Справа № 474/860/15-ц
П. №2/474/303/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.15 року смт Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сорочан А.В.

секретар судового засідання Татаренко О. В.

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

представника відповідачів Парсенюк А. М.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Шліхар Є. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області, голови Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Жосан Василя Петровича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Врадіївська районна рада Миколаївської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про відсторонення від роботи, -

в с т а н о в и в :

31.08.2015 року до суду в порядку цивільного судочинства надійшла заява ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Жосан В. П. №132-рк від 25.08.2015 року « Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» Позов мотивований тим, що цим розпорядженням позивачку, яка працює головним лікарем Врадіївської районної центральної лікарні , незаконно відсторонено від роботи, а саме, що голова РДА порушив процедуру відсторонення, не мав повноважень на це, так як не наділений повноваженнями прийому та звільнення її з роботи, та підстава відсторонення «відповідність чинним нормам надання лікарняних листів» суперечить ст. 46 КЗпП України. Позивачка просила вказане розпорядження скасувати та допустити негайне виконання рішення суду у порядку ст. 367 ЦПК України.

10.09.2015 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Врадіївську районну раду Миколаївської області.

Під час судового розгляду позивачка та її представник наполягали на задоволенні позовних вимог. При цьому позивачка суду пояснила, що про своє відсторонення від роботи головного лікаря вона довідалась на нараді голови РДА 25.08.2015 року, хоча розпорядження про її відсторонення за підписом голови РДА їй було вручено 31.08.2015 року. Після її відсторонення від роботи головного лікаря вона перебувала на лікарняному та на даний час перебуває у запланованій трудовій відпустці.

Представник відповідачів під час судового розгляду позовні вимоги визнав та в подальшому просив суд провадження припинити через скасування вищою інстанцією - - Миколаївською обласною державною адміністрацією оскаржуваного розпорядження РДА. При цьому він пояснив, що оскаржуване розпорядження було винесено незаконно через наявність у Врадіївській РДА старого статуту Врадіївської районної лікарні від 27.12.2012 року. Голова Врадіївської РДА особисто звернувся з листом до голови облдержадміністрації про скасування розпорядження про відсторонення від роботи головного лікаря ОСОБА_1

Представник третьої особи підтримав позицію позивача.

Заслухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини.

01.02.2012 року ОСОБА_1 рішенням сесії Врадіївської районної ради Миколаївської області №6 від 26.01.2012 року призначено на посаду головного лікаря Врадіївської районної центральної лікарні.

Відповідно до Статуту Врадіївської центральної районної лікарні, затвердженого рішенням районної ради від 26 березня 2014 року, Врадіївська ЦРЛ - заклад охорони здоров»я, який є об»єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ Врадіївського району, інтереси якого у межах повноважень, визначених чинним законодавством України, представляє Врадіївська районна рада( далі - власник) - п.1.1 Статуту. Заклад очолює головний лікар, який призначається та звільняється з посади рішенням сесії районної ради за поданням голови постійної комісії з питань соціального захисту населення, праці, охорон здоров»я, сім»ї, материнства і дитинства, торгівельного та побутового обслуговування та за узгодженням з управлінням здоров»я облдержадміністрації- п. 11.2 Статуту.

Розпорядженням голови Врадіївської РДА Жосан В. П. №132-рк від 25.08.2015 року « Про відсторонення від роботи ОСОБА_1», позивачку відсторонено від роботи головного лікаря, підстава відсторонення « відповідність чинним нормам надання лікарняних листів». Згідно вказаного розпорядження, воно прийняте на підставі ст. ст. 2, 11, 39 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» та ст. 46 КЗпП України.

Як пояснила позивачка у судовому засіданні фактичного відсторонення її від роботи головного лікаря не було та вона після лікарняного листа працювала на посаді, після чого пішла у заплановану відпустку.

Як вбачається з наданої стороною відповідачів копії розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації №270-р від 07.09.2015 року, оскаржуване розпорядження голови Врадіївської РДА від 25.08.2015 року №132-рк « Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» скасоване як таке, що видане з порушенням вимог чинного законодавства, при цьому голова облдержадміністрації керувався ст. ст. 2, 25, ч.3 ст. 43 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» та врахував лист Врадіївської райдержадміністрації від 28 серпня 2015 року №1019/5-01. Також, вказане розпорядження розміщено на офіційному сайті Миколаївської ОДА, що вбачається з роздруківки офіційного сайту.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами склалися трудові правовідносини, і при розгляді вказаного позову потрібно керуватися Кодексом законів про працю України.

Відповідно до ст. 55 Конституції права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 24 Конституції юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України закріплює за кожною стороною обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається та які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За положеннями ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положення п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд зважає й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Іншими словами, у кінцевому підсумку ефективний засіб захисту повинен забезпечити відновлення порушеного права, а у разі неможливості такого відновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю

Зміст зазначеного права визначено відповідно до міжнародних стандартів. Так, свобода праці є одним з основних принципів трудового права.

КЗпП України визначено, що законодавство про працю встановлює всемірну охорону трудових прав працівників.

Згідно з наданих суду документів вбачається, що підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження про відсторонення позивачки від роботи головного лікаря Врадіївської РЦЛ було « відповідність чинним нормам надання лікарняних листів»

Термін «відсторонення від роботи» означає не припинення трудових відносин з працівником, а їх тимчасове припинення у передбачених законодавством виняткових випадках.

При відстороненні від роботи працівник тимчасово не виконує свої трудові функції. Виняткові випадки відсторонення від роботи працівників визначено у ст. 46 КЗпП.

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Зазначена стаття містить перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, одним з яких є «інші випадки, передбачені законодавством», тобто законодавець допускає застосування інших підстав, однак чітко зазначає, що вони мають бути передбачені законодавством.

Стаття 4 Кодексу визначає, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України про працю, прийнятих відповідно до нього.

У Кодексі законів про працю України термін «законодавство» в цілому вживається у широкому значенні, хоча його обсяг чітко не визначено.

Складовими законодавства України (окрім Конституції України) є закони, постанови Верховної Ради України, укази (нормативні акти) Президента України як глави держави, декрети та постанови Кабінету Міністрів України як вищого органу у системі органів виконавчої влади, прийняті в межах їх повноважень. Вони є обов'язковими до виконання на території держави, встановлюють загальнообов'язкові правила, мають універсальний характер і є складовою частиною законодавства України.

Частиною національного законодавства є також, відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В контексті офіційного тлумачення терміну «законодавство», наданому Конституційним Судом України у рішенні від 09. 07. 1998 у справі № 12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») його треба розуміти так, що вказаним терміном «законодавство» охоплюються саме закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Відсторонення від роботи у випадках, не передбачених законом, є незаконним.

Також, з огляду на положення Статуту Врадіївської РЦЛ про те, хто приймає та звільняє з посади головного лікаря, повноважень на відсторонення головного лікаря ОСОБА_1 у голови Врадіївської РДА не було.

Таким чином, приймаючи розпорядження Врадіївської РДА від 25 серпня 2015 року №132-рк « Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» відповідачем було порушено гарантоване Конституцією України право позивача на працю.

Окрім того, незаконність оскаржуваного розпорядження підтверджено і розпорядженням вищої інстанції - голови Миколаївської ОДА, в якому вказано, що підставою для скасування є те, що воно видане з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 33 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів РДА, що суперечать Конституції України та законам України.

Частиною 3 ст. 43 Закону України « Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними,неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Встановив вказані обставини та відповідні їм правовідносини, розглядаючи вказаний позов в межах заявлених позовних вимог, що відповідає диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог, про що просить позивач, немає через відсутність на момент прийняття рішення предмету спору, а саме через ту обставину, що оскаржуване розпорядження скасоване головою місцевої державної адміністрації вищого рівня як незаконне.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати, що складаються з судового збору, від якого при подачі позову була звільнена позивачка, залишаються за державою.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області Жосан В. П. №132-рк від 25.08.2015 року « Про відсторонення від роботи ОСОБА_1» - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення Врадіївського районного суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. В. Сорочан