Справа № 733/1514/15-ц Провадження № 22-ц/795/1815/2015 Головуючий у I інстанції Головченко М. М. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Горобець Н.С.,

суддів Острянського В.І., Бечка Є.М.,

при секретарі Мартиновій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ „Чернігівобленерго про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Чернігівобленерго» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, на підставі ст.109 ЦПК України повернуто позивачу ОСОБА_1 за непідсудністю вказаної справи Ічнянському районному суду Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що судове рішення щодо не підсудності вказаного позову Ічнянському районному суду Чернігівської області є помилковим і ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та повернення справи для розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вказує, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме вимог ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тобто, безпідставно не враховано правила виключної підсудності.

Також у скарзі йдеться про те, що судом не враховано розяснення п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7, де зазначено, що у випадках, коли вимоги пов»язуються з вимогами з приводу земельної ділянки чи розташованої на ній нерухомості, зокрема про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням земельного законодавства, суди обов»язково повинні застосовувати правила про виключну підсудність.

У судове засідання позивачка, повідомлена належним чином, не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 для подачі до належного суду та, посилаючись на ч. 1 ст. 109 ЦПК України, суд зазначив, що дана справа не підсудна Ічнянському районному суду Чернігівської області, оскільки відповідач ПАТ «Чернігівобленерго» є юридичною особою, місцезнаходження якої є м. Чернігів

З таким висновком не може погодитись апеляційний суд.

Згідно з нормами Глави І розділу ІІІ ЦПК України, зокрема ст.109 ЦПК України, позови до фізичних осіб предявляються в суд за їх місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування, а позови до юридичних осіб предявляються за їхнім місцезнаходженням.

Проте, відповідно до положень ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до Ічнянського районного суду з позовом ПАТ «Чернігівобленерго» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, просила зобов»язати відповідача перенести за власні кошти стовпа опори електромережі з земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння , що перебуває у її власності. Позивачкою зазначено, що згідно рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 25.12.1997 року № 323 їй було передано у приватну власність для безкоштовної приватизації земельні ділянки біля її будинку, загальною площею 0,5661 га, із них: 0,1 га - для обслуговування жилих та господарських будівель та 0,4061 га - для ведення підсобного господарства. Як зясувалось, стовп опори електромережі відповідача розміщений на тій ділянці землі, яка виділена їй у користування, але згідно з Правилами охорони електричних мереж , затвердженими постановою КМУ № 209 від 04.03.1997 року, уздовж повітряних ліній електропередач встановлена охоронна зона на відстані по 20 м по обидві сторони від крайніх проводів. Через таке розташування стовпа опори відповідач не погоджує межі земельної ділянки, що перешкоджає реалізації її права на приватизацію земельної ділянки.

З встановленого по справі вбачається, що позивач предявила позов про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, отже, в конкретному випадку при вирішенні питання підсудності справи суд першої інстанції помилково застосував положення ст. 109 ЦПК України, та не застосував ст.114 ЦПК України, якою встановлено правила виключної підсудності позовів, що виникають з приводу нерухомого майна.

Відповідно до розяснень п.42 Постанови №3 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать , у тому числі , і земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на ній, переміщення яких неможливо без їх знецінення. З наведеної постанови також вбачається, що позови про право володіння чи користування нерухомим майном є позовами з приводу нерухомого майна.

Отже, висновки суду першої інстанції суперечать нормам цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст.311, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 серпня 2015 року про повернення ОСОБА_1 її позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: