АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" Оберемка РоманаАнатолійовича про визнання бездіяльності неправомірною, визнання права та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк" щодо не внесення даних про особу позивача до Реєстру вкладників ПАТ "Єврогазбанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; визнати незаконною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не внесення даних про особу позивача із зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок коштів Фонду, до Реєстру вкладників для здійснення виплат відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, що сталася внаслідок незаконної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк"; визнати за нею право на отримання відшкодування вкладу в сумі 88000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь відшкодування вкладу в розмірі 88000 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 2 липня 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк" Оберемка Р.А. про визнання бездіяльності неправомірною, визнання права та стягнення грошових коштів закрито.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду про закриття провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково виходив із того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі того, що спір виник між сторонами внаслідок управлінських дій (бездіяльності) суб'єктів владних повноважень - осіб публічного права, не врахувавши того, що незважаючи на участь у справі вказаних суб'єктів публічного права, вказаний спір впливає на виникнення, зміну або припинення цивільних прав позивача, а тому це спір про право цивільне і спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" Оберемка Р.А. - Білоконь М.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що спір між сторонами виник внаслідок управлінських дій суб'єктів владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк", а тому повинен розглядатися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Пунктами 4, 6, 16 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала азотна користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Із роз'яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" вбачається, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно: суб'єктний склад учасників спірних правовідносин та їх характер.

Якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб'єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав, не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України.

Ураховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС України, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами, зокрема, про визнання за нею права на отримання відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позовної заяви в цій частині спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав позивача, а тому вказаний спір в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, незважаючи на те, що спір в цій частині між сторонами виник внаслідок управлінських дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, він не є публічно-правовим, оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами на підставі договору банківського рахунку, а уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі виступає від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень.

Що стосується інших позовних вимог, зокрема, в частині визнання незаконною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Єврогазбанк", то суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що спір в цій частині виник внаслідок управлінських дій суб'єктів владних повноважень, а тому повинен розглядатися в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, суду першої інстанції необхідно визначитися з характером спірних правовідносин та встановити в якій частині спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а в якій повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин погодитись з постановленою ухвалою неможливо, вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки підстави для направленнясправи для продовження розгляду до суду першої інстанції відсутні, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 2 липня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

Л.Д.Поливач