справа № 208/3151/15-ц
№ провадження 2/208/1380/15
15 вересня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді Нельге Д.В.,
при секретарі Севастьяновій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про відшкодування шкоди», -
Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь:
- 56 052,80 грн. шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки;
- 800,00 грн. витрати, пов'язані з оцінкою матеріальних збитків;
- 690,32 грн. судовий збір;
- 500,00 грн. - витрати, понесені позивачем на правову допомогу.
В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд провести розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, що дозволило суду визнати його неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014р., відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП України, а саме у скоєнні 28.10.2014р. дорожньо-транспортної пригоди, що сталася по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську за участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2
Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, обставини, встановлені постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.11.2014р. дають підстави суду встановити, та вважати доведеним той факт, що, 28.10.2014р. з вини відповідача ОСОБА_2 по пр. Аношкіна у м. Дніпродзержинську відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу було завдано матеріальної шкоди.
Будучи потерпілим у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді, позивач, посилаючись на положення ст.ст.1166, 1187 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача завдану відповідачем матеріальну шкоду, яка складає 56 052,80 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно роз'яснень, наданих у п.4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.
На підтвердження розміру завданої шкоди, позивач надав суду звіт щодо визначення матеріальної шкоди, завданої володільцю транспортного засобу, складений 08.04.2015р., згідно якого завдана позивачу вищевказаною ДТП матеріальна шкода складає 56 052,80 грн.
На підтвердження понесених позивачем судових витрат, останній надав суду:
- квитанцію №4091 від 15.03.2015р. про оплату правової допомоги адвоката у розмірі 500,00 грн.;
- квитанції № 13566053 від 24.04.2015р. та № 13566118 від 24.04.2015р. про сплату позивачем судового збору у розмірі 690,32 грн.;
- товарний чек №32 та Акт прийому-виконання послуги, з яких вбачається, що, витрати позивача, пов'язані із залучення спеціаліста, складають 800,00 грн.
Таким чином, дослідивши надані суду письмові докази, та, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, що, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, враховуючи положення ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім, та документально підтверджених судових витрат.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215, 224 ЦПК України, ст. 1166, 1167 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про відшкодування шкоди» - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4:
- 56 052 (пятдесят шість тисяч пятдесят дві) грн. 80 коп. шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки;
- 800 (вісімсот) грн. 00 коп. витрати, пов'язані з оцінкою матеріальних збитків;
- 690 (шістсот девяносто) грн. 32 коп. судовий збір;
- 500 (пятсот) грн. 00 коп. - витрати, понесені позивачем на правову допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нельга Д. В.