Справа № 160/522/15-ц
Провадження № 2/160/181/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року. смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Корнелюка В. С.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції про стягнення збитків від інфляції за прострочення грошового зобов'язання та 3% річних від суми боргу,

в с т а н о в и в :

28.08.2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 березня 2005 року ухвалою Локачинського районного суду було затверджено мирову угоду між ним та ВДВС Локачинського РУЮ, згідно з якою відповідач взяв на себе грошове зобов'язання виплатити ОСОБА_1 до 30.06.2005 року 7184 грн.

Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконав і 05.07.2005 року було видано виконавчий лист про стягнення з ВДВС Локачинського РУЮ в його користь 7184 грн.

Даний виконавчий лист неодноразово пред'являвся до виконання у виконавчу службу, однак кошти на даний час не стягнуті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із даною статтею позивач провів розрахунки збитків від інфляції та 3 процентів від простроченої суми боргу.

До початку розгляду справи позивач надав додаткові пояснення в яких обґрунтував свою позицію щодо належності відповідача після реформування органів державної виконавчої служби, а саме - ВДВС Локачинського РУЮ.

Просить стягнути 2183,21 грн. - 3 проценти від простроченої суми боргу та 19332,14 грн. збитків від інфляції за період з липня 2005 року по липень 2015 року, а також судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, із підстав, зазначених у позовній заяві. Просить стягнути 2183,21 грн. - 3 проценти від простроченої суми боргу та 19332,14 грн. збитків від інфляції за період з липня 2005 року по липень 2015 року, а також судові витрати.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти позову заперечує і подав заперечення в якому зазначив, що дія ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Оскільки, Локачинським районним судом 05.07.2005 року вже було видано виконавчий лист про стягнення із ВДВС Локачинського РУЮ на користь ОСОБА_1 7 184,00 грн., тому в майбутньому буд-які грошові зобовязання на сторони не поширюються.

Крім того, 23.06.2005 року прийнято Закон України «Про внесення змін до законів України «Про державну виконавчу службу» та « Про виконавче провадження» на підставі якого Міністерством юстиції України винесено наказ за №1482/к від 19.08.2005 року про ліквідацію відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції. Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції.

На виконання вищезазначених актів відділи державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції ліквідовано.

З огляду на вищевикладене, новостворені органи Державної виконавчої служби не є правонаступниками ліквідованих відділів державної виконавчої служби обласних, районних, районних у містах, міських ( міст обласного значення) управлінь юстиції, тому відділ державної виконавчої служби не може бути відповідачем по даній справі.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16 березня 2005 року ухвалою Локачинського районного суду було затверджено мирову угоду між ним та ВДВС Локачинського РУЮ, згідно з якою відповідач взяв на себе грошове зобов'язання виплатити ОСОБА_1 до 30.06.2005 року 7184 грн. (а.с. 4).

У зв'язку із невиконанням ВДВС даної ухвали 05.07.2005 року було видано виконавчий лист про стягнення з ВДВС Локачинського РУЮ в користь позивача 7184 грн., який в майбутньому неодноразово пред'являвся до виконання (а.с. 5).

Твердження відповідача про те, що новостворені органи Державної виконавчої служби не є правонаступниками ліквідованих відділів державної виконавчої служби обласних, районних, районних у містах, міських ( міст обласного значення) управлінь юстиції, тому відділ державної виконавчої служби не може бути відповідачем по даній справі є передчасним.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2005 р. N 320 «Про утворення урядового органу державного управління у складі Міністерства юстиції», у складі Міністерства юстиції утворюється Департамент державної виконавчої служби на базі органів державної виконавчої служби.

Знову утворені підрозділи прийняли від ліквідованих відділів Державної виконавчої служби всі виконавчі провадження та архівні матеріали, а тому суд дійшов висновку, що до новоутворених органів державної виконавчої служби застосовується процесуальне правонаступництво.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем вірно залучено в якості відповідача ВДВС Локачинського РУЮ.

Щодо застосування позивачем у позовній заяві положень ст. 625 ЦК України при нарахуванні інфляційних витрат та 3 відсотків річних від простроченого боргу, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, ВДВС Локачинського РУЮ умови мирової угоди не виконано, позивач, керуючись вищезгаданою статтею ЦК України, провів розрахунки збитків від інфляції та 3 процентів від простроченої суми боргу за період з липня 2005 року по липень 2015 року і нарахував до стягнення 2183,21 грн. - 3 проценти від простроченої суми боргу та 19332,14 грн. збитків від інфляції (а.с.8-11).

Однак, суд вважає, що позивач неоднозначно та на власний розсуд тлумачить норми статті 625 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти та інфляційні витрати, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями.

Стаття 625 ЦК розміщена в розд. І «Загальні положення про зобовязання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. При цьому важливим виявляється питання, які зобовязання є грошовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таким чином, суд вважає, що статтею 625 ЦК України регулюються зобовязальні правовідносини, тобто дія даної статті поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Частиною 5 ст. 11 ЦК України, передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, це не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України.

Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, позаяк вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

У даному випадку ухвала суду від 16 березня 2005 року, якою затверджено мирову угоду є актом цивільного законодавства з якої виникають цивільні права та обовязки сторін., грошові зобов'язання.

Однак, в даній ухвалі суду встановлено конкретні терміни виконання мирової угоди, а саме до 30.06.2005 року. Після закінчення цього терміну відповідач не виконав умов мирової угоди, і в зв'язку із чим позивач звернувся за видачею виконавчого листа відповідно до ухвали суду про затвердження мирової угоди.

Виконавчий лист було видано позивачу 5 липня 2005 року. Саме цей виконавчий лист і є документом (рішенням суду) з моменту видачі якого припиняються регулюватися зобовязальні правовідносини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що положення ст. 625 ЦК України припинили діяти і не поширюються на порушення грошового зобовязання, після видачі судом виконавчого листа, а саме з 5 липня 2005 року.

Враховуючи, вищевикладене, а також те, що позивачем було проведено розрахунки інфляційних витрат та 3 відсотків річних за період з липня 2005 року по липень 2015 року, тобто з місяця, з якого, як встановлено судом, положення ст. 625 ЦК України припинили діяти і не поширюються на порушення грошового зобовязання, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Оскільки в позові відмовлено повністю, тому згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Локачинського районного управління юстиції про стягнення збитків від інфляції за прострочення грошового зобов'язання та 3 відсотків річних від суми боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Локачинського районного суду Корнелюк В. С.