АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6804/2015 Головуючий 1 інст. - Погасій О.Ф.
Справа № 643/7424/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: спори,що виникають із трудових правовідносин
У Х В А Л А

іменем України

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Макарова Г.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки проведення остаточного розрахунку,-

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі директор державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» (далі по тексту - ДП «Укрдіпроважмаш») Ситник О.Б. просить скасувати рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.07.2015 року про стягнення з ДП «Укрдіпроважмаш» на користь ОСОБА_3 15537 грн.34 коп., які складаються з 9469 грн.98 коп. заробітної плати, 5967 грн.36 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та 100 грн. витрат на правову допомогу, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи скаргу, апелянт вказує, що визначенні розміру суми заборгованої підприємством заробітної плати суд залишив поза увагою ту обставину, що підприємство, як податковий агент, має сплатити працівнику заробітну плату за вирахуванням податків, а саме: ЄСВ - 3,6%, ПДФО - 15%, військового збору - 1,5%.

Також вважає, що у суду не було підстав для стягнення середнього заробітку, оскільки для відповідальності за ст.117 КЗпП України необхідно мати сукупність двох обставин, а саме: порушення передбаченого ст.116 КЗпП України строку розрахунку і вина власника. У даному випадку вина підприємства відсутня, так як на рахунках підприємства не було коштів для своєчасної виплати ОСОБА_3 заробітної плати. У такому скрутному фінансовому становищі ДП «Укрдіпроважмаш» опинилося внаслідок дебіторської заборгованості підприємств-контрагентів, розташованих в Луганській і Донецькій областях де відбувалися військові дії, а це в свою чергу перешкоджало вжиттю дійових заходів претензійно-позовної роботи.

Крім того, суд, порушуючи приписи ст.11 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог, так як стягнув з підприємства 100 грн. у якості компенсації витрат позивача на правову допомогу за відсутністю такої вимоги позивача у позовних заявах. В матеріалах справи також відсутні необхідні письмові докази.

В суді апеляційної інстанції представник ДП «Укрдіпроважмаш» скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на викладені в апеляційній скарзі доводи, а також урахувати ту обставину, що підприємство вживає всі заходи для погашення заборгованості перед працівниками, доказом чого є часткове погашення заборгованості, здійснене у липні 2015 року, після ухвалення рішення судом першої інстанції.

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечив, вказуючи, що доводи представника відповідача не спростовують висновків суду, оскільки ДП «Укрдіпроважмаш», крім замовників з Луганської та Донецької області, має низку інших замовників, в тому числі і за кордоном (РФ), має достатній обсяг джерел надходження коштів. Обурений позицією відповідача, який на його прохання здійснити остаточний розрахунок переконував у тому, що до 31.03.2015р. гарантовано погасить заборгованість по виплаті заробітної плати, підтвердив це письмово, однак до цього часу не тільки не виконав рішення суду, а не погасив заборгованість по заробітній платі за відсутності спору щодо її розміру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 07.12.2005 року по 18.02.2015 року працював інженером-конструктором в ДП «Укрдіпроважмаш», а 18.02.2015 року був звільнений за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату.

Згідно наданої відповідачем довідки заборгованість підприємства з виплати ОСОБА_3 заробітної плати станом на 22.06.2015 року становить 9469 грн.98 коп.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не ос порену ним суму.

З матеріалів справи вбачається, що спір між ДП «Укрдіпроважмаш» і ОСОБА_3 щодо суми належних до виплати відсутній.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності визначеної судом суми заборгованості по заробітній платі, з огляду на те, що підприємство має діяти як податковий агент і утримувати передбачені законом податки та збори, висновки суду не спростовують, оскільки суд правильно, згідно наданих відповідачем довідок про розмір заборгованості та про середній заробіток ОСОБА_3 задовольнив позов про стягнення з ДП «Укрдіпроважмаш» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі у сумі 9469 грн.98 коп.

Ті обов'язкові платежі, на необхідність стягнення яких при видачі заробітної плати посилається представник ДП «Укрдіпроважмаш» в апеляційній скарзі, здійснюються при розрахунку з працівником. Суд, який ухвалює рішення з цього приводу, не є податковим агентом.

Згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вже зазначалося, спору між ДП «Укрдіпроважмаш» і ОСОБА_3 щодо розміру належних при його звільненні виплат, відсутній.

Суд правильно, згідно вимог закону і встановлених судовим розглядом обставин, дійшов до висновку про наявність підстав для застосування положень ст.117 КЗпП України, так як обов'язок доведення відсутності вини по затримці розрахунку лежить на відповідачеві, ДП «Укрдіпроважмаш».

Посилання апелянта на військові дії на території Луганської та Донецької областей, де знаходяться підприємства-контрагенти (боржники), як обставину, яка призвела до фінансових труднощів підприємства, самі по собі, за відсутністю передбачених ст.ст.59-59, 64, 66 ЦПК України доказів про фінансовий стан ДП «Укрдіпроважмаш», отриманих внаслідок повного, суцільного, всебічного аналізу господарської діяльності та руху коштів цього підприємства, а не на підставі вибірковий даних, висновки суду не спростовують.

Надані відповідачем письмові докази щодо ускладнень у здійсненні ним претензійно-позовної роботи не є достатньою підставою для визнання вказаних відповідачем обставин таким, що є непереборною перешкодою та які унеможливили здійснення остаточного розрахунку з ОСОБА_3 у відповідності з вимогами ст.116 КЗпП України.

Колегія суддів також відхиляє і посилання представника ДП «Укрдіпроважмаш» на порушення судом вимог ст.11 ЦПК України та безпідставне, на його думку, стягнення 100 грн. у якості витрат на правову допомогу, оскільки вказана вимога є похідною від основної і вирішення питання про розподіл судових витрат, до яких, згідно ч.2 ст.80 ЦПК України, відносяться також і витрати позивача на правову допомогу, безпосередньо передбачено ст.88 та 214 ЦПК України.

На аркуші справи 4 знаходиться примірник квитанції №31 від 30.04.2015 року, виданий адвокатом ЮК Фрунзенської Ільєвою Є.Ф. про отримання від ОСОБА_3 100 грн. а підготовлення позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Український державний інститут по проектуванню заводів важкого машинобудування» відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя -

Судді: