У х в а л а

ІМенем УКраїни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області, третя особа - управління освіти, молоді та спорту Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що наказом від 13 серпня 1990 року № 130-А її було прийнято на роботу в дитсад-ясла с. Широке радгоспу-заводу «Виноградівський» на посаду музичного керівника. 23 серпня 1990 року її звільнено в зв'язку з передачею дошкільного закладу на баланс виконавчого комітету Широцької сільської ради народних депутатів згідно з наказом від 23 серпня 1991 року № 102. Цього ж дня її прийнято на посаду музичного керівника Широцького дошкільного закладу в порядку переводу з реорганізованого дошкільного закладу відповідно до наказу відділу народної освіти від 23 серпня 1991 року № 347. 4 квітня 2011 року її призначено на посаду вихователя у відповідача. 7 жовтня 2014 року її звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що звільнення є незаконним, просила задовольнити позов.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 9 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді вихователя Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області із 7 жовтня 2014 року. Стягнуто з Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 8 жовтня 2014 року до дня ухвалення рішення у розмірі 7 415 грн 06 коп., у відшкодування завданої моральної шкоди - 5 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць - 2 617 грн.

ОСОБА_4, яка діє від імені Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що наказ про звільнення ОСОБА_3 є незаконним, оскільки в ньому не зазначено конкретні факти порушення нею трудової дисципліни чи невиконання трудових обов'язків.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що наказом від 13 серпня 1990 року № 130-А ОСОБА_3 було прийнято на роботу в дитсад-ясла с. Широке радгоспу-заводу «Виноградівський» на посаду музичного керівника.

Наказом від 23 серпня 1991 року № 102 ОСОБА_3 звільнено з роботи у зв'язку з передачею дошкільного закладу на баланс виконкому Широцької сільської ради народних депутатів.

Наказом відділу народної освіти від 23 серпня 1991 року № 347 ОСОБА_3 прийнято на посаду музичного керівника Широцького дошкільного закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області в порядку переводу з реорганізованого дошкільного закладу.

Наказом Широцького дошкільного закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області від 4 квітня 2011 року № 6 позивача призначено на посаду вихователя.

Наказом Широцького дошкільного закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року № 11 ОСОБА_3 оголошено догану за систематичне порушення трудової дисципліни та створення негативного мікроклімату в колективі.

Наказом Широцького дошкільного закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області від 16 грудня 2013 року № 14 ОСОБА_3 оголошено догану за невиконання функціональних обов'язків, за порушення трудової дисципліни та створення конфліктних ситуацій серед колективу та батьків.

Наказом відповідача від 7 жовтня 2014 року № 1 ОСОБА_3 звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Дійшовши висновку про незаконність наказу відповідача про звільнення позивача, суди виходили з того, що в ньому не зазначено конкретні факти порушення нею трудової дисципліни чи невиконання трудових обов'язків, останній обмежився загальним посиланням на порушення дисципліни та систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач на запит представника позивача навів перелік обставин, які стали підставою проведення звільнення ОСОБА_3 (а. с. 12-27).

Чинним КЗпП України не передбачено, що такі мають бути вказані безпосередньо в наказі про звільнення, їх не зазначення в ньому не може бути підставою для визнання такого наказу і звільнення незаконним.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно із ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40, п. п. 2, 3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи, 7 жовтня 2014 року відбулись профспілкові збори Широцького дошкільного закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області, на яких розглядалось звернення завідуючої відповідача щодо звільнення ОСОБА_3 із займаної посади, прийнято рішення рекомендувати звільнити ОСОБА_3 із займаної посади.

Оскільки профспілковий комітет відповідача за зверненням уповноваженого органу надав згоду на звільнення ОСОБА_3, то сама по собі відсутність працівника, як і розгляд цього звернення без участі останньої, внаслідок її небажання, не є підставою ставити таку згоду під сумнів та не впливає на законність рішення власника.

Тому висновки судів про незаконність згоди профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_3 є передчасними.

Не ґрунтується на положеннях ЦПК України висновок апеляційного суду про те, що акти, в яких зафіксовані порушення трудової дисципліни, які стали підставою накладення дисциплінарних стягнень, не відповідають законодавству, оскільки підписані головою або членами профспілкового комітету.

Апеляційний суд не вказав, на підставі якої норми права дійшов такого висновку та чим передбачено заборону підписувати акти членам профспілкового комітету.

Вирішуючи спір, суди не з'ясували, з якими порушеннями власник пов'язував притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, накладення стягнення у вигляді догани і її звільнення, чи були такі допущені останньою, а якщо були, то чи могли вони бути підставою для накладення дисциплінарних стягнень.

Розгляд профспілковим комітетом звернення уповноваженого органу щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_3 без участі останньої не перешкоджає їй доводити в суді незаконність звільнення та відсутність підстав для розірвання трудового договору.

З огляду на викладене, ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки допущені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені Широківського дошкільного навчального закладу ясла-садок Виноградівського району Закарпатської області, задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 9 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук