Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Хопти С.Ф.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договорів поруки та іпотеки припиненими, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просило:

- у рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 350 240,37 доларів США, що еквівалентно 4 153 284 грн 45 коп., за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеного між акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі магазину з житловими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1, загальною площею 651,3 кв. м, житловою - 81,20 кв. м, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно;

- визнати за банком право власності на предмет іпотеки;

- припинити право власності іпотекодавців ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на будівлі магазину із житловими приміщеннями, які розташовані за вказаною вище адресою;

- виселити з житлових приміщень ОСОБА_3, ОСОБА_5 та усіх мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною вище адресою;

- витребувати у відповідачів і передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи на будівлі магазину із житловими приміщеннями.

Позов обґрунтований тим, що 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно з яким остання отримала кредит у сумі 270 тис. доларів США та зобов'язалася його повернути в термін до 24 жовтня 2018 року або достроково зі сплатою 13,4 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачами було укладено договір іпотеки від 24 жовтня 2007 року, згідно з яким останні надали в іпотеку спірне нерухоме майно, належне їм на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 29 червня 2006 року і зареєстрованого комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ» 30 червня 2006 року.

08 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк», і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у тому числі і за вказаним вище кредитним договором.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту у відповідача ОСОБА_3 утворилася заборгованість у розмірі 350 240,37 дол. США, що еквівалентно 4 153 284 грн 45 коп., та складається з заборгованості за кредитом - 237 533,66 дол. США, що еквівалентно 2 816 765 грн 12 коп., та заборгованості за відсотками - 112 706,71 дол. США, що еквівалентно 1 336 519 грн 33 коп.

Ураховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

24 квітня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила відмовити у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» в частині позовних вимог до неї, як майнового поручителя, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року; визнати припиненим з 01 жовтня 2013 року договір поруки від 24 жовтня 2007 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати частково припиненим з 01 жовтня 2013 року договір іпотеки від 24 жовтня 2007 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк», за яким передано в іпотеку банку нерухоме майно, і визнати припиненою іпотеку на 1/2 частини будівлі магазину із житловими приміщеннями, що розташовані по АДРЕСА_1, на земельній ділянці розміром 450 кв. м, що належать їй і ОСОБА_5 на праві власності в рівних частках.

Позов обґрунтовувала тим, що вимоги до неї мали б бути пред'явлені протягом шести місяців з дня настання права вимоги за договором споживчого кредиту, а сааме: з 01 квітня 2014 року. Крім того, посилалась на те, що до правовідносин, які виникли між сторонами іпотечного договору, розповсюджуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», які суд повинен застосувати.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року позовні заяви ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 були об'єднані в одне провадження.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. В рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 350 240,37 доларів США за договором про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлі магазину з житловими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1, загальною площею 651,30 кв. м, житловою - 81,20 кв. м, шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» права власності на вказане майно. Визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: будівлі магазину із житловими приміщеннями, які розташовані за вищевказаною адресою, загальною площею - 651,30 кв. м, житловою - 81,20 кв. м. Припинено право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на спірне нерухоме майно. Виселено відповідачів з житлових приміщень. У задоволенні позову в частині витребування від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і передачі ПАТ «Дельта Банк» технічного паспорта, правовстановлюючих документів на будівлі магазину із житловими приміщеннями, а також виселення з житлових приміщень усіх інших мешканців, які в них зареєстровані і проживають, відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про припинення договору поруки скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Визнано припиненим з 02 жовтня 2013 року договір поруки від 24 жовтня 2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, на забезпечення договору про надання споживчого кредиту від 24 жовтня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції, справу направити на новий розгляд.

Отже, судові рішення оскаржуються в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в іншій частині не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 270 тис. доларів США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в термін до 24 жовтня 2018 року або достроково зі сплатою відсотків у розмірі 13,4 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами був укладений договір іпотеки від 24 жовтня 2007 року б/н, згідно з яким останні надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлі магазину із житловими приміщеннями, які розташовані по АДРЕСА_1, загальною площею 651,3 кв. м, житловою - 81,20 кв. м, яке належить їм на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 29 червня 2006 року, зареєстрованого комунальним підприємством «Білгород-Дністровське БТІ» 30 червня 2006 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, згідно з яким поручитель зобов'язалася перед кредитором у солідарному порядку відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором від 24 жовтня 2007 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 кредитних зобов'язань станом на 28 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 350 240,37 дол. США, що еквівалентно 4 153 284 грн 45 коп.

30 листопада 2013 року ПАТ «Дельта Банк» надіслало на адресу відповідачів повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у 30-денний строк та вимогу про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації, а також вимогу про виселення інших мешканців із житлового приміщення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині фактично погодився й апеляційний суд, послався на неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, унаслідок чого утворилась заборгованість, тому позивач набув право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Погодитися з висновками судів не можна з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на це уваги не звернув, на порушення ст. 39 Закону «Про іпотеку» на зазначив загальний розмір вимог та (або) всіх його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки від 24 жовтня 2007 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення.

У матеріалах справи відсутній нотаріально посвідчений договір відступлення права вимоги іпотекодержателя.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув, на порушення вимог ст. ст. 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

У зв'язку з цим судові рішення в частині вирішення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Державна реєстраційна служба України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.Ф. Хопта

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик