У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, погодженого з в.о.начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням ,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся головний державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_2 з поданням яке погоджене з в.о.начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням. В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в районному відділі ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 308/21611/13-ц від 23.04.2014 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі по 363,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06.12.2013 року і до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

28.04.2014 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження. 04.07.2014 року головним державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та заборону на його відчуження. Протягом періоду з 06.12.2013 року по 13.07.2015 року рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те, що головним державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення. З посиланням на викладене, а також на те, що ним було вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення зокрема, надіслані запити до реєструючих майно установ про зареєстроване за боржником рухоме та нерухоме майно, надіслано на адресу боржника розрахунок заборгованості по аліментах та зобовязано його зявитися до відділу ДВС 02.10.2014 року, проінформовано стягувача ОСОБА_3 про її право звернутися до правоохоронних органів із заявою про притягнення боржника ОСОБА_1 до кримінальної віповідальності, а також з посиланням на норми ЗУ Про виконачве провадження, ст. 377-1 ЦПК України, вважаючи що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням просить суд подання задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

В судове засідання головний державний виконавець не з'явилася, з подання вбачається, що просить розглянути подання у її відсутності.

Згідно матеріалів подання, встановлено, що у РВ ДВС Ужгородського МРУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 43135091 відкрите 28.04.2014 р. на підставі виконавчого листа № 308/21611/13-ц виданого 23.04.2014 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі по 363,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06.12.2013 року і до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

З подання головного державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ вбачається, що вимоги виконавчого документа не виконуються протягом періоду з 06.12.2013 року по 13.07.2015 року.

Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок,випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Відповідно до узагальнення судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, проведеного Верховним Судом України роз'яснено, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку ВСУ, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Судом встановлено, що 28.04.2014 року, головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником по якому є ОСОБА_1

Однак державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням , що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон.

Наявність розрахунку заборгованості по аліментам від 13.07.2015 року за №3-596/15, який приєднано до матеріалів подання , не є доказом ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, а тільки підтверджує факт наявності у боржника невиконаного зобовязання .

На підтвердження доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, головним державним виконавцем надано до подання виклик державного виконавця від 26.09.2014 року за №3/714/14/7413.

Разом з тим, наявний при матеріалах виклик державного виконавця від 26.09.2014 року за №3/714/14/7413 не є доказами ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань щодо сплати аліментів.

В матеріалах подання відсутні належні докази того, що боржник ОСОБА_1 отримав виклик головного державного виконавця від 26.09.2014 року за №3/714/14/7413 і йому було відомо про необхідність з'явитись до головного державного виконавця на 09 год. 00 хв. 02.10.2014 року.

Єдиним доказом належного повідомлення боржника про виклик або про вручення йому процессуальних документів можуть бути дані про його розпис про отримання виклику, документів, тощо , що підтверджує факт вручення йому виклику, документів, тощо . Проте таких доказів до суду не надано і таких не здобуто судом під час судового розгляду подання.

Із подання вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не виконує судове рішення.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а відтак суд не знаходить правових підстав для задоволення подання.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, погодженого з в.о.начальника РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5