АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого-судді: Усика Г.І

суддів: Головачова Я.В., Соколової В.В.

при секретарі: Стегній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті їх матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Спадкове майно складається з кооперативної квартири АДРЕСА_1 та банківських вкладів на загальну суму 108 182,26 грн.

Посилаючись на те, що смерть спадкодавця ОСОБА_3 сталася внаслідок сварки з відповідачем, який зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя і ніколи за життя матері не допомагав їй та не цікавився станом її здоров'я, позивачка просила усунути відповідача від права на спадкування за законом та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.04.2015 р. позов задоволено.

Усунено ОСОБА_1 від права на спадкування за законом на спадщину, відкриту після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на АДРЕСА_1, загальною площею 46 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власностів порядку спадкування на вклад, з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання вкладу, який знаходиться у відділенні №15 філії «Розрахунковий центр» ПАТ «КБ«Приватбанк» відкритий 26.11.2009 p., картковий рахунок НОМЕР_1.

Справа №756/11108/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/7736/2015 р.
Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на вклад, з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання, вкладу, який знаходиться у ПАТ «Дельта Банк», відкритий на підставі договору банківського вкладу (депозиту) №012-28505-160513 від 16.05.2013 p., який обліковується на рахунку з обліку вкладів на вимогу НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на вклад, з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання вкладу, який знаходиться у ПАТ «Дельта Банк», відкритий на підставі договору на відкриття та обслуговування платіжної картки №013-26630-030114 від 03.01.2014 р., який обліковується на поточному рахунку НОМЕР_3.

Визнаноза ОСОБА_2.право власності в порядку спадкування на вклад, з відповідними відсотками та компенсаціями, нарахованими станом на день отримання вкладу, який знаходиться у ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», відкритий на підставі договору строкового банківського вкладу «Актив класичний плюс» № 0607-01 від 07.06.2012 р., який обліковується на рахунку НОМЕР_4.

Визнаноза ОСОБА_2.право власності в порядку спадкування на вклад, з відповідними відсотками та компенсаціями нарахованими станом на день отримання вкладу, який знаходиться у ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», відкритий на підставі договору строкового банківського вкладу «Актив вільний» від 08.01.2014 р., який обліковується на рахунку НОМЕР_5.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. судовий збір у сумі 3897,60 грн., та в дохід держави 121,80 грн. за заяву про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції безпідставно прийняв як належні докази надані позивачем документи з Київської міської клінічної лікарні №12 на підтвердження стану здоров'я ОСОБА_3, оскільки відображені в цих документах відомості становлять предмет лікарської таємниці та не підлягають розголошенню.

Вважав, що позивачка не довела факт перебування спадкодавця у безпорадному стані та її потреби в отриманні сторонньої допомоги, а також ухилення відповідача від надання такої допомоги. Поза увагою суду залишилось і те, що ОСОБА_3 до потрапляння в лікарню отримувала пенсію і працювала, а тому не потребувала сторонньої допомоги, а навіть надавала матеріальну допомогу позивачці та її дітям.

Крім того посилався на те, що ОСОБА_3 на момент смерті не була законним власником квартири АДРЕСА_1, та що зазначене житло є єдиним його місцем проживання, в якому він зареєстрований з моменту отримання ордера на квартиру.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представники просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що її доводи не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спадкоємцями першої черги після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3

До складу спадкового майна входить квартира АДРЕСА_1, загальною площею 46 кв.м., житловою - 32,2 кв. м., а також грошові кошти у вигляді банківських вкладів, розміщених у ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «КБ «Актив-Банк» на загальну суму 108 182,26 грн.

ОСОБА_3 є членом ЖБК «Медик», пайовий внесок сплачено повністю у 1980 році.

10.04.2014 р. ОСОБА_2, а 21.07.2014 р. ОСОБА_1 звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

21.07.2014 р., 31.07.2014 р. та 04.08.2014 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки банківських вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями у ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «КБ «Актив-Банк».

27.06.2014 р. державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 надано дозвіл про зняття з належного ОСОБА_3 рахунку банківського вкладу грошових коштів у ПАТ «Дельта Банк» в сумі 27675, 64 грн. на відшкодування понесених витрат на поховання та встановлення надгробка.

Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори від 20.11.2014 р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_3, та у зв'язку з тим, що право власності на зазначену квартиру не зареєстровано на ім'я спадкодавця.

Відповідно до довідки ЖБК «Медик» №67 від 18.08.2014 р., на момент смерті ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_1, а фактично в цій квартирі проживали: ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

З медичної карти стаціонарного хворого №906 убачається, що 19.01. 2014 р. о 19.32 год. ОСОБА_3 була госпіталізована бригадою швидкої допомоги до Київської міської клінічної лікарні №12 з діагнозом гостре порушення мозкового кровообігу. Згідно запису лікаря приймального відділення ОСОБА_7, стан пацієнта погіршився близько 18.00 год. 19.01.2014 р., після емоційного стресу (сварки з сином).

З висновку складеного 22.01.2014 р. ДІМ 1-го відділу Оболонського РУ ГУ МВС України по матеріалах перевірки ЖЄО №2206 убачається, що 19.01.2014 р. нарядом міліції Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 по прибуттю якого ОСОБА_1 повідомив про те, що його мати ОСОБА_3 не впускає його до квартири. В ході проведеної бесіди мешканці будинку з даного приводу нічого додатково повідомити не змогли. Шуму, криків, сварок вони не чули, громадський порядок не порушувався.

Згідно довідки №40 від 06.02.2014 р., виданої лікарем Київської міської клінічної лікарні №12, причиною смерті ОСОБА_3 стала церебро-васкулярна хвороба: крововилив у головний мозок.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом та визнання права власності на майно, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як спадкоємець першої черги за законом, ухилився від надання допомоги своїй матері ОСОБА_3, яка внаслідок хвороби перебувала у безпорадному стані і потребувала інтенсивного лікування та підтримки.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, виріши справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

На порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються, а також надав неправильну оцінку зібраним у справі доказам.

За змістом ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту указаної норми закону та відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст.1224 ЦК Українистосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка надала докази на підтвердження того, що під час перебування матері у лікарні вона повністю опікувалась нею та надавала їй допомогу. Разом з тим, вона не надала належних та допустимих доказів ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги матері у зв'язку з її тяжким станом здоров'я, що вона особисто чи через інших осіб звертались до ОСОБА_3 про надання такої допомоги матері, а він ухилявся від виконання свого обов'язку.

З матеріалів справи убачається, що спадкодавець ОСОБА_3 до потрапляння у лікарню з тяжким захворюванням (19.01.2014 р.), незважаючи на похилий вік (73 роки) працювала вахтером у середній школі №61 м. Києва і мала значні депозитні вклади в банківських установах, що свідчить про те, що вона не потребувала стороннього догляду та матеріальної допомоги.

Відсутні також допустимі докази на підтвердження доводів позивачки про те, що гостре порушення мозкового кровообігу у ОСОБА_3 стало наслідком конфлікту, що виник між спадкодавцем та відповідачем з приводу користування квартирою АДРЕСА_1, та вини чи неправомірних дій ОСОБА_1.

З матеріалів справи убачається, що працівників міліції у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не впускала ОСОБА_1 до зазначеної квартири, викликав саме відповідач.

Його твердження про те, що він не має іншого постійного місця проживання, і у цій квартирі не проживав на проханням матері у зв'язку з його захворюванням на туберкульоз (стверджував, що мати боялась щоб він не заразив її та онуків), позивачкою не спростовані.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ухилився від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_3, яка внаслідок тяжкої хвороби перебувала у безпорадному стані і потребувала інтенсивного лікування та підтримки є помилковим, а тому рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

У зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині, відсутні правові підстави і для задоволення її вимог про визнання за нею права власності на банківські вклади, тим більше, що державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори їй уже видані свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку банківських вкладів з відповідними відсотками та компенсаціями у ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Разом з тим, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 (свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_3.), і в цій частині дійсно існують перешкоди у видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом, та ураховуючи відсутність правових підстав для усунення ОСОБА_1 від права на спадкування за законом, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 підлягають задоволенню частково, у розмірі 1/2 частки зазначеної квартири.

Зважаючи на викладене, та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015р. в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом скасувати, і ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності в порядку спадкування на банківські вклади (депозити), відмовити.

Позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною житловою площею 46,0 кв.м., житловою площею 32,2 кв.м

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та в дохід держави судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: