Справа № 750/1710/15-ц Провадження № 22-ц/795/1463/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Саповець Л.С.,
за участю:представника позивача Шевченко О.М., представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» до ОСОБА_8 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на період ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходька В.О., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_8 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ринкова вартість товарів/послуг повинна у будь-якому разі включати до себе податок на додану вартість, яка не була сплачена при укладенні правочину між Банком та ОСОБА_8, що оплата приміщення більше ніж на 20% менша від ринкової його вартості, в результаті державі в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заподіяна шкода в сумі 173762 грн. 00 коп.

Апелянт зазначає, що наказом №04/1 від 15 січня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на період тимчасової адміністрації банку «Демарк» визнано нікчемним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 27.08.2014 року, а тому суд вийшов за межі позовних вимог зробивши висновок про укладання вказаного договору з дотриманням вимог цивільного законодавства.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Демарк», а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу укладено з дотриманням вимог цивільного законодавства, тобто сторонами обумовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір укладено в установленій законом формі, нотаріально посвідчений, проведено державну реєстрацію права власності за відповідачем, вартість спірного приміщення 339669,00 грн. (без ПДВ) визначена згідно із звітом про оцінку об'єкта нерухомості Т-4253/6, виконаного оцінювачами експертної фірми "Еталон" у встановленому порядку (при цьому об'єкт продано за 355438,00 грн.), кошти сплачені, вартість за ретроспективною оцінкою ТОВ "Стоун Брідж" становить 441000 грн. без ПДВ, тобто відсутня різниця в ціні в 20%, спірний об'єкт нерухомості продано фізичній особі, яка не є платником ПДВ, а тому цей податок при укладенні угоди не сплачувався. Крім того, оцінювачу - ТОВ "Стоун Брідж" - об'єкт нерухомості та документація не надавались, а тому законних підстав вважати такий договір нікчемним немає.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В п.п.5, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК, суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Пунктом 3 ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

По справі встановлено, що 27.08.2014 року між ПАТ Банк Демарк в особі Голови Правління банку Оніщенко Л.О. та ОСОБА_8 укладено договір купівлі продажу, згідно якого відповідач придбав нежиле приміщення площею 51,7 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за 355438,00 грн., які відповідно до п.2.3.1 продавець одержав від покупця до підписання цього договору. Договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Пінчук Н.Г. зареєстрований в реєстрі за № 1331 (а.с.7-9).

Факт придбання нежилого приміщення за вказану суму сторонами не оспорюється, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

В пунктах 2.1, 2.2 договору зазначено, що ринкова вартість предмету договору, згідно Звіту про оцінку Т-4253/6, виданого Експертною фірмою "Еталон" 22.08.2014 року, становить 339669,00 грн. (без урахування 20% ПДВ), що сторонами також не оспорюється. За даними бухгалтерського обліку станом на 27.08.2014 року балансова вартість предмета договору становить 167010 грн. 67 коп.

Згідно із звітом про ретроспективну незалежну оцінку приміщення позабалансового відділення Банку "Демарк" загальною площею 51,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (дата оцінки 27.08.2014 року) проведену ТОВ "Стоун Брідж", ринкова вартість спірного нежилого приміщення складає 441000,00 грн. без ПДВ, або 529200,00 грн. з ПДВ (а.с.10-11).

З резюме до даного звіту вбачається, що оцінювачу приміщення для огляду не надавалось, оцінка проводилась без правовстановлюючих та технічних документів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідач, як власник об'єкту нерухомості, був повідомлений про проведення ретроспективної оцінки ТОВ "Стоун Брідж".

Ціна спірного приміщення (без врахування ПДВ) відрізняється між звітом ТОВ "Стоун Брідж" та ціною, за якою було продано спірне приміщення приблизно на 2 відсотків, що не тягне за собою нікчемність правочину, яка передбачена ст. 38 ч. 4 п. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". З огляду на це, відсутні підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач повідомлявся про повторну оцінку його власності. Звернув суд увагу і на ту обставину, що повідомлення ОСОБА_8 про недійсність договору Тимчасовою адміністрацією було направлено 03.11.2014 (а.с.12), хоча договір з суб'єктом оціночної діяльності - ТОВ "Стоун Брідж" було укладено тільки 24.12.2014, а звіт про оцінку складався з 24.12.2014 по 15.01.2015 (а.с.12) .

Доводи апелянта, що суд вийшов за межі позовних вимог визнавши нікчемний договір дійсним за наявності наказу Тимчасової адміністрації від 15.01.2015 не заслуговують на увагу, оскільки для застосування наслідків нікчемного правочину слід з'ясувати, чи дійсно даний договір є нікчемним, так як ч. 2 ст. 215 ЦК України вказує на відсутність умов для визнання такого правочину недійсним в судовому порядку. Наявність наказу 04/1 Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Демарк» не є в цьому перешкодою. Стаття 38 ч.4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на яку посилалася представник апелянта, як підставу для видачі такого наказу передбачає лише: 1) повідомлення уповноваженою особою протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, 2) вжиття заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відсутні і підстави для задоволення вимог про відшкодування вартості завданих збитків в грошових одиницях в розмірі 173762,00 грн., яка є різницею між сумою, що була сплачена відповідачем при купівлі спірного нежитлового приміщення та вартістю даного предмета нерухомості, яка визначена в звіті ТОВ "Стоун Брідж", що фактично є розміром ПДВ, який позивач включає до нової ціни спірного приміщення.

Згідно з статтею 6.1 ПКУ, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.14.1.178 Податкового Кодексу України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу;

Фактично, додана вартість - це вартість, додана підприємством до вартості вхідних матеріалів у результаті їх певної переробки, доробки або іншого господарського застосування. Платником податку виступає покупець продукції, її продавець виступає як стягувач податку - посередник між платником та державою.

За змістом статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів та послуг.

Згідно з пунктом 201.8 Податкового Кодексу України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим платниками ПДВ. Відповідно, якщо особа не є платником податку на додану вартість, то вона не має права нараховувати його на ціну товарів.

Оскільки матеріали справи не містять жодних доказів про перерахування ПАТ Банк «Демарк» до бюджету податку на додану вартість при укладенні оскаржуваного договору з фізичною особою, то відсутні підстави вважати, що ринкова вартість об'єкта нерухомості повинна нараховувати 20% ПДВ.

Клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості спірного об'єкту нерухомості позивачем в суді першої інстанції без поважних причин не заявлялось при відсутності перешкод для цього.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: