"25" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бородіні А. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Дніпровський районий відділ Головного управління державної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власності шляхом зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідачі подарували їй квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування. З 1999 року відповідачі в Україні не проживають. Тому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою та зняти їх з реєстраційного обліку.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі до суду не з'явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить АДРЕСА_1 що підтверджується копією договору дарування та витягу з державного реєстру правочинів (а.с.7,8).
Відповідно довідки Форми 3 від 10 червня 2015 року, в спірній квартирі зареєстровані дві особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.9).
З актів обстеження житлового приміщення від 11 листопада 2014 року, 13 січня 2015 року, 18 березня 2015 року, 28 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше 10 років, а саме: з 1999 року, особисті речі відсутні (а.с.10,11,12,13).
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Оскільки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своєю реєстрацією у спірній квартирі позбавляють позивача права розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1, в добровільному порядку позивач не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме зняти відповідачів з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Дніпровський районий відділ Головного управління державної міграційної служби у м. Києві про усунення перешкод у користуванні власності шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні правом власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, 1970 року народження, ОСОБА_3, 1989 року народження, з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О. Яровенко