АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 2629 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Грегуль О.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8.04.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ "Альфа-Банк"

на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 р.

в справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, яка діє у своїх

інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3

про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з жилого приміщення

заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися,

перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з жилого приміщення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Альфа-Банк» просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач є правонаступником ЗАТ «Альфа-Банк»; 14.07.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» і відповідачкою - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за умовами якого, товариство надало ОСОБА_1 кредит в сумі 207440 дол. США строком до 14.07.2028 р., який вона зобов"язалася погашати щомісячними платежами.

Також, 14.07.2008 р. між ЗАТ «Альфа-Банк» і відповідачкою ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 97,10 кв.м та жилою пл. 50,7 кв.м, яка належить відповідачці ОСОБА_1 на праві власності у забезпечення виконання кредитного договору від 14.07.2008 року.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням положень ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р. № 1304-УІІ, на кв.АДРЕСА_1, загальною пл. 97,10 кв.м та жилою пл. 50,7 кв.м як на предмет іпотеки не може бути примусово звернуто стягнення. Тому, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Так, обгрунтовуючи позов, позивач посилався на неналежне виконання відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, тому, просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 11788203,97 грн., яка визначена станом на 14.02.2014 р., звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною пл. 97,10 кв.м та жилою пл. 50,7 кв.м, яка належить відповідачці ОСОБА_1 на праві власності. Також позивач просив виселити відповідачку ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3 та неповнолітнього ОСОБА_2 із зазначеної квартири, без надання іншого жилого приміщення.

Для забезпечення погашення заборгованості, що утворилась перед банком, позивач звернувся до суду із позовом у якому просив звернути стягнення на належну відповідачці квартиру.

Згідно ст.12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем зв'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати строкового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ст.33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно довідки форми № 3 від 31.10.2014 р. виданої ТОВ «Перший Український експертний центр» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30). Факт реєстрації за даною адресою підтверджується також паспортними даними відповідачки.

Згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 7.06.2014 р., - не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст.4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст.5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Таким чином, беручи до уваги, що квартира, яка відповідачем передана в забезпечення виконання зобов»язань по поверненню отриманого кредиту від позивача в іноземній валюті, що договір по якому отримані кредитні кошти є споживчим, що позивачем не (доведено наявності у власності відповідачів іншого нерухомого житлового майна, а своєї згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачка не надавала, - суд правильно вважав, що дія даного закону поширюється на правовідносини, що виникли між сторонами, а позов не підлягає задоволенню.

До того ж, така позиція була викладена в ряді ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Згідно до ст.5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ "Альфа-Банк" - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :