АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Девелопмент Груп», Відділу державної реєстрації юридичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії,

встановила:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати його звільненим з посади директора ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» з 02.02.2015 на підставі ст. 38 КЗпП України, зобов'язати відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних - осіб підприємців внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, шляхом виключення позивача зі складу керівників товариства.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що питання про призначення, звільнення та усунення директора товариства від виконання ним своїх обов'язків відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства і судами не вирішується.

Посилання суду на п. 41 Постанови № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» є некоректним, оскільки у наведеному в Постанові випадку йдеться не про звільнення керівників виконавчого органу, а про визнання їх повноважень припиненими у зв'язку зі спливом строку, на який вони були обрані (призначені), тоді як позивач просить визнати його звільненим з посади директора товариства на підставі ст. 38 КЗпП України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7 вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів та третьої особи ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовував тим, що з листопада 2011 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» його було призначено на посаду директора даного товариства.

У липні 2014 року позивачем прийнято рішення про звільнення з посади директора та вихід із складу учасників товариства. 29.07.2014 року позивач направив лист-повідомлення про скликання 01.09.2014 року загальних зборів учасників товариства та 20 січня 2015 року направив заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням.

Проте відповідач не здійснив дій, передбачених законодавством України, внаслідок чого були порушені трудові права позивача, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців надалі містяться відомості про нього як керівника підприємства, що породжує обов'язок позивача щодо управління поточною діяльністю товариства, подання звітності, розповсюджується відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов'язків управління.

Судом першої інстанції встановлено, що учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Девелопмент Груп» є ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8

Відповідно до протоколу № 1 установчих зборів засновників ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» та наказу № 1 від 15.11.2011 року позивача призначено директором ТОВ «Смарт Девелопмент Груп».

У липні 2014 року позивач повідомив учасників товариства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про проведення загальних зборів учасників 01.09.2014 року шляхом направлення повідомлення за останнім відомим місцем проживання.

19 січня 2015 року позивач направив ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що станом на день звернення до суду з вказаним позовом загальні збори відповідачем не проведені, питання про його звільнення не вирішено, про результати розгляду його заяви про звільнення відповідачем будь-якої інформації йому не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 98 ЦК України, ст. 41, 58, 62 Закону України «Про господарські товариства» виходив з того, що вирішення питання про призначення, звільнення та усунення директора товариства від виконання ним своїх обов'язків відноситься до виключної компетенції загальних зборів товариства.

Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобов'язання визнати його звільненим з посади директора ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» з 02.02.2015 року на підставі ст. 38 КЗпП України, зобов'язати відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців шляхом виключення позивача зі складу керівників товариства, є такими, що не відносяться до компетенції суду, а відтак, задоволенню не підлягають, оскільки заявлені не у передбачений законом спосіб.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову відповідають вимогам закону і обставинам справи.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства.

Статтею 58 цього Закону передбачено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників.

Згідно зі ст. 58 та п. «г» ст. 41 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів учасників належить вирішення питання про утворення та відкликання виконавчого органу товариства.

Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що створення і відкликання виконавчого органу товариства є виключною компетенцією загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю.

Відповідно до п. «е» п.11.3 Статуту ТОВ «Смарт Девелопмент Груп» до виключної компетенції зборів учасників належить створення, обрання ( призначення) та відкликання виконавчого органу та ревізійної комісії, їх членів.

Пунктом 11.6 Статуту визначено, що виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор.

Статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Таке ж положення передбачено і п. 11.2.8 Статуту відповідача.

Крім того, відповідно до п.11.2.9 Статуту визначено, що учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 10 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства.

Відповідно до п.7.4 Статуту, статутний капітал розподілено між учасниками наступним чином: ОСОБА_4 - 55%, ОСОБА_5 - 5%, ОСОБА_2 - 20%, ОСОБА_8 - 20 %.

Пунктом 11.2.12 Статуту відповідача передбачено, що збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники ( представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

З матеріалів справи судом правильно встановлено, що листом від 29.07.2014 року директор ТОВ «Смарт ДевелопментГруп» ОСОБА_2 повідомляв учасників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скликання загальних зборів учасників товариства на 11-00 год. 01.09.2014 року для вирішення питань щодо звільнення ОСОБА_2 із займаної посади директора та вихід його як учасника зі складу учасників товариства.

З наданих позивачем доказів вбачається, що вказані листи-повідомлення повернулись без вручення адресатам, за закінченням терміну зберігання. Даних про те, що збори відбулися - матеріали справи не містять.

19.01.2015 року позивач надіслав письмову заяву до ТОВ «Смарт Девелопмент Груп», на адресу зареєстрованого місця знаходження товариства, з проханням звільнити його з посади директора за власним бажанням.

Однак в матеріалах справи відсутні докази, що така заява була предметом розгляду загальних зборів учасників товариства. Дані про скликання загальних зборів для розгляду заяви від 19.01.2015 року - також відсутні.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 17.07.2014 року учасник товариства ОСОБА_4 звернувся із заявою до ДПІ у Печерському районі м. Києва про перевірку діяльності ТОВ «Смарт Девелопмент Груп», оскільки директор товариства ОСОБА_2 з квітня 2014 року не повідомляє учасникам про фінансово-господарську діяльність ТОВ, отримувані доходи, видатки, та існує реальна загроза втрати учасниками своїх часток у статутному капіталі товариства та прибутку ( а.с. 67).

Відповідно до п.41 Постанови № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 року , при розгляді справ за позовами про визнання повноважень членів (члена) виконавчого органу, наглядової ради та інших органів товариства припиненими у зв'язку зі спливом строку, на який вони були обрані (призначені), судам необхідно враховувати, що такого способу захисту прав та законних інтересів чинним законодавством не передбачено. Повноваження посадових осіб товариства припиняються їх переобранням, і вирішення цього питання не належить до компетенції судів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки заява ОСОБА_2 про звільнення з посади за власним бажанням не була предметом розгляду загальних зборів ТОВ «Смарт Девелопмент Груп», що мають виключну компетенцію по її розгляду, і рішення по заяві позивача загальними зборами не приймалось.

Доводи апелянта зводяться до посилань на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, з огляду на встановлене ст. 43 Конституції України право кожного вільно обирати працю, а також встановлене ст. 38 КЗпП України право працівника розірвати трудовий договір.

Проте такі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, адже згідно зі ст. 21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках.

Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору, до яких, зокрема, належать угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

У ст. 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судах і, як правило, це спори за позовами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу; керівника підприємства, установи, організації з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Отже, такого способу захисту прав та інтересів фізичної особи як звернення до суду з позовом про визнання звільненим з посади директора товариства з обмеженою відповідальністю на підставі ст. 38 КЗпП України, без вирішення відповідної заяви власником або уповноваженим ним органом - законом не передбачено.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: