У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5 про визнання іпотеки припиненою та зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, який у подальшому уточнила і просила визнати договір іпотеки від 9 січня 2007 року, укладений між нею та відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ Надра»), припиненим з моменту укладення ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» додаткової угоди від 29 жовтня 2010 року № 1 до кредитного договору від 9 січня 2006 року; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо припинення обтяження та виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно запису про заборону відчуження предмету іпотеки, а саме житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв. м., з надвірними будівлями. Позивач посилався на те, що внаслідок укладення цієї додаткової угоди, сторони замінили первісне зобов'язання новим зобов'язанням.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір іпотеки від 9 січня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» припиненим з моменту укладення ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» додаткової угоди від 29 жовтня 2010 року № 1 до кредитного договору від 9 січня 2006 року, а саме з 29 жовтня 2010 року. Зобов'язано відповідача звернутися до держателя або відповідного реєстратора Державного реєстру про зняття заборони відчуження, припинення обтяження та вилучення записів у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 88,2 кв. м., житловою площею 55,5 кв. м., що належить ОСОБА_4, зареєстровані в реєстрі за № 10, внесені приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. на підставі договору іпотеки від 9 січня 2007 року. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 1 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення ухвалене судом апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено вичерпний перелік підстав для припинення іпотеки, а саме: іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі, якщо іпотеко держатель її не відновив.

Згідно із ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції правильно було встановлено обставини у справі, які свідчать про те, що 9 січня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 25 000 доларів США зі сплатою 15,5 % річних та строком повернення цих коштів до 9 січня 2012 року. Належне виконання цього договору було забезпечено договором іпотеки від 9 січня 2007 року, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1, що належить на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_4

29 жовтня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору про внесення змін з викладенням його у новій редакції. Внаслідок цього сторони передбачили розмір щомісячного обов'язкового платежу; відстрочку його сплати протягом шести місяців; стягнення з травня 2011 року з позичальника 1% комісії за консультації за кредитними операціями.

Виходячи із змісту додаткової угоди, суд дійшов висновку, що сторони не ставили перед собою завдання замінити одне зобов'язання іншим і відповідно не досягли такої мети, що вказує на відсутність наміру сторін вчинити новацію. Сторони не уклали двостороннього правочину, новаційного договору, оскільки не визначили істотні умови такого договору.

Отже, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

У той же час наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Хмельницької області від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана