РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/994/15-ц

провадження у справі № 2/0285/521/15

15 вересня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………………….Савицької Л. Й.

при ОСОБА_1

з участю: представника позивачки…...............ОСОБА_2

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_5

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь аванс в сумі 5000 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.03.2015 року становить 107764,50 грн., 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 5854,71 грн. та інфляційні втрати у розмірі 39075,40 грн. та судові витрати, понесені нею при подачі позову.

В обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2012 року за письмовою розпискою відповідач отримала від неї аванс 5000 дол. США в рахунок часткової оплати за обладнання та товар (одяг), що знаходиться в магазині «Пан плюс Пані». Строк виконання умов за розпискою не визначався. На вимогу про повернення коштів відповідачка не реагує, а навпаки ухиляється від будь-яких зустрічей.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених в письмовому заперечені та просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно копії письмової розписки від 01.06.2012 року, слідує, що відповідачка ОСОБА_5 отримала від позивачки ОСОБА_4 5000 дол. США в рахунок часткової оплати за обладнання та товар (одяг), що знаходиться в магазині «Пан плюс Пані» вул. Пушкіна, 3 в м. Новоград-Волинський(а. с. 6).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З огляду на положення ст. 570 ЦК України завдаток служить доказом укладення договору, який він одночасно і забезпечує, він виступає одночасно і способом платежу, і способом забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовилися про купівлю-продаж обладнання та товару (одягу), що знаходиться в магазині «Пан плюс Пані».

Враховуючи, що між сторонами у справі не було укладено договору купівлі-продажу тобто не було договірних зобов'язань, суд приходить до висновку, що грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США передані позивачем 01.06.2012 року ОСОБА_5 є авансом, а не завдатком. Тому позовні вимоги у частині стягнення з відповідачки 5 000 доларів США що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.03.2015 року становить 107764,50 грн., підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених позовних вимог щодо стягнення 3% річних за користування грошовими коштами, інфляційних втрат суд дійшов висновку, що у задоволенні останніх слід відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 вересня 2013 року у справі №6-90цс13, роз'яснено, що умова попереднього договору, про необхідність повернення авансу в разі не укладення основного договору, є грошовим зобов'язанням, у разі не виконання якого застосовується положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За письмовою розпискою від 01.06.2012 року не передбачено умови щодо виконання ОСОБА_5 грошового зобов'язання, що виникає з повернення авансу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підставі для стягнення передбачених ст. 625 ЦК України сум, пов'язаних з невиконанням грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 570 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і.н. на користь ОСОБА_4 5000 (пять тисяч) доларів США, що є еквівалентно 107764(сто сім тисяч сімсот шістдесят чотири)грн. 50 коп. та 1077 (одна тисяча сімдесят сім)грн. 64 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Л.Й.Савицька