Справа № 603/307/15-ц
Провадження №2/603/106/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"30" червня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов»язання знятись із реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов»язання знятись з реєстрації, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с.Олеша по вул.Шевченка, 24 Монастириського району Тернопільської області, у якому зареєстрований відповідач ОСОБА_2, проте з травня 2014 року у ньому не проживає без поважних причин. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №24 по вул.Шевченка в с.Олеша Монастириського району Тернопільської області.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала повністю з тих підстав, що ОСОБА_2 тривалий час не проживає у будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, належних йому речей у будинку немає, родинних стосунків не підтримує, шлюб між онукою позивача ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано, відповідач не навідується, витрат на утримання житлового будинку не несе, тому просить суд позов задовольнити. Суду пояснила, що будь-яких перешкод відповідачу щодо користування житловим приміщенням позивач не чинить.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечила представник позивача.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно ксерокопії свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Олешівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 17.10.2001 року №72 позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с.Олеша по вул.Шевченка, 24 Монастириського району Тернопільської області.

Дане будинковолодіння зареєстроване КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» за позивачем ОСОБА_1, реєстраційний №40, про що свідчить реєстраційне посвідчення від 27.12.2001 року.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 25.09.2014 року розірвано шлюб між онукою позивача ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 Рішення набрало законної сили та є чинним.

Як вбачається зі змісту письмового повідомлення Монастириського РС УДМС України в Тернопільській області №378 від 30.05.2015 року, відповідач ОСОБА_2, 09.06.1985р.н., зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 підтвердила те, що відповідач ОСОБА_2 дійсно з травня 2014 року не проживає у житловому будинку, розташованому по вул.Шевченка,24 в с.Олеша Монастириського району Тернопільської області, який належить позивачу ОСОБА_1, родинних відносин з позивачем не підтримує та не навідується. Дані обставини їй відомі, оскільки проживає по сусідству.

Відповідно до ч.2 ст.405 член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у якості члена сімї за адресою: с.Олеша, вул.Шевченка, 24 Монастириського району Тернопільської області, що належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1, однак з травня 2014 року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, тобто не використовує житло за цільовим призначенням для проживання.

Вищевказане підтверджується актом, складеним 23.04.2015 року комісією в складі сільського голови ОСОБА_6, депутата сільської ради ОСОБА_7, сусідів ОСОБА_8, ОСОБА_5, які провели обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача ОСОБА_1, про те, що ОСОБА_2, з 04.05.2014 року у житловому будинку, розташованому за адресою с.Олеша по вул.Шевченка, 24 Монастириського району Тернопільської області не проживає.

У зв'язку з наведеним позивач несе додаткові витрати по оплаті комунальних платежів, порушується його право на власний розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі наведених вище обставин суд приходить до переконання, що відповідач без поважних на те причин понад один рік не проживає у спірному житловому будинку, в даному випадку мають місце порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим в с.Олеша по вул.Шевченка, 24 Монастириського району Тернопільської області.

Проте, не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки, згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із наведеного вбачається, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття з реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, слід стягнути із відповідача в користь позивача понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.10, 60, 88, 212, 213-215, 226, 292, 294 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов»язання знятись із реєстрації, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком №24 з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Шевченка в с.Олеша Монастириського району Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9