печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Мудрак О.Р.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача: Каланчі Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом та просила стягнути на її користь страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн., пеню у розмірі 21 057 грн. 53 коп., 3 % річних у розмірі 58 грн. 80 коп., збитки від інфляції у розмірі 29 212 грн. 72 коп., витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку в розмірі 700 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 січня 2014 року у місті Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Міцубісі під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Тойота, власником якого є позивач. Постановою Октябрського районного суду міста Полтави від 04 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна». 15 січня 2014 року позивач звернулася до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку, після чого пошкоджений автомобіль було оглянуто експертом страховика. Таким чином, позивачем було надано всі необхідні документи та виконано всі дії для отримання страхового відшкодування. Відповідач не виконав свій обов'язок щодо виплати страхового відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 січня 2014 року о 08 год. 30 хв. ОСОБА_4, рухаючись по перехрестю вулиці Зигіна та вулиці Ватутіна, з боку вулиці Сінна міста Полтава, керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушив п.33 (2.1) знак "Дати дорогу" - правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись по нерегульованому, нерівнозначному перехресті, не виконав вимогу дорожнього знаку "Дати дорогу", в результаті чого не пропустив та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota» моделі «Camry» , під керуванням водія ОСОБА_6, який рухався по вулиці Ватутіна, з боку вулиці Пушкіна, у бік вулиці Зигіна, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, тим самим ОСОБА_4 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», що підтверджується полісом №АС/5526071 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_2 в результаті пошкодження при ДТП станом на 28 січня 2014 року складає 52 251 грн. 59 коп. без ПДВ, що підтверджується звітом №484 про оцінку автомобіля.

ОСОБА_3 є власником пошкодженого автомобіля.

Позивач зверталася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, однак вимога ОСОБА_3 відповідачем задоволена не була.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

З матеріалів справи вбачаться, що в результаті дорожньо-транспорної пригоди було пошкоджено автомобіль, який належить на праві власності ОСОБА_3 Оскільки відповідальність особи, винної у вчиненні ДТП, застрахована у ПрАТ «СК «Граве Україна», останнє зобов'язане відшкодувати позивачу завдані збитки.

Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, вимога ОСОБА_3 в частині стягнення з ПрАТ «СК «Граве Україна» 21 057 грн. 53 коп. пені також є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 понесла витрати під час визначення вартості пошкоджень, отриманих автомобілем в результаті ДТП, сума коштів у розмірі 700 грн. підлягає стягненню на користь позивача.

За таких обставин, суд, враховуючи розмір страхового відшкодування, вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 58 грн. 80 коп.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Граве-Україна» про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 1 010 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 625, 1187 ЦК Укра їни, ст. ст. 3, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве-Україна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. (п'ятдесят тисяч), 00 грн., пеню в розмірі 21 057 (двадцять одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 53 коп., збитки від інфляції в розмірі 29 212 (двадцять дев'ять тисяч двісті дванадцять) грн. 72 коп., 3 % річних у розмірі 58 (п'ятдесят вісім) грн. 80 коп., витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку в розмірі 700 (сімсот), 00 грн. та 1 010 (одна тисяча десять) грн. 30 коп. у відшкодування судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Г.О. Матійчук