Справа №592/2040/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1326/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе», третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми

про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» на користь ОСОБА_3 9000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

На зазначене рішення відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, на неповноту зясованих судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому вважає, що позивач не надав переконливих доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди з вини відповідача. Зазначає, що в акті проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання у позивача зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Вважає, помилковим висновок суду про наявність вини підприємства у порушенні прав позивача на безпечні умови праці, оскільки актом розслідування професійного захворювання не виявлено порушення товариством відносно нього нормативних актів про охорону праці та не встановлено посадових осіб, які допустили такі порушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивача , вивчивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, з 21 липня 1986 року по 30 липня 2014 року ОСОБА_3 перебув в трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В.Фрунзе» та був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.5-7).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання №155 від 26 грудня 2014 року позивачу були встановлені наступні професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 10 грудня 2014 року в клініці НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету. Хронічна часто рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні остеохондрозу, спондилоартрозу і деформуючого спондильозу попереково-крижового відділу хребта, нестабільність МХД L5-S1 з вираженим мязово-тонічним і алогічним синдромами з порушенням функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від фізичного перенапруження, впливу локальної вібрації та несприятливого мікроклімату на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 10 грудня 2014 року в клініці НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.), за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 10 грудня 2014 року в клініці НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медичного університету. (Основний діагноз). Гіпертонічна хвороба II ст. (гіпертонічна ангіопатія сітківки) 2 ст., ризик високий. Помірно виражена вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно трофічними порушеннями на руках. Остеохондроз шийного відділу з сенсорними порушеннями. Викривлення носової перетинки. Пресбіопія. (Супутній діагноз).

Професійне захворювання виникло за обставин недосконалості технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці. Причиною виникнення професійного захворювання стало проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації (а.с.9).

Відповідно довідки спеціалізованої МСЕК від 25 лютого 2015 року, позивачу визначено 60% втрати професійної працездатності, первинно встановлено III групу інвалідності (а.с.10).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на неналежному рівні виконував обов'язки з питань охорони праці на підприємстві стосовно позивача, порушував його права на безпечні умови праці, тому погіршився стан здоров'я позивача через професійні захворювання, у зв'язку з чим відбулась втрата його нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто позивачу була заподіяна моральна шкода для компенсації якої судом визначена сума, з урахуванням принципу розумності і справедливості, у розмірі 9000 грн., яка стягнута з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.1 п.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У звязку з тим, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок відшкодувати працівникові моральну шкоду у випадку, передбаченому вказаною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обовязків, і моральну шкоду йому завдано ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, то суд обґрунтовано стягнув на його користь відшкодування моральної шкоди з відповідача.

Незважаючи на гарантоване державою право вільного вибору виду діяльності, яке передбачене ч.1 ст.43 Конституції України та абз.2 ст.5-1 КЗпП України, роботодавець в силу ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 157 КЗпП України та ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» зобовязаний створити працівнику придатні для роботи безпечні умови, які б відповідали санітарно-гігієнічним нормам та вимогам законодавства про охорону праці.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини товариства та дотримання прав позивача на безпечні та нешкідливі умови праці є необґрунтованими, оскільки, у даному випадку вина роботодавця в неналежному забезпеченні безпечних умов праці та спричинення моральної шкоди встановлені судом і є підставою для отримання позивачем відшкодування.

У п.19 акту розслідування від 26 грудня 2014 року №155 дійсно не зазначені конкретні особи, які винні у порушенні законодавства про охорону праці, однак зміст пунктів 16, 17 причиною виникнення у позивача профзахворювання вказує його тривалу роботу в умовах рівня шуму і загазованості, які перевищують гранично допустимі норми, що є виною роботодавця.

Трудове законодавство не містить положень про звільнення підприємств з небезпечними й тяжкими умовами праці від відшкодування моральної шкоди, завданої їх працівникам такими умовами.

Також під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим у справі обставинам.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -