АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю., Кругової С.С.

при секретарі - Колісник Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Красноградської міської ради Харківської області про встановлення порушеного права власника та встановлення меж між домоволодіннями ,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив відновити межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 через 1,00 м. від будинку АДРЕСА_2 по всій довжині садиби, зобов'язати ОСОБА_3 знести душову кабіну, зливну яму та добудову до житлового будинку.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1994 року йому на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2. На теперішній час він не має змоги доглядати за своїм будинком та проводити ремонтні роботи зі сторони по відношенню до сусіднього будинку за АДРЕСА_1, оскільки межа між домоволодіннями проходить по стіні будинку АДРЕСА_2.

Для відновлення порушеного права позивач звернувся до міської ради, в якій було створено комісію для встановлення меж домоволодіння, в результаті обміру домоволодінь комісією було встановлено, що фактичний розмір домоволодінь по АДРЕСА_1 не відповідає їх технічній документації.

Згідно технічної документації земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_3 має бути 38,50 м., а вона фактично становить 40,00, тобто на 1,5 метри більше. Земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_1 17,00 м. відповідно до технічної документації, але у зв'язку з тим, що фактичний розмір домоволодінь № 12,10,8,6,4,2 значно перевищує їх розмірам за планом, то сусіди будинку АДРЕСА_1 займають ділянку, яка належить позивачу на праві власності, розміром 0,80 м. Комісією міської ради, встановлено, відповідно Акту встановлення меж домоволодіння № 18 від 04.10.2001 року, що від домоволодіння по АДРЕСА_3 зроблено самозахват земельної ділянки довжиною по провулку 1,50 м., яка належить домоволодінню АДРЕСА_2, відповідно межа переміщується на домоволодіння АДРЕСА_1 на 0,80 м. Згідно генерального плану інвентаризаційного бюро від 24.07.1967 року, відстань межі житлового будинку від межі сусідського домоволодіння складає 1,0 м., що відповідає вимогам будівельних норм. Також, сусіди домоволодіння АДРЕСА_1 самовільно, без будь- яких дозвільних документів з порушенням нормативних відстаней збудували прибудову до житлового будинку, душову кабіну та зливну яму. Державним пожежним наглядом 04.10.2005 року було повідомлено ОСОБА_3 про неможливість будівництва прибудови, у зв'язку з порушенням протипожежної відстані, але вимоги норм навмисно проігноровані та прибудова була нею збудована. Вода з душової кабіни та зливної ями сприяє руйнуванню його будівлі. У зв'язку з тим, що сусіди з будинку АДРЕСА_1 захопили 1,00 м. його земельної ділянки він не має змоги вести догляд за будинком, в результаті чого майже повністю зруйнувалась стінка його будинку.

ОСОБА_3 проти позов заперечувала та просила відмовити в його задоволенні.

В обгрунтування свої заперечень відповідачка посилалася на те, що згідно договору купівлі-продажу вона придбала житловий будинок з надвірними будівлям, що розташований по АДРЕСА_1, рішенням Красноградської міської ради № 197 від 16.02.2005 року № 107 їй було дозволено виконати прибудову до будинку, а саме: сіни площею 6,7 кв.м переобладнати під тамбур, коридор, кладову, туалет, кладову 1-9 переобладнати під ванну кімнату, кімнати 1-3; 1- 4; 1-2; 1-8 об'єднати в хол; виконати прибудову кухні 3,0x4,0м., тобто прибудова до будинку, яку позивач просить знести була збудована, ще до того, як вона придбала будинок. Зазначена прибудова була в аварійному стані, вона обклала її цеглою та зробила капітальний ремонт, чим зміцнила її та зробила пожежно безпечною.

Крім того, відповідачка зазначила, що не заперечує проти відступу межі для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 на 0,40 метра, душову кабіну вона вже знесла, а зливну яму при необхідності може засипати та перенести її у глиб саду.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, перенесену межу між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 на 0, 40 м. по червоній лінії від існуючої межі в бік домоволодіння АДРЕСА_1, зобов'язано ОСОБА_3 знести душову кабіну та перенести заливну яму на відстань не менше як 15 метрів від вікон будинку АДРЕСА_2. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем були надані належні та допустимі докази в обгрунтування того, що межі домоволодінь не відповідають даним генерального плану, крім цього зобов"язуючи ОСОБА_3 знести душову кабіну та перенести зливну яму, районний суд виходив з того, що вказані інженерні споруди встановлені з порушенням вимог ДБН.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1994 року позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_2. Відповідно до договору купівлі- продажу від 14 жовтня 2004 року ОСОБА_3 придбала житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2, за вказаним житловим будинком була закріплене земельна ділянка площею 514 кв.м.

Рішенням Красноградської міської ради № 107 від 16.02.2005 року надано дозвіл ОСОБА_3 на виконання прибудови до будинку, відповідно до якого ОСОБА_3 дозволено за вищезазначеною адресою, сіні переобладнати під тамбур, коридор, кладову та туалет, кладову переобладнати під ванну кімнату, кімнати 1-3,1-4,1-2,1-8 об'єднати в хол, виконати прибудову кухні розміром 3.0x4.0 м.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20.05.2011 року визначено, що межа між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 повинна бути перенесена на 0,4 м по червоній лінії від існуючої межі в бік домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 316, 317 ЦК України, особа, яка має майно на праві власності, здійснює це право відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статті 95 та 103 ЗК України передбачають, що землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі та користування земельною ділянкою повинно здійснюватись землекористувачами на принципах добросусідства.

Судом встановлено, що між сторонами, які є сусідами, наявні складні взаємостосунки, що склалися внаслідок вирішення в судовому порядку спору стосовно користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Судова колегія приходить до висновку, що позивачем в судове засідання як суду першої так і апеляційної інстанції не надано належних та допустимих в обґрунтування того, що прибудова до будинку ОСОБА_3 порушує права позивача на користування належним йому на праві власності будинком та земельною ділянкою. Як вбачається з матеріалів справи вказана прибудова була наявна на час укладення ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будинку у 2004 році, даних про те, що вказана прибудова є самочинною, позивачем не надано.

Судова колегія критично відноситься до листа начальника Красноградського РУ ГУ МНС України в Харківській області, в якому він просить ухвалити рішення про скасування рішення виконавчого комітету Красноградської міської ради № 107,110 від 16 лютого 2005 року про дозвіл на будівництво та реконструкцію будинку ОСОБА_3, оскільки на час направлення вказаного листа Красноградському міському голові, саме позивач ОСОБА_1 був начальником Красноградського РУ і є зацікавленою особою по цій справі.

Посилання представника апелянта в апеляційній скарзі на той факт, що прибудова до будинку ОСОБА_3 є самочинним будівництвом та на підставі ст. 376 ЦК України повинна бути знесена, є безпідставним, оскільки у технічному паспорті житлового будинку з надвірними забудовами на час укладення договору купівлі-продажу вказана споруда була.

Відповідно до с ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Якщо інше не встановлено законом або договором, таким чином відповідач на законних підставах набула право власності на будинок, що стосується знесення самовільної забудови, то вказане питання може ставити лише власник земельної ділянки.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315,317,319 ЦПК У країни, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді