Справа № 209/2996/15-ц
Провадження № 2/209/1399/15
11 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Погрібної О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона» про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить: визначити порядок користування житловою площею в квартирі за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 86 «В», кв. 40, виділивши у користування їй кімнату площею 18,8 кв.м., з виходом на лоджію; місця загального користування, а саме: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишити в загальному користуванні; зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона» розділити фінансово-особовий рахунок за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр.. Металургів, 86 «В», кв. 40 зі сплати за комунальні послуги (вивезення твердих побутових відходів та плату за утримання будинку та прибудинкової території) між нею та відповідачами, згідно встановленого порядку користування квартирою.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що згідно розпорядження органу приватизації фонду комунальної власності міста Дніпродзержинська від 04.12.2007 року № 5/4030-р квартира за адресою: проспект Металургів, буд. 86 «В» кв. 40 була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4. Квартира складається з трьох кімнат: 1- площею 18,8 кв.м. з виходом на балкон, 2- площею 11,7 кв.м. з виходом на балкон, 3- площею 18,8 кв.м. Відповідачі не мешкають в квартирі та відмовляються сплачувати за комунальні послуги. Вона є інвалідом ІІ-ї групи, отримує мінімальну пенсію у розмірі 1049 грн. Відповідачі її діти, відмовляються сплачувати комунальні послуги, в звязку з чим їй приходиться самостійно сплачувати комунальні послуги за усю квартиру.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, а також не скористалась правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона» в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що квартира № 40 в будинку № 86 «В» по проспекту Металургів у м. Дніпродзержинську, належить на прав спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Управлінням комунальної власності м.Дніпродзержинська міської ради 04.12.2007 року (а.с.9).
Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат площею: 18,8 кв.м., 11,7 кв.м., 9,7 кв.м., всього загальна площа квартири становить 71,2 кв. м., житлова площа 40,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру (а.с.5-6).
Як зазначено в позовній заяві відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спірній квартирі не мешкають, оплату за комунальні послуги не здійснюють.
Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України.
Згідно із ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.
Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Пленум Верховного Суду України в пункті 14 Постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності одного із співвласників, є відсутність згоди щодо порядку володіння та користування таким майном з іншими співвласниками. Звернення до суду із позовом про визначення порядку володіння та користування майном є одним із прав власника, передбаченим ст. ст. 319, 358 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що поділ спільної квартири в натурі є неможливим, а між сторонами існує спір стосовно користування квартирою та стосовно участі кожного із співвласників у витратах по утриманню квартири. Запропонований позивачем варіант встановлення порядку користування вказаною квартирою є таким, що не обмежує права відповідачів як співвласників квартири.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне встановити порядок користування житловою площею в квартирі за адресою: місто Дніпродзержинськ, проспект Металургів, будинок № 86 «В»АДРЕСА_1, виділивши у користування позивачки кімнату площею 18,8 кв.м., з виходом на лоджію, місця загального користування, а саме: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишити в загальному користуванні. Таким чином позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Крона» розділити фінансово-особовий рахунок за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр. Металургів, 86 «В», кв. 40 зі сплати за комунальні послуги (вивезення твердих побутових відходів та плату за утримання будинку та прибудинкової території) між нею та відповідачами, згідно встановленого порядку користування квартирою, суд зазначає наступне.
Питання про розподіл фінансово-особового рахунку на спірну квартиру відноситься до компетенції підприємств, які надають ті чи інші комунальні послуги чи послуги з утримання будинку і прибудинкової території. Наявність спору про це між сторонами та між позивачем і ТОВ "Крона" позивачем не підтверджено. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю Крона є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обовязків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крона» про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків задовольнити частково.
Визначити порядок користування житловою площею в квартирі за адресою: місто Дніпродзержинськ, проспект Металургів, будинок № 86 «В»АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 кімнату площею 18,8 кв.м., з виходом на лоджію; місця загального користування, а саме: кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор, залишити в загальному користуванні.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник