Ухвала

іменем україни

21 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення поруки,

встановив:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти у розмірі 57 582 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % на рік та кінцевим терміном повернення до 11 листопада 2037 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк цього ж дня уклав з ОСОБА_3 договір поруки. 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором. У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку відповідачі, незважаючи на вимоги, не погасили. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 409 940 грн. 11 коп.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 без його згоди було укладено додаткові угоди до кредитного договору, що призвело до збільшення обсягу його відповідальності за вказаним договором. Враховуючи зазначене, ОСОБА_3 просив припинити правовідносини за договором поруки від 12 листопада 2007 року, укладеним між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 квітня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 409 940 грн. 11 коп. Розподілено судові витрати. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором та витрат по сплаті судового збору та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 12 листопада 2007 року, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 Рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат по оплаті судового збору змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. В задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 та відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, апеляційний суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов правильного висновку про припинення правовідносин за договором поруки, оскільки до кредитного договору без згоди поручителя було внесено зміни, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Разом з тим, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо стягнення на користь банку з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, що виникла внаслідок неналежного виконання останньою умов кредитного договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, в його не скасованій частині, та рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення поруки за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 3 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук