АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №757/81/14-ц Головуючий у 1 інстанції Бортницька В.В.
Апеляційне провадження №22-ц/796/1538/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Тищенка О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія «Антарес», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2001 між відповідачем ТОВ «Міжнародна компанія «Антарес» та третьою особою ОСОБА_6 укладено Інвестиційний договір №29, відповідно до п.1.1 якого Генеральний інвестор (ТОВ «Міжнародна компанія «Антарес») прийняло на себе зобов'язання своїми або залученими силами та коштами побудувати і передати у власність Інвестору (ОСОБА_6.) квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки рахунок на проведення фінансування будівництва товариством не виставлявся, а ОСОБА_6 на користь відповідача кошти за об'єкт інвестування не сплачувались, на підставі п.3.1. та п.7.2.3. Інвестиційного договору №29 від 19.01.2001 Розпорядженням Генерального директора ТОВ «МК «Антарес» «Про розірвання інвестиційного договору №29 від 19.01.2001» за №06 від 29.03.2014 договір розірвано.

Також судом установлено, що 29.11.2001 між ТОВ «МК «Антарес» та ОСОБА_6 був укладений договір доручення №29, відповідно до п.1.1 якого ОСОБА_6 (Довіритель) доручає, а ТОВ «МК «Антарес» (Повірений) бере на себе зобов'язання від імені і за рахунок Довірителя вчинити визначені юридичні дії, а саме профінансувати будівництво будинку по АДРЕСА_1, після здачі в експлуатацію якого передати довірителю у власність квартиру №29 та одне машиномісце в ньому за ціною 360000,00грн, визначеною у додатку №3 до даного договору. На виконання своїх зобов'язань за вищевказаним договором ОСОБА_6 сплатила на користь ТОВ «МК «Антарес» грошові кошти в сумі 354600,00грн.

28.10.2003 між ТОВ «МК «Антарес» та ОСОБА_6 підписана угода про розірвання договору доручення №29 від 29.11.2001, відповідно до якої ТОВ «МК «Антарес» у грудні 2003 року повернуло ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 354 600грн, що підтверджується платіжними дорученнями №2198 від 19.12.2003 та №2201 від 23.12.2003.

Також судом установлено факт відсутності доказів про перехід від ОСОБА_6 до ОСОБА_5 будь-яких прав за Інвестиційним договором №29 від 19.01.2001, оскільки договору про пайову-інвестиційну участь у будівництві від 14.04.2003, а також будь-яких доказів правонаступництва ОСОБА_5 прав та обов'язків ОСОБА_6 за вищевказаним договором суду не надано.

Враховуючи характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, надавши оцінку наявним у справі доказам та визначивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу відхилити та залишити без змін законне і обгрунтоване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року - залишенню без змін із наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог. Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам і грунтується на нормах матеріального і процесуального права.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що її сестра ОСОБА_6 на виконання своїх зобов'язань за інвестиційним договором внесла 100% пайових коштів за квартиру АДРЕСА_1 що вподальшому відбулася заміна сторони у зобов'язанні за інвестиційним договором, у зв'язку з чим Свідоцтво про внесення пайових коштів видано не її сестрі ОСОБА_6, а їй, проте, у зв'язку з неодноразовим відкладенням терміну введення будинку в експлуатацію їй відповідачем не видано Акту приймання-передачі квартири і машиномісця та правовстановлюючих документів, а тому вона просить задовольнити її позовні вимоги.

Належними і допустимими доказами у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку підтверджені лише наступні факти і обставини, на які позивач посилалась в обгрунтування своїх вимог: факт укладення 19.01.2001 інвестиційного договору №29 між ОСОБА_6 і відповідачем, факт укладення 29.11.2001 договору доручення №29 між ОСОБА_6 і відповідачем, факт розірвання 28.10.2003 договору доручення №29 від 29.11.2001, факт повернення внесених ОСОБА_6 згідно договору доручення від 29.11.2001 коштів у зв'язку з розірванням договору доручення.

Всі інші обставини і факти, що мають значення для вирішення спору і на які посилалась позивач і її представник, грунтуються на припущеннях і не можуть бути прийняті до уваги судом і покладені в основу рішення, адже належних і допустимих доказів на їх підтвердження не надано ні суду першої, ні апеляційної інстанцій.

Так, не підтверджено належними доказами і не визнається відповідачем той факт, що після внесення ОСОБА_6 коштів згідно договору доручення №29 від 29.11.2001 стороною у договорі стала ОСОБА_5. Самі по собі пояснення та суперечливі обставини на їх підтвердження про це представника позивача не дають підстав вважати цей факт установленим.

Надане позивачем і наявне в матеріалах справи Свідоцтво про внесення 100% пайових коштів для отримання правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 видане ОСОБА_5 (ас9), не є належним доказом у справі, адже вказане Свідоцтво не має дати видачі, не містить відповідних даних про суму внесених пайових коштів. Ні інвестиційним договором №29 від 19.01.2001, ні договором доручення №29 від 29.11.2001 не передбачено, що на підтвердження внесення пайових коштів інвестору чи довірителю видається Свідоцтво. За таких обставин саме по собі вказане Свідоцтво не є належним доказом на підтвердження виконання позивачем, яка крім іншого не є стороною у договорі, внесення коштів на фінансування об'єкту інвестування, навіть якщо це Свідоцтво підписано посадовою особою відповідача і містить печатку ТОВ «МК «Антарес».

Крім того, належними і нічим не спростованими доказами підтверджено факт повернення ОСОБА_6 внесених нею коштів за об'єкт інвестування (т1ас141,142).

З огляду на викладене правильним є висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та відсутність законних підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до аналізу документів, подій і фактів, які між собою не узгоджуються і суперечать одне одному і встановленим судом обставинам, фактично є припущеннями позивача та її представника. Посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, суду апеляційної інстанції не надано ні нових доводів, ні інших доказів про обставини і факти, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані суду, досліджені ним у судовому засіданні і містяться у матеріалах справи, і, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обгрунтоване рішення. Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,305,308,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

03110 м. Київ, вулиця Солом'янська, 2-а

Справа №757/81/14-ц Головуючий у 1 інстанції Бортницька В.В.

Апеляційне провадження №22-ц/796/1538/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

26березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача Тищенка О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна компанія «Антарес», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації про визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія, керуючись ст.ст.303,305,308,315 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна