Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Гордійчук С.О.

суддів: - Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання - Коробчук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 15 липня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення.

Встановлено факт укладення між ОСОБА_4 з 01 серпня 1983 року та ВАТ «Рівнельон» договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат,кухні, ванної кімнати, туалету та коридору, загальною площею 53,3 квадратних метра.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати.

У поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскільки позивач - ОСОБА_4 просить визнати факт укладення договору найму між ним та ВАТ "Рівнельон" яке було ліквідовано без правонаступництва, тому він не може відповідати за вказаними позивачем вимогами, оскільки не є правонаступником прав та обов'язків ВАТ "Рівнельон".

Зазначає, що згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2013 року у справі № 6-17565св13 спірне приміщення, а саме будівля пожежного депо по АДРЕСА_1 не має статусу гуртожитку та придбане як нежитлове приміщення, тому має використовуватись за призначенням як пожежне депо, а проживання в ньому сімей суперечить нормам ЖК України та визнано незаконним перебування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у спірному приміщенні.

На час відкриття ліквідаційної процедури ВАТ "Рівнельон", будівля пожежного депо не була об'єктом державного житлового фонду, гуртожитком чи об'єктом комунальної інфраструктури, а тому не мала статусу житлової.

Крім того, факт наявності жилих приміщень в будівлі пожежного депо по АДРЕСА_1 встановлено судом першої інстанції за відсутності відповідних правовстановлюючих документів.

Просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, оскільки позивач після отримання ордеру на проживання з родиною у квартирі АДРЕСА_1 та регулярного внесення коштів за користування житлом, тому між ним та ВАТ "Рівнельон" був укладений договір найму житлового приміщення. Окрім того, суд дійшов висновку, що спірна квартира є жилим приміщенням на підставі наданих стороною доказів.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Як вбачається з матеріалів справи 27 жовтня 1988 року на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Рівнельон» ОСОБА_4 був виданий ордер №856 на сім'ю у складі чотирьох осіб на три кімнати в гуртожитку для сімейних працівників льонокомбінату по АДРЕСА_1.(а.с.7)

Разом з тим, рішенням Рівненського міського суду від 26 грудня 2012 року встановлено, що на час відчуження цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон» у 2008 році, в тому числі пожежного депо, були відсутні житлові приміщення, а самовільно реконструйована частина пожежного депо не має статусу жилих квартир, оскільки відсутні акти державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації об'єктів, відсутній сертифікат відповідності закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, тощо.

На час відкриття ліквідаційної процедури ВАТ «Рівнельон» будівля пожежного депо не була об'єктом державного житлового фонду, гуртожитком, об'єктом комунальної інфраструктури. Рішення суду набрало законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, висновки суду проте, що спірна квартира є жилим приміщення суперечать обставинам, що встановлені судовим рішенням яке набрало законної сили.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів перебування пожежного депо в статусі гуртожитку та перебування квартири, в якій проживає позивач із сім'єю, в статусі жилої до його реконструкції та продажу відповідачу у 2008 році в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що фактичне проживання у нежитловому приміщенні, внесення коштів за його користування та користування комунальними послугами не свідчить про укладення договору найму жилого приміщення та не зумовлює у позивача права на укладення такого договору.

Судовому захисту підлягає право, набуте в установленому законом порядку.

Так, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині другій статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів.

У разі порушення цивільного права у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами має місце спір про визнання права на приміщення як жиле, який не може бути вирішеним шляхом встановлення юридичного факту про який просить позивач.

Враховуючи, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи воно підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.307-309, 316 ЦПК України, ст. 61 ЖК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 липня 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту укладення договору найму житлового приміщення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя :

Судді: