АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Музичко С.Г.

суддів: Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.

при секретарі Гладченко Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання договору добровільного страхування наземних транспортних засобів недійсним, стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. В якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ТДВ «Експрес Страхування» ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечив просив рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

З матеріалів справи слідує, що 03.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою, зазначивши, що листок непрацездатності буде надіслано пізніше.

Разом з тим, при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 18.02.2015 року, останній звертався до суду з клопотанням такого ж змісту та додав копію листка непрацездатності лише до касаційної скарги. Вказані обставини свідчать про зловживання апелянтом його процесуальними правами. Крім того, на підтвердження неможливості прибуття в судове засідання 03.09.2015 року заявник не додав до клопотання довідки про стан його здоров`я, відтак повідомлені причини неявки визнані судом не поважними.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав:.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що договір добровільного страхування наземного транспорту укладено з порушенням норм чинного законодавства України.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2012 року між ТДВ «Експрес Страхування» та позивачем укладено договір № 202.12.2137558 добровільного страхування наземного транспорту автомобіля марки ЗАЗ «VIDA» зі строком дії до 18 серпня 2019 року. предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем ЗАЗ «VIDA». Вигодонабувачем за даним договором виступав ПАТ «Укрсоцбанк»

27.06.2013 року на ділянці дороги Вінниця-Бершадь сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля ЗАЗ VlDA, д/н НОМЕР_2 який зазнав пошкоджень.

Внаслідок ДТП автомобіль, ОСОБА_2 зазнав механічних пошкоджень, зокрема пошкоджений диск колісний передній правий, диск колісний задній правий, шина колісна передня права, два ковпаки колісні.

02.07.2013 позивач звернувся в страхову компанію із заявою про настання страхового випадку.

10.07.2013 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку із тим, що дана подія не є страховим випадком.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 зазначив, що 18.09.2012 року він придбав у кредит автомобіль ЗАЗ/ВІДА, д.н.з. НОМЕР_2, де кредитором виступив ПАТ «Укрсоцбанк». У зв'язку із настанням ДТП, були завдані механічні пошкодження автомобілю. Вартість відновлювального ремонту становить 1067 грн. Несвоєчасне перерахування коштів банку, призвели до нарахування відсотків у розмірі 1 039 грн. 79 коп.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму ( страхову виплату), а страхувальник зобов'язується планувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.п. 12.2.10 частини «Б» договору страхування страховик не відшкодовує збиток, пов'язаний з пошкодженням (знищенням, викраденням) автошин, колісних дисків, ковпаків, тенту, якщо інші деталі транспортного засобу не пошкоджено внаслідок тієї самої події, а також крадіжки інструментів та коліс, що входять у комплектність транспортного засобу.

Таким чином, сторони обумовили в укладеному договорі збитки, які страхова компанія не відшкодовує.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували недодержання на час укладення спірних договорів вищенаведених вимог закону, позивачем не надано.

Правильно встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 18.09.2012 року.

Крім цього, судом зроблено вірний висновок, що пошкодження, які були завдані автомобілю позивача не є страховим випадком, оскільки не страховим випадком вважаються обставини обумовлені укладеним між сторонами договором, зокрема п.п. 12.2.10 частини «Б» договору страхування. Встановлення даної обставини є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 серпня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: