АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 8012 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», 3-особа: ПАТ

«Промінвестбанк»

про визнання кредитного договору недійсним

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2015 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», 3-особа: ПАТ «Промінвестбанк» про визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі представник позивача просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме: визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №2-69-294 від 02.04.2008 р., посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 2.04.2008 р. між позивачем та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено кредитний договір №2-69-294, відповідно до умов якого банк зобов»язався надати позивачу кредит у розмірі 9000,00 дол. США, а позивач зобов»язався прийняти, належним чином використати та повернути вказаний кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 14% річних (а.с.14-16).

Договорами №1 від 30.04.3009 р., №2 від 30.07.2009 р., №3 від 17.08.2009 р., №4 від 20.10.2010 р. були внесені зміни до вказаного кредитного договору від 2.04.2008 р.(а.с.17-20).

Крім того, з метою забезпечення виконання боржником умов кредитного договору було укладено іпотечний договір №3-15-295, предметом якого є однокімнатна квартира №31, що знаходиться за адресою м.Суми, вул.Прокоф»єва,50, (а.с.21-23).

Також, 11.04.2008 р. між позивачем та кредитодавцем було укладено додатковий договір №1 до іпотечного договору №3-15-295 (а.с.24).

Оспорюваний кредитний договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що сторони погодилися з його умовами і умови договору їм зрозумілі.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про те, що кредитний договір не відповідає вимогам закону, оскільки, при його укладенні було порушено вимоги ст.ст.11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. та п.п.2.1, 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 р. №168, зареєстрованих у МЮ України 25.05.2007 р. № 541/13808, де передбачено обов»язок банків перед укладенням договору надати споживачу повну інформацію про умови кредитування, зокрема, і у разі надання кредиту в іноземній валюті попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов»язань за договором несе споживач; що банком було допущено істотне порушення вимог прав позивача як споживача фінансових послуг, через невиконання ним вимог закону щодо надання позивачу повної своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у зв»язку із чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки; що договором передбачено умову, яка суперечить п.3.6 вказаних Правил, а саме, щодо сплати позичальником кредитору у день надання кредиту одноразової комісійної винагороди, суми повернення кредиту, що умови договору є дискримінаційними та несправедливими, - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи, підтверджуються матеріалами справи.

Так, оспорюваний договір підписаний обома сторонами, що свідчить про те, що при підписанні договору позивач ознайомився та погодився з його умовами; договір укладений у письмовій формі, підписаний повноважними особами, містить всі суттєві умови, передбачені законом для договорів, і які мають істотне значення, а також, які були узгоджені сторонами.

Також суд правильно вважав, що не можуть бути взяті до уваги доводи позивача щодо підвищення валютного ризику як підстави істотної зміни обставин, які не могли передбачити сторони, оскільки, саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Як встановлено судом, укладаючи оспорюваний договір, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Згідно ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Суд правильно дійшов висновку щодо відсутності порушень закону з боку ПАТ «Промінвестбанк» при укладанні вказаного кредитного договору

Крім того, судом встановлено, що позивач пред»явив позовні вимоги до ПАТ "Альфа Банк", який став новим кредитором внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги.

Діючим законодавством передбачено підстави, за яких правочин може бути визнаний недійсним, якщо не додержано, вимог законодавства саме в момент вчинення правочину. Відповідач ПАТ "Альфа Банк" не був стороною правочину на момент його вчинення, тому, не міг порушити права позивача на момент його укладення.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, про те, що укладений кредитних договір між ним та банком є недійсним, оскільки, у договорі не міститься несправедливих умов, а всі доводи позивача щодо недійсності вказаного кредитного договору розцінені судом як його спосіб захисту власних інтересів.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :