Справа № 415/4404/14-ц
Провадження № 22ц/782/188/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Єрмакова Ю.В.,

суддів: Орлова І.В.,Соловей Р.С.,

при секретарі: Коротенку С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 27 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено частково. З відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2013 року в сумі 28616 гривень 91 копійки та судові витрати в сумі 286 гривні 16 копійок. У задоволенні вимог про стягнення нарахованої 31.10.2014 року неустойки у вигляді штрафів на загальну суму 1930,85 гривень відмовлено, з посиланням на вимоги статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення штрафних санкцій, ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду, задовольнивши вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що вимоги про стягнення штрафу та пені, які були нараховані до набрання чинності Законом № 1669-VII від 02.09.2014 року, підлягали задоволенню судом першої інстанції. Стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами та комісією за його користування, апелянт не оскаржує.

Відповідачем рішення суду не оскаржується.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції в частині незгоди щодо відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк про стягнення штрафних санкцій, то саме в цій частині апеляційною інстанцією переглядається рішення.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Такі вимоги судом першої інстанції були виконані.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення штрафів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно з розпорядженням КМУ №1053-р від 30.10.2014 року входить до переліку населених пунктів, на території яких проводиласяантитерористична операція. За таких обставин ОСОБА_1 є особою, на яку розповсюджується дія Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 року щодо встановлення мораторію на нарахування пені та (або) штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, а тому дійшов висновку про необгрунтованість цих вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.02.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір б/н. Відповідно до умов цього договору відповідач отримал кредит у розмірі 14.400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, станом на 31.10.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 30547,76 гривень, яка складається: 14412,06 гривень - заборгованість за кредитом; 12754,85 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450,00 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафів: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1430,85 гривень - штраф (процентна складова).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Як встановлено судом першої інстанції, реєстрацію місця мешкання відповідача здійснено у місті Лисичанську Луганської області. Згідно з розпорядженням КМУ №1053-р від 30.10.2014 року місто Лисичанськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що у суду були підстави для відмови в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій,оскільки відповідач дійсно підпадає під дію зазначеного вище Закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ЗУ №1669-VІІ від 2.09.2014 року не регулює питання нарахувань окремих штрафних санкцій за порушення зобовязань та цей Закон не може бути застосований до вимог Банку щодо стягнення штрафів по кредиту, на увагу не заслуговують, оскільки в зазначеному Законі мова йде про всі штрафи, які нараховуються на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Доказів того, що ці штрафні санкції були нараховані відповідачу до 14.04.2014 року, позивачем, у відповідності до ст.ст.10,11, 60 ЦПК України, не надано.

Натомість, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 28.02.2013 р., неустойка у вигляді штрафів нарахована позивачем 31.10.2014 р., а тому підстав вважати, що зазначені штрафи були нараховані до 14.04.2014 р., не має.

Отже, виходячи зі змісту апеляційної скарги та наведених у ній доводів, є підстави вважати, що ці доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями сторін.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін .

Керуючись ст.303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 27 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий : Судді: