АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулядна М.І., Одинака О.О.

секретар: Давня Я.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 31 березня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: управління Державної міграційної служби в Чернівецької області, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про примусове виселення з житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом, до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про примусове виселення з житлового будинку, подавали в січні 2015 року у новій редкції.

Посилався на те, що 19 червня 2007 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 1180pv21-07, згідно умов якого позичальнику було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 170000 євро строком до 17 червня 2022 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, здійснив видачу кредиту, однак №22-ц/794/1342/15. Головуючий у І інстанції Кирилюк Л.К Категорія 44 Доповідач Перепелюк Л.М.

позичальник умови договору не виконував, тому банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців з позовом про стягнення заборгованості за даним кредитним договором і рішенням суду від 16 червня 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2011 року, позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість в сумі 316992 євро 66 євроцентів, що еквівалентно сумі 3651792 грн. 86 коп.

Зазначав, що в забезпечення виконання зобов'язань за даним договором відновлювальної кредитної лінії № 1180pv21-07 від 19 червня 2007 року 21 червня 2007 року між ним, позивачем, та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1180pv21-07, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстрований в реєстрі за № 4654, відповідно до умов якого відповідачкою в іпотеку передано будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку літ.А загальною площею 372,50 кв.м (п'ять житлових кімнат), огорожі № 1, криниці - літ.І, вигрібної ями літ ІІ.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року, який змінено рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2014 року, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1180pv21-07 від 19 червня 2007 року в розмірі 316992 євро 66 євроцентів, що еквівалентно сумі 1953473 грн. 17 коп., заборгованості по нарахованим відсоткам - 69406 євро 26 євроцентів, що еквівалентно сумі 799564 грн. 97 коп., пені в сумі 898755 грн. 44 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок літ.А загальною площею 372,50 кв.м (п'ять житлових кімнат) та господарські споруди - огорожу № 1, криницю - літ.І, вигрібну ями літ.ІІ, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

5 серпня 2014 рокувін, позивач, на адресу відповідачів направив письмову вимогу про добровільне звільнення будинку, яка ними отримана 08 серпня 2014 року, однак дана вимога відповідачами залишена без задоволення, а житловий будинок не звільнено.

Позивач просив суд примусово виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, з будинку АДРЕСА_1 та стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: управління Державної міграційної служби в Чернівецької області. Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про примусове виселення з житлового будинку - задоволено.

Примусово виселено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, з будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають в ньому.

Проте, такий висновком суду є неправильним, оскільки суд неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що згідно з пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

У справі встановлено, що 19 червня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_5 був укладений договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1180pv21-07.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором 21 червня 2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 1180pv21-07, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., зареєстрований в реєстрі за № 4654, відповідно до умов якого відповідачкою в іпотеку передано Житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 372,50 кв.м (п'ять житлових кімнат), огорожу № 1, криницю - літ.І, вигрібну яму літ.ІІ (копія договору на а.с.12-13).

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, здійснив видачу кредиту, однак позичальник ОСОБА_5 умови договору не виконував належним чином, своєчасно не погашав кредит і не сплачував відсотки за користування кредитними коштами, тому рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 червня 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 14 вересня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість в сумі 316992 євро 66 євроцентів, що еквівалентно сумі 3651792 грн. 86 коп. (копія рішення на а.с.26-28).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_5 та ОСОБА_1, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання правочину недійсним відмовлено, а зустрічний позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, яке рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2014 року було змінено і в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1180pv21-07 від 19 червня 2007 року в розмірі 316992 євро 66 євроцентів, що еквівалентно сумі 1953473 грн. 17 коп., заборгованості по нарахованим відсоткам - 69406 євро 26 євроцентів, що еквівалентно сумі 799564 грн. 97 коп., пені в сумі 898755 грн. 44 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок літ.А загальною площею 372,50 кв.м (п'ять житлових кімнат) та господарські споруди - огорожу № 1, криницю - літ.І, вигрібну ями літ.ІІ, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнуто судовий збір в сумі 2724 грн. 45 коп. (копія рішень на а.с.29-35).

У згаданому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають відповідачі: з 05 серпня 2011 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 14 березня 2014 року відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується повідомленням управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 26 грудня 2014 року за № 7301/15495 (а.с.55).

Позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 05 серпня 2014 року на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення будинку, яка ними отримана 08 серпня 2014 року, однак дана вимога залишена без задоволення, що підтверджується копією вимоги (а.с.36).

Як передбачено частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Тому, колегія суддів вважає, що під час ухвалення рішення судом 1-ї інстанції про виселення відповідачів на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку», помилково не застосовано як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Згідно за змісту цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Таким чином, враховуючи наведене і те, що спірний будинок, який належить відповідачці ОСОБА_1, переданий в іпотеку, був придбаний не за рахунок кредитних коштів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Позов про виселення відповідачів із наданням іншого житлового приміщення для постійного проживання позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не заявлявся, а поданий ними позов про виселення відповідачів без надання іншого житла з наведених вище підстав не може бути задоволено.

Тому, всупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України позивач не надав суду належні та допустимі докази про наявність законних підстав для виселення відповідачів без надання іншого житла.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову про виселення відповідачів ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник, задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31 березня 2015 року скасувати.

В позові публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діє від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як законний представник, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: управління Державної міграційної служби в Чернівецької області, служба у справах дітей Чернівецької міської ради про примусове виселення з житлового будинку - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 121,80 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: