АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

01 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державтоінспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 серпня 2015 року,

встановила:

у червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на мотоцикл «Ява ЧЗ 353/04», посилаючись на те, що даний мотоцикл було придбано ним у 1978 році та зазначав, що у 1999 році його було знято з обліку, а номерні знаки внесено до книги списання номерних знаків, однак його про це не повідомлено.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 серпня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення - про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилався на те, що у 1978 році ним було придбано мотоцикл «Ява 43 353/04», 1959 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер рами (шасі) НОМЕР_2 та зареєстровано його в УДАІ Закарпатської області, про що отримано свідоцтво серії НОМЕР_3 та державний номерний знак НОМЕР_4. Зазначав, що 24 травня 2013 року він надав ОСОБА_2 довіреність, якою надав останньому повноваження представляти його інтереси з питань, пов'язаних з користуванням, експлуатацією та розпорядженням зазначеним мотоциклом. 28. травня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до МРЕВ-9 м. Києва для зняття з обліку мотоцикла, проте йому в цьому відмовили, оскільки мотоцикл 03 липня 1999 року знято з обліку у зв'язку з вибраковкою. Номерні знаки мотоцикла 27 вересня 1999 року внесено до книги списання номерних знаків, а свідоцтво про реєстрацію мотоцикла 22 червня 1999 року виставлено в розшук. Позивач вказував на те, що про дані дії його повідомлено не було та вважає їх незаконними, а тому просив суд визнати за ним право власності на мотоцикл.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 05 серпня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,Ю марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок та інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМ України від 07 вересня 1998 року №1388.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ним при зверненні до суду з позовом було надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що свідчить про його право власності, а судом першої інстанції не було враховано те, що зняття з реєстрації транспортного засобу можливе лише за заявою власника, з якою він до органів ДАІ не звертався. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року встановлено, що дії відповідача щодо зняття з обліку мотоцикла «Ява 43 353/04» державний реєстраційний номер НОМЕР_4, 1959 року випуску, двигун № НОМЕР_1, номер рами (шасі) НОМЕР_2 є законними, оскільки у базах даних УДАІ УМВС в Закарпатській області містяться відомості про розшук свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, списання попередніх знаків та зняття самого мотоцикла з обліку у зв'язку з вибраковкою.

Крім того, відповідно до пункту 3.1 Правил проведення державного технічного огляду автомобілів, автобусів, мототранспорту та причепів, затверджених Постановою КМ України 26 лютого 1993 року № 141 (чинних до 2008 року), технічному огляду підлягали легкові та вантажні автомобілі, мотоцикли, моторолери, причепи, напівпричепи організацій, а також громадян (у разі використання їх у комерційних цілях), - один раз на рік. Однак, позивачем при зверненні до суду з позовом та апеляційною скаргою не було надано доказів на підтвердження факту проходження технічного огляду належного йому мотоцикла після 03 липня 1999 року, що свідчить про достовірність інформації щодо зняття з обліку вказаного транспортного засобу.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку, позивач звернувся із позовом про визнання його права власності на мотоцикл, однак доказів на підтвердження порушення такого права, його невизнання або оспорювання суду надано не було, а тому підстави для визнання його в судовому порядку відсутні.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/17578/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12563/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.