УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія» (далі - ТОВ «Енергія»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення та визнання повноважень на посаді директора товариства припиненими,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив відповідно до ст. 38 КЗпП України звільнити його з посади директора товариства за власним бажанням з 02 березня 2015 року та визнати його повноваження на цій посаді припиненими 02 березня 2015 року.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що зборами учасників товариства на підставі наказу № 1 від 01 липня 1998 року він був призначений на посаду директора ТОВ «Енергія».

Позивач зазначав, що у зв'язку із прийнятим ним рішенням звільнитись за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, він направив засновникам товариства листи із запрошенням взяти участь у зборах ТОВ «Енергія», призначених на 02 березня 2015 року, однак питання щодо його звільнення не було вирішено у зв'язку із відсутністю на зборах більшості учасників товариства та їх неправомочністю приймати рішення.

Вказував, що невирішення питання про його звільнення є безпідставним і незаконними та порушує його трудові права, а тому просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми трудового права, які їх регулюють, врахував роз'яснення, викладені в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», дійшовши обґрунтованого висновку про безпідставність вимог позивача щодо вирішення питання про його звільнення з посади директора, який працює за контрактом, шляхом прийняття судового рішення, без урахування процедури звільнення із займаної посади згідно порядку, визначеному відповідними нормами трудового законодавства.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська