Справа № 441/626/14 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/783/5256/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, ОСОБА_5 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_10, третя особа Державна нотаріальна контора Городоцького району Львівської області про визнання права власності на 1/2 частку в порядку спадкування, скасування реєстрації на житловий будинок, визнання недійсними Державного акту на земельну ділянку та рішення Суховільської сільської ради, зустрічного позову ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_5 про визнання 1/2 та 1/3 часток права власності в порядку спадкування, -

встановила:

В квітні 2014 року ОСОБА_6 подав позов до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_11.

В обґрунтування позовних вимог з посиланням на рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 р.зазначав, що прийняв спадщину за правом представлення після смерті свого батькаОСОБА_12, а тому просив задовольнити позов (а.с.2-3, т.1).

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_10, який в послідуючому уточнила, про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, скасування реєстрації права власності на цей житловий будинок за ОСОБА_8, визнання недісним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, скасування рішення 23 сесії 5 скликання Суховільської сільської ради № 871 від 22.01.2009 р. про передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_8 (а.с. 55-60, 79-83, т.1).

Позовні вимоги з посиланням на рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 р. мотивувала тим, що є спадкоємицею частини житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_11, та має право на користування частиною земельної ділянки для його обслуговування, яка, відповідно до Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, належить ОСОБА_8, а тому просила задовольнити позов.

У вересні 2014 року ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_10 звернулась з позовом, який уточнила, до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 (а.с. 127, 154, т.1).

Позовні вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_10 є спадкоємцем частини житлового будинку АДРЕСА_1 та частини житлового будинку АДРЕСА_2 за правом представлення після смерті ОСОБА_11, з покликанням на рішення Апеляційного суду Львівської області від 29 травня 2013 р. та просила позов задовольнити.

Оскарженим рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в позові ОСОБА_6 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_11 - відмовлено.

Позов ОСОБА_5 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської обл., ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 законного представника неповнолітнього ОСОБА_10, 3-тя особа Державна нотаріальна контора Городоцького району Львівської обл. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_11, скасування реєстрації за ОСОБА_8 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, визнання недійсними Державного акта (серія НОМЕР_1) від 20.02.2009 р. на право власності на земельну ділянку пл.0,1176 га на ОСОБА_8, яка знаходиться в земельному масиві Суховільської сільської ради, с. Суховоля Городоцького району Львівської обл. та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_3, Рішення 23 сесії 5-го скликання Суховільської сільської ради № 871 від 22.01.2009 р. про надання у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки, пл. 0.1176 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 задоволено частково.

Скасовано реєстрацію за ОСОБА_8 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1

Вирішено питання судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В зустрічному позові ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської обл., ОСОБА_5 про визнання права власності за ОСОБА_10 та ОСОБА_6 по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_10 право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд обґрунтував своє рішення доказами, які згідно вимог ст.ст. 58,59 ЦПК України є неналежними і отримані з порушенням порядку встановленого законом. Посилається на неправильне застосуванням судом норм ч.1 ст.120 ЗК України, вважає, що потрібно було застосувати норми ч.2 ст.120 ЗК України. Крім того вказує, що рішення Суховільської сільської ради від 22.01.2009 року №871 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у власність ОСОБА_8.» ухвалене у періоді коли рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26.09.2008 року, яким було визнано за ОСОБА_9 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 перебувало в перегляді Апеляційного суду Львівської області та було скасоване ухвалою цього ж суду від 05.02.2009 року. Зазначає, що державний акт (серія НОМЕР_2) на площу земельної ділянки пл.0,1176 га. був виданий ОСОБА_8 Суховільською сільською радою 20.02.2009 року, тобто вже після скасування Апеляційним судом рішення Городоцького районного суду від 26.09.2008 року і про вказане рішення було відомо Суховільській сільській раді, оскільки така була стороною у цивільній справі.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що господарство на АДРЕСА_1 рахувалось за ОСОБА_13, як головою двору, до дня її смерті.

ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкова справа після її смерті не заводилась.

Згідно заповіту від 07.12.1977 року, посвідченого секретарем Мшанської сільської ради, ОСОБА_13 заповіла свій житловий будинок в с.Суховоля племінниці - ОСОБА_11

Не оформивши у встановленому законом порядку спадщини, яка належала за заповітом ОСОБА_13 ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_14.

Вказані особи перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.1951 року. У шлюбі у них народилось семеро дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_12.

ОСОБА_12 - помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті залишилось двоє малолітніх дітей, ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_5.) та ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_6.).

Також встановлено, що відповідно до рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 29.05.2013 р., яке набрало законної сили такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11 за законом є: її діти, які постійно проживали з нею на момент смерті ОСОБА_5, ОСОБА_15 (на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦКУ) та її онуки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5. та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6., як діти ОСОБА_12, які були неповнолітніми на момент відкриття спадщини (на підставі ч. 1 ст. 1266, ч.4 ст. 1268 ЦКУ).

Даним рішенням колегії суддів визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвою А.М. 24.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 2229.

З долученої до матеріалів справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на спірний будинок зареєстровано 29.12.2008 р. на ОСОБА_8 - відповідача по справі.

З врахуванням того, що відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, суд прийшов до правильного висновкупо даній справі, яка є предметом апеляційного розгляду, про те, що реєстрацію права власності на буд. АДРЕСА_1 на ОСОБА_8, вчинену на підставі недійсного правочину, слід скасувати.

Також встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 06.11.2007 р. визнано за ОСОБА_5, в порядку спадкування за заповітом право власності на будинковолодіння АДРЕСА_2

Рішення набрало законної сили, не змінювалось і не скасовувалось, ОСОБА_5 є власником даного будинковолодіння, а отже, підстав для визнання права власності на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_2 за ОСОБА_10 суд не знайшов, та в цій частині у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а отже не є предметом апеляційного розгляду.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 по даній справі, суд в оскаржуваному рішенні вказав, що та обставина, що скасування реєстрації права власності на буд. АДРЕСА_1 на ОСОБА_8, вчинену на підставі недійсного правочину, не дає підстав вважати, що рішення сесії сільської ради про передачу у власність земельної ділянки, пл. 0,1176 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована в АДРЕСА_1 на ім"я ОСОБА_8 прийнято з порушенням закону. ОСОБА_5 право власності на спірний житловий будинок не набула, а отже підстав для скасування рішення 23 сесії 5го скликання Суховільської сільської ради № 871 від 22.01.2009 р., як і для визнання недійсним виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 20.02.2009 р. немає, а отже в цій частині в позовіОСОБА_5 слід відмовити.

Суд також вказав, що як вбачається з пояснень представників сторін в суді, долучених фотознімків - будинок АДРЕСА_1 на час розгляду справи є зруйнованим, що визнали та підтвердили сторони, а тому об'єкт спору не є житловим будинком.

Суд вказав, що з цих підстав прийшов до переконання, що в задоволені позову ОСОБА_6, ОСОБА_9 - законного представника неповнолітнього ОСОБА_10, та ОСОБА_5 в частині визнання права власності на частини будинку слід відмовити.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи, зокрема фотографій, встановлено, що в даному будинку пошкоджений дах, однак наявні стіни будинку, а отже він не є зруйнованим (а.с.202-206).

В листі № 267 від 9.10.2015 року Суховільська сільська рада повідомляє, що не давала висновку щодо непридатності будинку доля проживання, чи потреби відновлюю- чого ремонту, а тому вважає, що цей будинок належить до майна спадкодавця ОСОБА_11

З врахуванням наведеного не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9- ОСОБА_2 на те, що є Технічний висновок, який виконаний приватним підприємцем ОСОБА_21 про те, що будинок підлягає повному демонтажу (а.с.6, т.2).

Відповідно до статті 197 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Згідно з частиною 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до норми частини 1 статті 188 ЦК України якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частини 2 статті 183 ЦК України).

Статтею 346 ЦК України визначено перелік підстав припинення права власності, зокрема: ч. 4 ст. 346 та ст. 349 ЦК України передбачено припинення права власності у разі знищення майна.

Згідно частини 2 статті 349 ЦК України, право власності на знищене майно припиняється тільки за наявності відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру, тобто припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповіднх змін до реєстру припиняється право на це майно.

Встановлено, що немає жодних доказів про виключення з державного реєстру будинку АДРЕСА_1.

Отже немає підстав вважати, що припинено права власності на цей будинок.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці.

Таким чином судова колегія прийшла до висновку, що вказаний будинок входить до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_11

Також встановлено, що знайшли своє підтвердження посилання апелянта на те, що що рішення Суховільської сільської ради від 22.01.2009 року №871 «Про затвердження техдокументації та передачу земель у власність ОСОБА_8.» ухвалене у періоді коли рішення Городоцького районного суду Львівської області від 26.09.2008 року, яким було визнано за ОСОБА_9 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 перебувало в перегляді Апеляційного суду Львівської області та було скасоване ухвалою цього ж суду від 05.02.2009 року та що Державний акт (серія НОМЕР_2) на площу земельної ділянки пл.0,1176 га. був виданий ОСОБА_8 Суховільською сільською радою 20.02.2009 року після скасування Апеляційним судом рішення Городоцького районного суду від 26.09.2008 року і про вказане рішення було відомо Суховільській сільській раді, оскільки така була стороною у цивільній справі.

Зокрема це вбачається з рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 29.05.2013 р. та пояснень сторін.

В листі № 267 від 9.10.2015 року Суховільська сільська рада зазначає ці обставини та вказує, що Державний акт (серія НОМЕР_2) на площу земельної ділянки пл.0,1176 га. був виданий ОСОБА_8 Суховільською сільською радою по спливу 15 днів після того, як Апеляційним судом було скасовано рішення Городоцького районного суду від 26.09.2008 року.

Таким чином встановлено, що Державний акт на земельну ділянку для обслуговування будинку був виданий після того, як скасовано право власності на цей житловий будинок.

Крім того Суховільська сільська рада посилається на те, що ОСОБА_8 отримав цю земельну ділянку незаконним способом, оскільки в сільраді відсутня технічна документація по цій ділянці на ОСОБА_8,відтак зазначене в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції України, статей 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Таку правову позицію було висловлено Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 19 червня 2013 року (справа № 6-57 цс 13).

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий. Саме таку правову позицію було висловлено Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-83 цс 13).

Згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"яковим для всіх суб"єктів владних повноважень та для судів України. Суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Застосовуючи до спірних правовідносин вказану судову практику та положення статтей 116, 118 ЗК України судова колегія встановила, що Суховільська сільська рада визнала, що без достатніх підстав прийняла рішення про надання земельної ділянки ОСОБА_8, а отже він набув права власності на земельну ділянку як і отримав державний акт на неї без достатньої правової підстави.

З врахуванням наведеного судова колегія прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 в цій частині слід задовольнити.

При таких обставинах рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким скасувати рішення 23 сесії, 5-го скликання Суховільської сільської ради №871 від 22.01.2009 року про надання у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки пл.0,1176 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1, а також скасувати Державний акт (серія НОМЕР_4) від 20.02.2009 року на право власності на земельну ділянку пл. 0,1176 га на ОСОБА_8, яка знаходиться в земельному масиві Суховільської сільської ради с. Суховоля Городоцького району Львівської області та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_5.

Посилання представника ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9- ОСОБА_2 на правові позиції у справі Верховного Суду України №6-1 цс 13 від 13.02.2013 року та №6-169 цс 12 від 6.02.2013 року не заслуговує на увагу, оскільки стосуються інших правовідносин.

Оскільки, як пояснили сторони, ОСОБА_15 не спадкував майно та помер і його спадкоємці не претендують на спадщину, тому спадкоємцями є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_10.

Отже слід визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на ? частку житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_6 та за ОСОБА_10 по 1/4 частки цього житлового будинку.

При цьому судова колегія вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.3 ст.303 ЦПК України при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_5 провести розподіл спадкового майна незалежно від того, що ОСОБА_6 і ОСОБА_10 не подавали апеляційну скаргу на рішення суду.

В решті частині рішення суду слід залишити без змін.

Судова колегія прийшла до висновку, що з врахуванням сплаченого судового збору (а.с.53,54, 227, т.1) слід стягнути з Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області в користь ОСОБА_5 243 грн. 60 коп. судового збору та стягнути в її користь з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 по 482 грн. 70 коп. судових витрат з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.2-4, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської обл., ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 законного представника неповнолітнього ОСОБА_10, 3-тя особа Державна нотаріальна контора Городоцького району Львівської обл. про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_11, скасування реєстрації за ОСОБА_8 права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, визнання недійсними Державного акта (серія НОМЕР_1) від 20.02.2009 р. на право власності на земельну ділянку пл..0,1176 га на ОСОБА_8, яка знаходиться в земельному масиві Суховільської сільської ради, с. Суховоля Городоцького району Львівської обл. та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № НОМЕР_3, Рішення 23 сесії 5-го скликання Суховільської сільської ради № 871 від 22.01.2009 р. про надання у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки, пл. 0.1176 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Скасувати рішення 23 сесії, 5-го скликання Суховільської сільської ради №871 від 22.01.2009 року про надання у приватну власність ОСОБА_8 земельної ділянки пл.0,1176 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована по АДРЕСА_1.

Скасувати державний акт (серія НОМЕР_4) від 20.02.2009 року на право власності на земельну ділянку пл. 0,1176 га на ОСОБА_8, яка знаходиться в земельному масиві Суховільської сільської ради с. Суховоля Городоцького району Львівської області та скасувати його реєстрацію в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування скасувати та ухвалити нове рішення, яким даний позов задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_10 до Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської обл., ОСОБА_5 про визнання права власності за ОСОБА_10, та ОСОБА_6 по 1/2 частці житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_10 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1.

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області в користь ОСОБА_5 243 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 і ОСОБА_9 в користь ОСОБА_5 по 482 грн. 70 коп. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.