Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що з 1940 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_6. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, в особистих документах ОСОБА_5 наявні розбіжності в написанні його прізвища. Встановлення факту родинних відносин їй потрібно для захисту її майнових та немайнових прав та інтересів.

Просила суд встановити юридичний факт про те, що вона є матір'ю ОСОБА_5, прізвище якого у відновленому актовому записі про народження вказано як ОСОБА_7

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 7 вказаної постанови Пленуму роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

З аналізу наведених норм закону та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановленню фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку, окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.

Отже, суд першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням вказаних вимог закону, прийшли до обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні заяви ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, оскільки заявником не зазначено мету встановлення даного факту та яким чином відсутність встановлення цього факту впливає на реалізацію прав та інтересів ОСОБА_4

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук