У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Галицького району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заданої злочином, за касаційною скаргою ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 4 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року прокурор в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4, працюючи секретарем Дубовецької сільської ради, виконуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 28 липня 2008 року № 10080-р «Про виділення коштів для проведення невідкладних заходів з ліквідації наслідків стихійного лиха-повені, що сталося 23-27 липня 2008 року», не звірила достовірності зазначених у дефектних актах площ пошкоджених будівель з площами таких у технічних паспортах на будівлі по кожному господарству та за відсутності таких з площами будівель, зазначених у погосподарських книгах с. Дубівці, узагальнила їх, склавши списки. Такий список, у свою чергу, підписав голова сільської ради ОСОБА_3, унаслідок чого виплата грошової допомоги потерпілим від стихійного лиха відбулася по завищених на 3 580,7 кв. м площ пошкоджених будинків і потерпілим зайво було виплачено 3 062 832 грн, чим державним інтересам завдано значних матеріальних збитків, оскільки з Державного Бюджету України обласним бюджетам Вінницької, Івано-Франківської, Закарпатської, Львівської, Тернопільської, Чернівецької областей та м. Чернівці були виділені субвенції.

Такі порушення та неправомірні дії відповідачів встановлено під час проведеного розслідування по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, провадження по якій закрито у зв'язку з актом амністії, тому прокурор просив суд задовольнити позов.

В апеляційному порядку справа розглядалася неодноразово.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 4 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року, позов прокурора Галицького району Івано-Франківської області в інтересах держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави в особі управління соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації в Івано-Франківській області заподіяну шкоду в розмірі 3 062 832 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, просять оскаржені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов прокурора, суд першої інстанції, керуючись ст. ст. 1166, 1174 ЦК України, виходив із того, що відповідачі як посадові особи органів місцевого самоврядування своїми солідарними та спільними неправомірними діями, які виразилися у складанні та підписанні списків громадян про надання допомоги для ліквідації наслідків стихійного лиха з перевищенням на 3 580,70 кв.м площі пошкоджених житлових будинків 204 мешканців с. Дубівці, завдали державі шкоди у розмірі 3 062 832 грн, які були виплачені мешканцям села з державного бюджету.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції, вказавши також на те, що вина відповідачів доведена постановами суду, якими їх звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, по амністії, в яких також вірно розрахований розмір шкоди, завданий державі, та підтверджений актом контрольно-ревізійного відділу у Галицькому районі.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що на час спірних правовідносин ОСОБА_3 перебував на посаді сільського голови с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області, а ОСОБА_4 - працювала секретарем Дубовецької сільської ради.

Внаслідок стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року, було пошкоджено будівлі мешканців с. Дубівці Галицького району Івано-Франківської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2008 року № 689 затверджено Порядок використання у 2008 році субвенцій з державного бюджету обласним бюджетам Вінницької, Івано-Франківської, Закарпатської, Львівської, Тернопільської та Чернівецької областей, міському бюджету м. Чернівців для ліквідації наслідків стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року, яким визначено механізм використання субвенцій з державного бюджету обласним бюджетам Вінницької, Івано-Франківської, Закарпатської, Львівської, Тернопільської та Чернівецької областей, міському бюджету м. Чернівців для ліквідації наслідків цього стихійного лиха (п. 1).

Відповідно до п. 2 згаданого Порядку, субвенція спрямовується на виплату часткової допомоги сім'ям, які постраждали внаслідок стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року (далі - допомога), зокрема для: будівництва та придбання житла; капітального та поточного ремонту пошкодженого житла; відшкодування вартості зруйнованих господарських приміщень, втраченого майна і сільськогосподарської продукції на городах та присадибних ділянках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 липня 2008 року № 688 затверджено Порядок обстеження майна, пошкодженого унаслідок стихійного лиха, що сталося 23-27 липня 2008 року, яким визначено механізм обстеження житлових будинків, квартир (їх частин) незалежно від форми власності, господарських споруд, інженерних мереж і споруд, об'єктів соціально-культурного призначення (далі - об'єкти) та земель, відведених громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння, випасання худоби і товарного сільськогосподарського виробництва (далі - земельні ділянки), що зазнали пошкодження унаслідок стихійного лиха у липні 2008 року (п. 1).

Відповідно до п. 2-3 згаданого Порядку, обстеження проводиться на підставі заяви, що подається органові місцевого самоврядування за місцем розташування об'єкта та/або земельної ділянки.

Відповідно до п. 8 згаданого Порядку, на підставі актів обстеження об'єктів та/або земельних ділянок орган місцевого самоврядування узагальнює відомості про об'єкти та/або земельні ділянки, їх власників, користувачів, наймачів, орендарів або організацій, що надають послуги з утримання об'єктів, та в триденний строк надсилає їх райдержадміністрації.

Райдержадміністрація складає на підставі зазначених відомостей зведений реєстр по району і в дводенний строк надсилає його облдержадміністрації.

Облдержадміністрація формує на підставі зведених реєстрів загальний реєстр по області і надсилає його Мінекономіки та Мінагрополітики.

Судом також установлено, що рішеннями Дубівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 30 липня 2008 року та від 24 серпня 2008 року сформовано комісії по обстеженню житлових будинків та земельних ділянок після стихійного лиха.

Даними комісіями протягом серпня-грудня 2008 року проводились обстеження будинків та господарських споруд мешканців с. Дубівці та складались відповідні акти обстежень та дефектні акти.

ОСОБА_4, будучи секретарем Дубівської сільської ради, протягом серпня-грудня 2008 року склала списки громадян про надання допомоги для ліквідації наслідків стихійного лиха, в яких вказала завищені на 3 580,70 кв. м. площі пошкоджених житлових будинків 204 жителів с. Дубівці.

ОСОБА_3, перебуваючи на посаді сільського голови с. Дубівці, не перевірив відомостей у зазначених списках, завірив їх та подав до управління праці та соціального захисту населення Галицької районної державної адміністрації.

Факт складання списків ОСОБА_4 та завірення їх ОСОБА_3 сторонами визнається й не оспорюється.

Постановою Галицького районного суду від 29 грудня 2011 року ОСОБА_3, який звинувачувався у вчиненні ним як службовою особою службової недбалості, яка проявилася у неналежному виконанні ним своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам (без зазначення розміру такої шкоди), звільнено його від кримінальної відповідальності по ст. 367 ч. 2 КК України на підставі п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Постановою Галицького районного суду від 10 липня 2013 року ОСОБА_4, яка звинувачувалася у тому, що вона, будучи службовою особою, вчинила службову недбалість і неналежно виконувала свої службові обов'язки через несумлінне ставлення до них, що завдало тяжких наслідків інтересам держави, а саме завдало значної шкоди на суму 3 062 832 грн, звільнено від кримінальної відповідальності по ст. 367 ч. 2 КК України на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12 грудня 2008 року.

Цивільний позов, заявлений у кримінальній справі, залишено без розгляду.

Встановивши такі фактичні обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вина відповідачів у солідарному завданні шкоди державі та розмір цієї шкоди встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Проте зазначених обов'язкових вимог закону апеляційний суд взагалі не виконав. Зокрема, суд касаційної інстанції при попередньому скасуванні судового рішення у своїй ухвалі від 1 квітня 2015 року вказав на необхідність встановити, перевірити та надати відповідну правову оцінку застосованим районним судом нормам матеріального права щодо вини відповідачів, визначити розмір шкоди та навести докази, якими цей розмір підтверджено.

Разом з тим, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд не звернув уваги на те, що місцевий суд при задоволенні позову прокурора одночасно керувався як ст. 1166 ЦК України, так і ст. 1174 ЦК України, які по-різному визначають суб'єктний склад відповідальних за шкоду осіб, так і підстави відповідальності. Зокрема, при відповідальності за ст. 1166 ЦК України суду слід враховувати, що єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину завдавача шкоди. Натомість, при відповідальності згідно зі ст. 1174 ЦК України суб'єктом відповідальності є держава чи орган місцевого самоврядування, а, по-друге, відповідальність наступає незалежно від вини.

У порушення вимог ст. 303, п. 3 ч.1 ст. 315 ЦПК України апеляційний суд цей недолік суду першої інстанції не усунув і взагалі не зазначив, якими нормами матеріального права він керувався при ухваленні свого судового рішення.

Крім того, пославшись на те, що вина відповідачів доведена преюдиційними постановами суду, якими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосування акту про амністію, апеляційний суд не звернув уваги на те, що в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України такими судовими рішеннями могли бути лише вирок суду або постанова у справі про адміністративне правопорушення. Інші прийняті в рамках кримінальної справи постанови (як у даній справі - постанови про звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку з амністією) оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України, тобто у сукупності та взаємозв'язку з іншими доками (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). Отже, апеляційному суду слід визначити вину відповідачів у завданні шкоди відповідно до норм матеріального та процесуального права та інші складові цивільно-правової відповідальності.

У зв'язку з наведеним посилання апеляційного суду як на безспірний факт на те, що постановами про закриття кримінальної справи відносно відповідачів доведено розмір шкоди державі є передчасним, оскільки в постановах суду розмір шкоди зазначено у сумі 3 062 832 грн., а в акті контрольно-ревізійного відділу, на який суд також послався у своєму судовому рішенні, розмір шкоди вказано в сумі 2 860 220 грн. У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України апеляційний суд цих суперечностей не усунув і не вказав, чому перевага надана саме постановам суду, які є таким самим письмовим доказом у справі, як і наведений вище акт.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, судом не встановлені, судове рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, до якої приєдналася ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик