АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Перепелюк Л.М.

секретар Вівчарик Н.В.

за участю ОСОБА_1 , представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Чабан Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій та рішень державного виконавця під час виконання судового рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання незаконними дій та рішень державного виконавця під час виконання судового рішення.

Просить суд :

- поновити строк на оскарження постанови державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 13 липня 2015 року про залучення працівників органів внутрішніх справ ;

- визнати вказану постанову незаконною та скасувати її ;

-визнати незаконними дії державного виконавця щодо виконання рішення суду без участі боржника та щодо направлення державним виконавцем подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2015 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку оскарження дій державного виконавця задоволено.

_____________________________________________________________________________________________

Справа 22ц-1291/15 Головуючий у І інстанції Скуляк І.А.

Категорія: 59 Доповідач: Кулянда М.І.

Поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції від 13 липня 2015 року про залучення працівників органів внутрішніх справ.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції Чабан Г.Ю. щодо винесення постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ від 13 липня 2015 року відмовлено.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2015 року скасувати та її заяву задовольнити.

Посилається на те, що суд постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична особа або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Так, судом встановлено, що з метою примусового виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні сходовою клітиною загального користування, Першотравневим районним судом м. Чернівці 28 жовтня 2013 року було видано виконавчий лист, який в подальшому було звернуто до виконання стягувачем.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволення скарги.

Пунктами 4, 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 визначено, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції м. Чернівці, Чабан Г.Ю., 13 липня 2015 року, з метою забезпечення охорони громадського порядку до проведення виконавчих дій при примусовому виконанні вказаного рішення суду винесено постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, копію якої було направлено на адресу заявника (а.с 6).

У відповідності до вимог п. 2.1, п. 2.2 Інструкції про порядок взаємодії органів внутрішніх справ України та органів державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб), затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства юстиції України від 25.06.2002 року № 607/56/5, працівники органів внутрішніх справ у разі необхідності залучаються державними виконавцями для охорони громадського порядку до проведення виконавчих дій при виконанні рішень судів та інших органів (посадових осіб). Про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку при проведенні виконавчих дій державним виконавцем виноситься постанова, яка затверджується начальником відділу державної виконавчої служби та скріплюється печаткою відділу.

Таким чином, державний виконавець, ухвалюючи постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ для охорони громадського порядку до проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду діяв в межах своїх повноважень та відповідно до закону, а тому посилання апелянта на незаконність вказаної постанови з тих підстав, що державний виконавець самостійно змінив суть рішення (резолютивну частину), спосіб виконання та перевищив свої повноваження при виконанні рішення суду, залучивши працівників правоохоронних органів є надуманими і спростовується наведеними вище нормами матеріального права.

Суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо виконання рішення суду без участі боржника, виходячи з наступного.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона містить вказівку про направлення її копії сторонам. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Першотравневої державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції м. Чернівці підтвердила, що оскаржувану постанову було направлено сторонам виконавчого провадження.

Крім того, із акту державного виконавця від 16 липня 2015 року, який було складено Чабан Г.Ю., в зв'язку з виконанням рішенням суду, вбачається, що виконання рішення суду здійснювалось в присутності боржниці ОСОБА_1 та стягувача ОСОБА_5 (а.с. 15-16).

Також колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо направлення подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2013 року державним виконавцем, відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк - 7 днів з моменту винесення постанови, самостійно виконати рішення суду.

Державним виконавцем неодноразово, а саме: 21 листопада 2013 року, 26 листопада 2013 року, 04 грудня 2013 року, 10 вересня 2014 року, 30 січня 2015 року, 10 лютого 2015 року, 20 травня 2015 року складались акти про не виконання ОСОБА_1 рішення суду.

Також на адресу ОСОБА_1 неодноразово надсилались листи з повідомленням про зобов'язання останньою виконати рішення суду, однак, вони залишені нею без відповідного реагування.

За наслідками невиконання рішення суду до ОСОБА_1 неодноразово застосовувались заходи адміністративного впливу у вигляді штрафу, а саме: 11 грудня 2013 року - у розмірі 340 грн.; 03 лютого 2015 року - у розмірі 170 грн.; 11 лютого 2015 року - у розмірі 340 грн..

В зв'язку з невиконанням, без поважних причин, вимог державного виконавця щодо примусового виконання рішення суду, 16 липня 2015 року, останнім, направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1, за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України, з обов'язковим внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, згідно вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу , що його видав.

Таким чином, дії державного виконавця щодо направлення 16 липня 2015 року подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України, з обов'язковим внесенням даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань є законними, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо направлення подання про притягнення боржниці до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Так, відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» - державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у даному випадку, порушених прав ОСОБА_5, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Протягом тривалого часу рішення суду на користь ОСОБА_5 не виконувалось, що є порушенням вимог статті 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не вирішив вимогу щодо визнання незаконними дій державного виконавця щодо направлення ним подання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 спростовується мотивувальною частиною рішення суду, згідно якої судом зазначено, що відсутні підстави для визнання незаконними дій державного виконавця щодо направлення подання про притягнення боржника до кримінальної відповідальності.

Також надуманими є твердження апелянта про те, що суд не вирішив вимогу щодо визнання незаконними дій державного виконавця про примусове виконання рішення суду без участі боржника і спростовуються висновком суду, який міститься в мотивувальній частині рішення, в якому зазначено, що вказана вимога є безпідставною, оскільки оскаржувана постанова державного виконавця про залучення працівників органів внутрішніх справ від 13 липня 2015 року не містить вказівки щодо виконання рішення суду без участі боржника.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що здійснюючи виконавчі дії по примусовому виконанню рішення суду, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства, а тому ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: