17 червня 2013 року, померлий все своє майно заповів позивачці ОСОБА_2І.(а.с.5).

На час смерті спадкодавця на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.1983 року йому належало 52/100 частин спірного будинку (а.с.56-58).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що підстав для задоволення вимог позивачки немає.

Так, матеріали справи свідчать про те, що на спірне спадкове майно претендують, крім позивачки, відповідач та син померлого ОСОБА_5, які в установленому законом порядку подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с.44-49).

Крім того, відповідач обумовлює своє проживання в спірному будинку тим, що він виконує волю сина померлого, який є пенсіонером та проживає в Донецькій області.

Разом з тим, спадкоємець за законом ОСОБА_5 до участі у справі не залучений, у звязку з чим неможливо правильно вирішити спадковий спір. Зокрема, неможливо зясувати, чи має останній право на обовязкову частку у спадщині та, у звязку з цим, правомірність його дозволу на вселення у спірний будинок відповідача.

Крім того, суд обгрунтовано врахував, що вимагаючи виселення відповідача з будинку в цілому, позивач не надала доказів про його належність померлому.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: