Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1712/14-ц Головуючий у 1-й інст. Криницький Л. В.
Категорія 4 Доповідач Микитюк О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Товянської О.В., Гансецької І.А. при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Новоборівського державного житлово-комунального підприємства (треті особи Державне підприємство «Коростенське лісомисливське господарство ЛМГ», територіальна громада в особі Новоборівської селищної ради) про визнання недійсним розпорядження Новоборівського ДЖКП щодо приватизації та скасування свідоцтва про право власності на житло

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним розпорядження Бюро по приватизації житла Новоборівського державного житлово-комунального підприємства №490 від 27 грудня 2006 року в частині приватизації сарая шлакоблокового, деревяної літньої кухні та гаража шлакоблокового по вуд.Лісній, 36 в смт.Нова Борова та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначив, що 14 грудня 2005 року придбав приватизовану квартиру АДРЕСА_2. До квартир №1 и №2 належало допоміжне приміщення - сарай, але отримали дозвіл на його приватизацію у 2006 році і в подальшому приватизували мешканці квартири №2. Вважає, що він також мав право на приватизацію частини сараю.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року у позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що сарай є допоміжним приміщенням і відповідно до ч.2ст.382 ЦК України має належати співвласникам квартир на праві спільної сумісної власності.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 14 грудня 2005 року ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу набув право власності на квартиру АДРЕСА_1. На час укладення даного договору сарай шлакоблоковий за цією адресою не був допоміжним приміщенням до даного будинку, а перебував у власності ДП „Коростенське ЛМГ і знаходився на його балансі. Ці обставини встановлені рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконного права користування частиною сараю та ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2014 року ,які залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2014 року (т.1 а.с.27, 28-29, 35-36).

09.12.2006 року адміністрація ДП „Коростенське ЛМГ надала ОСОБА_2 дозвіл №1339 на приватизацію квартири №2, гаража, літньої кухні та сараю шлакоблочного. 27 грудня 2006 року ОСОБА_2 разом із членами сімї отримала свідоцтво про право власності на житло. Обєктом приватизації крім квартири додатково є - гараж, літня кухня та сарай шлакоблочний, що підтверджується довідкою Новоборівського ДЖКП від 29.12.2006 року.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки спірний сарай по вул.Лісній, 36 в смт.Нова Борова не був допоміжним приміщенням до жилого будинку, передача його власником - ДП „Коростенське ЛМГ незабороненим законом способом у власність мешканців квартири №2 жодним чином не суперечить положенням Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду і не порушує прав позивача. Помилкове усвідомлення позивачем факту придбання ним у попередніх власників разом із квартирою №1 і частини сараю не має правого значення для вирішення даного спору.

Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права і залишається без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Залишити без змін рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: