У Х В А Л А

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Карпенко С. О.,

Дербенцевої Т. П., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, за касаційною скаргою Житлово-комунального підприємства № 7 на рішення апеляційного суду Волинської області від 12 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Житлово-комунальне підприємство № 7 (далі - ЖКП № 7) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення 4 221 грн 77 коп. у солідарному порядку заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЖКП № 7 3 044 грн 70 коп. заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, із яких: 2 790 грн 04 коп. - заборгованість за надані послуги, 251 грн 10 коп. - 3 % річних та 03 грн 56 коп. - інфляційні втрати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 12 червня 2015 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЖКП № 7 1 083 грн 50 коп. заборгованості з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території, із яких: 990 грн 69 коп. - заборгованість за надані послуги, 89 грн 25 коп. - 3 % річних та 03 грн 56 коп. - інфляційні втрати.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ЖКП № 7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, будучи споживачами наданих їм послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які надавав їм позивач, на порушення вимог ст. ст. 64, 66, 68, 160, 162 ЖК Української РСР, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, оплату цих послуг не проводили в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 3 044 грн 70 коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про солідарне стягнення з відповідачів 1 083 грн 50 коп. боргу, апеляційний суд виходив із того, що оплата за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з січня 2009 року по листопад 2011 року повинна здійснюватись з урахування 75 % пільги, яку згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мав ОСОБА_4 та члени його сім'ї.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають у АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, які надає позивач.

Обґрунтовуючи підстави позову, ЖКП № 7 посилалось на те, що оскільки послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території відповідачі сплачували не в повному обсязі, станом на 01 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 4 221 грн 77 коп.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи часткову оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, відповідачі посилались на те, що згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_4 та члени його сім'ї мають право на 75 % пільгу з оплати житлово-комунальних послуг, яка позивачем врахована не була.

У той же час відповідно до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 26 листопада 1998 року № 582 «Про впорядкування процедури надання, реєстрації та обліку пільг, що надаються населенню на оплату житлово-комунальних послуг» роботу з реєстрації та обліку пільг з оплати за житлово-комунальні послуги із січня 1999 року проводить Луцький міський обчислювальний центр (а. с. 42).

Вказаним рішенням затверджено Положення про реєстрацію та облік пільг з оплати житлово-комунальних послуг, п. 2.4 якого передбачено, що підтвердження права на пільги проводиться щорічно у встановлений строк, що вказується в пам'ятці, яка видається на руки пільговику під розписку. Крім того, строк підтвердження права на пільги постійно друкується в квитанції про оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 43).

Із листів Луцького міського обчислювального центру від 15 жовтня 2003 року № 309, від 10 листопада 2003 року № 337, від 14 грудня 2005 року № 380, від 21 лютого 2007 року № 5 вбачається, що відповідачі неодноразово повідомлялися про підстави припинення надання пільг та їм пропонувалося оформити належним чином документи та повторно зареєструвати пільги на комунальні послуги (а. с. 87-90).

Згідно з довідкою Луцького міського обчислювального центру від 19 лютого 2015 року № 67 відповідачам пільга без зняття надана з 23 листопада 2011 року. Останнє звернення щодо перереєстрації пільг - 24 листопада 2014 року, наступна дата перереєстрації - листопад 2015 року (а. с. 41).

Вирішуючи спір по суті та визначаючи розмір заборгованості відповідачів з оплати послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкової території з урахуванням 75 % пільги, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд належної оцінки доводам позивача не надав, не звернув уваги на те, що із січня 2009 року по листопад 2011 року порядок реєстрації пільги відповідачами не було дотримано, та не перевірив можливості проведення розрахунку за вказаний період з урахуванням 75 % пільги.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Житлово-комунального підприємства № 7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 12 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук