Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7358/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 25 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Арсенал Струхування" до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Арсенал Струхування" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог вказав, що 03.08.2013 року по просп. Миру, 43 в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів „Skoda SuperB, д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ВАЗ-21099 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 В результаті ДТП автомобілю „Skoda SuperB" були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток вартістю 8667,17 грн. Оскільки 01.06.2013 року між ПАТ „Страхова компанія „Арсенал Страхування" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, виплативши страхове відшкодування позивач поніс збитки на суму 8127,17 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля „ВАЗ" не була застрахована, а тому просив стягнути з відповідача вказану суму в порядку регресу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2015 року в задоволені позову відмолено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове - про задоволення позову, посилаючись на те, що судом не враховано, що згідно даних МТСБУ, за номером поліса, наданого відповідачем значаться відомості, що бланк даного полісу не використаний, крім того, позивач має право сам обирати спосіб захисту.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.08.2013 року по просп. Миру, 43 в м. Житомирі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Skoda SuperB», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та ВАЗ-21099, д/н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1. Винним у вчиненні вказаної пригоди визнаний відповідач (а.с. 13).

Оскільки між позивачем та ОСОБА_2 укладений договір добровільного страхування належного йому автомобіля «Skoda SuperB», д/н НОМЕР_1, позивачем були понесені витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 8127,17грн. (а.с. 4-9, 10-11, 12, 16, 31).

Відповідно до вимог ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не невстановлений законом.

У відповідності до положень до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із змісту ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.06.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ „Українська страхова компанія «Гарант-Авто» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком до 16.06.2014 року, що пітверджується полісом АЕ №1450550 та квитанцією про сплату відповідного внеску (а.с. 42, 43), оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги доводи позивача, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована та долучений в їх обгрунтування витяг з централізовної бази даних МТСБУ, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обов»язок доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, законодавчо покладений саме на цю сторону.

Згідно ст. 64 ЦПК, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

У відповідності до вимог ст. 59 ЦПК, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Вказаний витяг не є документом, виданим Моторо-транспортним бюро України, є роздруківкою на інтернет-запит, МТСБУ не посвідчений, а тому, в силу вазаних вимог процесуального закону, не може вважатися доказом.

Оскільки будь-яких інших даних сторонами надано не було, клопотань щодо витребування додаткових доказів не заявлялося, суд позбавлений можливості збирати докази з власної ініциативи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив надані докази в їх сукупності та дійшов правильного висновку про недоведеність твердження позивача щодо відсутності страхування цивільної відповідальності ОСОБА_1

З тих самих підстав не може бути взятий до уваги і витяг з інтернет-мережі, долучений позивачем до апеляційної скарги (а.с. 64-65).

Посилання апелянта на порушення судом його права на самостійне обирання способу захисту, є надуманим, оскільки обрання відповідача на спосіб захисту не впливає.

Щодо особи, яка безпосередньо повинна відповідати у спірному правовідношенні, то ця особа визначена Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому її визначення не є компетенцією позивача.

З урахуванням, що представник позивача участі в судовому засіданні не приймав, суд першої інстанції був позбавлений можливості виконати вимоги ст. 33 ЦПК України та обгрунтовано відмовив в позові до ОСОБА_1

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія „Арсенал Струхування» відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді