Провадження №2/761/6435/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Волошина В.О.
при секретарі: Анісковець Г.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
В червні 2015р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відповідача, стосовно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідач свої батьківські обов'язки, відносно сина не виконує, участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, вихованням та утриманням сина займається виключно позивачка, з якою син і проживає. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання спільної дитини сторін, не цікавиться її розвитком, не спілкується з нею, позивачка вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом про позбавлення відповідача батьківських прав.
В судовому засіданні позивачка, представник третьої особи заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позові, просили суд позов задовольнити. Представник третьої особи наголошувала про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно спільної дитини сторін, оскільки останній взагалі не виконує свої батьківські обов'язки.
Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через визначені законом друковані засоби масової інформації, поважності причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.
Оскільки позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, суду пояснили, що тривалий час знайомі з позивачкою, оскільки їх діти відвідають один навчальний заклад, разом проводять багато часу, проте вони не знайомі з відповідачем взагалі, ніколи його не бачили, повне утримання, виховання сина ОСОБА_6 здійснює виключно лише позивачка.
Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2006р., який було розірвано за рішенням Ялтинського міського суду АРК від 31 січня 2013р. У шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-7).
Судом встановлено, що малолітній син сторін проживає разом з позивачкою окремо від відповідача, і яка займається вихованням та розвитком дитини. Комісією третьої особи було здійснено обстеження житлових умов позивачки та малолітньої дитини, в ході обстеження було встановлено, що позивачка разом з малолітнім донькою, проживає окремо від відповідача, за адресою: АДРЕСА_1.
Із висновку третьої особи від 20 жовтня 2015р. за № 109/02/40-9252 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_6, вбачається, що вихованням та розвитком сина займається лише позивачка. Відповідач вихованням не займається, не цікавиться життям та здоров'ям сина, не бере участі у фізичному, моральному, духовному розвитку дитини. Третя особа вважає за доцільне рекомендувати позбавити батьківських прав відповідача, щодо малолітнього сина ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що він ухиляється від своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина.
Судом встановлено, що відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо дитини, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям та вихованням, не виконує рішення Ялтинського міського суду АРК від 27 лютого 2013р. по цивільній справі №121/63/13-ц (провадження № 2/121/372/13) про стягнення з нього аліментів на утримання сина, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».
Також, факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., а також витрати позивачки у розмірі 1211,04 грн. про виклик відповідача через друковані засоби масової інформації.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224, 232, 294 ЦПК України; ст. ст. 19, 150, 164 - 166 СК України; ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.; 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 04 коп. - витрати, пов'язані з дачею оголошення в друковані засоби масової інформації про виклик до суду ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: