АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1206/15 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року у справі за поданням Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника ВАТ "Тернопільгазбуд" ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

в грудні 2014 року Другий відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції звернувся в суд із поданням, погодженим начальником Другого відділу ДВС ТМУЮ, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним зобов'язань ВАТ "Тернопільгазбуд", керівником якого він є.

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у Другому відділу ДВС ТМУЮ перебуває зведене виконавче провадження № 203 від 09.08.2013 року про стягнення з ВАТ "Тернопільгазбуд" в користь юридичних осіб заборгованість в сумі 834679,29 грн., проте боржник у добровільному порядку вказане зобов'язання не виконує.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року подання Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта громадянина України керівника ВАТ "Тернопільгазбуд" ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до часу виконання зобов'язань ВАТ "Тернопільгазбуд" згідно зведеного виконавчого провадження № ЄДРВП 39888619 від 09.08.2013 року про стягнення з ВАТ "Тернопільгазбуд" в користь юридичних осіб заборгованість в сумі 834679,29 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату слухання справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1, як керівник юридичної особи - боржника за виконавчим провадженням ВАТ "Тернопільгазбуд", який документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, зважаючи на загрозу невиконання зобов'язань боржником ВАТ "Тернопільгазбуд" щодо повернення заборгованості за виконавчими документами, а тому подання слід задовольнити, тимчасово обмеживши у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорта громадянина України керівника ВАТ "Тернопільгазбуд" ОСОБА_1 до часу виконання зобов'язань ВАТ "Тернопільгазбуд".

З таким висновком суду, колегія суддів не може погодитись, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи, а також порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи, або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на орган державної виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Відповідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Другому відділу ДВС ТМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 203 від 09.08.2013 року про стягнення з ВАТ "Тернопільгазбуд" на користь юридичних осіб заборгованість в сумі 834679,29 грн.

Згідно відповіді УДМСУ в Тернопільській області від 03.09.2014 року керівником підприємства є ОСОБА_1.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що керівник підприємства-боржника вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, так як і не надано доказів того, що він утримується від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання, або що він за час виконання виїжджав за межі України, і це перешкоджало проведенню примусових виконавчих дій. Не вказано на ці факти і у поданні. Також, відсутні будь-які дані про ухилення керівника боржника від виконання зобов'язань покладених рішенням суду, а сам факт відсутності майна у боржника чи грошових коштів не свідчить про намагання його керівника ухилитись від виконання рішення, що перебуває на виконанні, тим більше шляхом виїзду за межі України. Не має даних про те, що під час виконання рішення суду, майно підприємства умисно було відчужене чи наявні грошові кошти умисно зняті з банківських рахунків.

Окрім іншого, фактично звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів вважає, що її слід скасувати і постановити ухвалу про відмову в задоволенні подання заступника начальника Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 16 грудня 2014 року скасувати і постановити ухвалу, якою в задоволенні подання Другого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника ВАТ "Тернопільгазбуд" ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак