Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Цілуйко Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1, яка також представляє

інтереси:

-ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,

-ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2,

до ОСОБА_4

про вселення,

В С Т А Н О В И В :

25.09.2014 року, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 та просить:

-« Вселити мене ОСОБА_1 та двох дітей, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру АДРЕСА_1;» (а.с.1а-3)

Свою вимогу мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем, має сина - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з нею.

Вона та діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, але в якій вони не проживають, оскільки відповідач чинить у цьому перешкоди, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх та дітей прав.

В судовому засіданні позивачка вимогу підтримала, просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що позивачка та діти у належній йому квартирі не проживають.

Позивачка звільнила квартиру в добровільному порядку, а тому підстав для її вселення не вбачає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.64 ч.2 ЖК України, яка передбачає, що до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки та ст.156 ч.1,2,4 ЖК України, яка передбачає, що члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), ящо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Так, як вбачається з дубліката свідоцтва про право власності від 27.02.1998 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, є власниками кв.АДРЕСА_1, в рівних долях.(а.с.66)

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.12.2005 року, після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_4 успадкував належну їх долю у вищевказаній квартирі.(а.с.67)

З викладеного вбачається, що лише відповідач є власником кв.АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою КП»Введенське» за №712 від 11.06.2014 року (а.с.4) та довідок адресно- довідкового підрозділу ГУДМС України в м.Києві від 08.10.2014 року (а.с.а.с.23,24), у вищевказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх діти - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 27.08.2015 року, по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання її втратившою право користування кв.АДРЕСА_1, відмовлено.(а.с.129-131)

З викладеного вбачається, що позивачка має право користування вищевказаною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню, в тому числі, в частині вселення неповнолітніх дітей, оскільки згідно зі ст.156 ч.2 ЖК України, на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

З урахуванням зробленого висновку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки кошти в сумі 243,60 грн, у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду, що становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Такого висновку суд дійшов на підставі ст.88 ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», в редакції, яка діяла на час звернення до суду та передбачала, що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру, сплачується судовий збір - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Так, як вбачається з квитанції від 25.09.2014 року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 244,00 грн..(а.с.1).

На підставі викладеного,

-ст.ст.64,156 ЖК України,

-ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку м.Радомишль Житомирської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженя м.Києва, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку м.Києва в кв.АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м.Києва, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м.Радомишль Житомирської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1,

кошти в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60коп. у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман