Справа № 732/914/15-ц
Провадження № 2/732/249/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2015 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої судді - Лиманської М.В., секретаря Дударенко Ю.П., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6, про визнання заповіту недійсним,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області, Городнянська районна державна нотаріальна контора Чернігівської області

В С Т А Н О В И В :

24.06.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Городнянського району Чернігівської області, ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6, про визнання недійсним заповіту, складеного 20.03.2009 року від імені батька позивача ОСОБА_7, який помер16.03.2012 року.

Позов мотивований тим, що після смерті 16 березня 2012 року батька позивача - ОСОБА_7 - відкрилась спадщина на все належне останньому майно. За життя батько позивача складав заповіт на його імя. В квітні 2012 року від дружини його рідного брата ОСОБА_8 - ОСОБА_2 - позивач дізнався про те, що 20.03.2009 року його батько склав заповіт на імя онуки малолітньої ОСОБА_6. Заповіт був посвідчений секретарем Вихвостівської сільської ради Городнянського району ОСОБА_9 Оглянувши цей заповіт, він виявив невідповідність підпису його батька, яким той підписував всі документи. Враховуючи це, просив визнати заповіт недійсним.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі уточнені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Вказав, що про наявність оспорюваного заповіту позивач дізнався лише після смерті батька. У 2000 році батько залишив заповіт на імя позивача, а в 2002 році на імя позивача та його брата ОСОБА_8 в рівних частках. Дізнавшись після смерті батька про наявність оспорюваного заповіту, позивач вирішив його оглянути та побачив, що підпис на ньому не батька, адже він дуже відрізнявся від всіх підписів спадкодавця, які він залишав на документах, в тому числі і на тих, що підписував у 2009 році. Просив визнати недійсним оспорюваний заповіт. Також просив покласти на відповідачку судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільради Городнянського району в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява ОСОБА_5 сільського голови про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Позовні вимоги визнають.

Відповідачка ОСОБА_2, яка діє як законний представник неповнолітньої ОСОБА_6, в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що останні роки життя ОСОБА_7 з ним проживали його син ОСОБА_8 (її чоловік), вона та їхня з ОСОБА_8 спільна дочка ОСОБА_10, яка на даний час є неповнолітньою. ОСОБА_7 хворів на поліартроз, та пальці його майже не працювали. В 2009 році він мав поганий стан здоровя та скаржився на те, що сини його не доглядають, а догляд здійснює вона, його невістка. Вдячний за це, він одного дня сказав їй, що бажає залишити все своє майно своїй онуці ОСОБА_6, яка йому також допомагає. Він зібрався та пішов до сільської ради. Вважає, що заповіт підписував ОСОБА_7 Пояснити, чому підпис на заповіті відрізняється від підписів ОСОБА_7 на інших документах, підписаних в тому числі у 2009 році, не змогла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що заповіт від 20.03.2009 року підписував ОСОБА_7 особисто, вона йому не допомагала і за нього заповіт не підписувала. Пальці у заповідача при підписанні документу майже не працювали внаслідок його захворювання суглобів. Вона оформила документи, посвідчила заповіт, та ОСОБА_7 підписав його. Пояснити, чому підпис на заповіті відрізняється від підписів ОСОБА_7 на інших документах, підписаних в тому числі у 2009 році, не змогла.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідачки, показання свідка, зясувавши позицію сторін по суті позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З досліджених в судовому засіданні двох примірників (оригіналах) заповіту від 20.03.2009 року встановлено, що ОСОБА_7 цим заповітом заповів все своє майно ОСОБА_6. Заповіт посвідчений секретарем Вихвостівської сільської ради ОСОБА_9 та стоїть підпис біля прізвища ОСОБА_7 ( а.ц.с.44., арк.3 книги заповітів за 2009 рік ).

Оскільки в судовому засіданні позивач заперечував факт підписання його батьком оспорюваного заповіту, за його клопотанням судом у даній цивільній справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 2226/2227/15-24 від 11 серпня 2015 року встановлено, що підпис в двох примірниках заповітів виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. ( а.с. 62).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та серед іншого передбачає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно приписів ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Наданими суду сторонами доказами підтверджується, що підписи в двох примірниках заповіту від 20.03.2009 року, 1 примірник з яких знаходився у відповідачки ОСОБА_2 та був нею приєднаний до справи (а.ц.с.44), а другий в книзі заповітів по ОСОБА_5 сільській раді за 2009 рік - виконані не ОСОБА_7, а іншою особою. Стороною відповідача суду не надано переконливих доказів, які б спростовували висновок експертизи. Також стороною відповідача не оспорювалась обєктивність та обґрунтованість висновків судово-почеркознавчої експертизи, клопотання про призначення додаткової або повторної судово-почеркознавчої експертизи від відповідачки до суду не надходили. Крім того, обґрунтовуючи заперечення тим, що спадкодавець на момент підписання заповіту мав захворювання пальців рук, тому не міг писати, відповідачка не надала медичних документів та не змогла пояснити, чому підписи на заповіті відрізняються від тих підписів на документах, які підписані ОСОБА_7 у той же рік, коли і заповіт, а саме 06 жовтня 2009 року, при оформленні технічної документації на будинок в органах БТІ. (а.інв. справи 14,15)

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі поданих сторонами доказів.

Судом було неодноразово розяснено відповідачці, що вона на підтвердження своїх заперечень має надати суду відповідні належні докази, або клопотати про їх витребування, але відповідачка таких переконливих доказів суду не надала та про їх витребування клопотання суду не заявляла, а до показань свідка ОСОБА_9 суд відноситься критично, оскільки вона є заінтересованою особою, яка посвідчувала заповіт.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вчинений від імені ОСОБА_7 правочин, а саме укладений від його імені заповіт останній не підписував, а отже цей заповіт не може вважатись дійсним та таким, що породжує юридичні наслідки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст.ст. 203, 207, 201-216 ЦК України підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітньої ОСОБА_6М про визнання недійсним вказаного вище заповіту від 20.03.2009 року. Що стосується висунутих вимог до ОСОБА_5 сільської ради Городнянського району, то остання не є належним відповідачем у даній справі, оскільки нею не порушені права та законні інтереси позивача.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При розгляді даної цивільної справи судові витрати склалися з вартості проведення судової експертизи в розмірі 1476 грн., а також витрат, які позивач поніс при зверненні з позовом та сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Стаття 79 ЦПК України передбачає, що до витрат, повязаних з розглядом судової справи належать в тому числі витрати, повязані із проведенням судових експертиз.

Відповідно до положень ст. 86 ЦПК України витрати, повязані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи.

Факт понесення позивачем витрат на проведення судової експертизи обєктивно підтверджується матеріалами цивільної справи ( а.с. 57,65).

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 79, 86, 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що вимоги про відшкодування судових витрат, повязаних з проведенням судової експертизи та судового збору, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.203, 215, 216, 1257 ЦК України, ст.ст. 3, 10-11, 58, 60, 86, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 20 березня 2009 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_6, посвідчений секретарем виконкому

ОСОБА_5 сільської ради Городнянського району Чернігівської області ОСОБА_9

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені останнім витрати, повязані з проведенням судової експертизи в розмірі 1476 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лиманська М.В.