Провадження №2/155/622/15
Справа №155/1251/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого Чонки В.В.,

при секретарі Федонюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту належності документу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів про встановлення факту належності документу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Мотивує свій позов тим, що 01 січня 2003 року помер її дід ОСОБА_5. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна частка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384, виданого 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна померлого за законом, оскільки діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4,тобто відповідачі, відмовилися від успадкування належного їм майна. Після смерті діда позивачка прийняла спадщину шляхом спільного проживання, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Крім того, у вищевказаних сертифікатах було допущено помилку, оскільки покійний дід позивачки значиться в ньому як «Лисюк Микола Лаврінович», хоча правильно має бути «Лисюк Микола Лаврентійович». Через допущену помилку в позивачки виникла проблема з оформленням спадкових прав. Просить встановити факт належності правовстановлюючих документів та визнати її право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак в своїй заяві до суду позов підтримала повністю, просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, однак в своїй заяві до суду позов визнала повністю, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у її відсутність

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_5 помер 01 січня 2003 року.

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384, виданого 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою, вбачається, що покійний дід позивачки значиться як «Лисюк Микола Лаврінович».

З матеріалів справи, зокрема, свідоцтв про народження відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що їхній покійний батько, тобто дід позивачки, значиться як «Лисюк Микола Лаврентійович».

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при оформленні сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384 було допущено орфографічну помилку, оскільки діда позивачки зазначили «Лисюк Микола Лаврінович», хоча правильно має бути «Лисюк Микола Лаврентійович», що підтверджено матеріалами справи. Через допущену помилку позивачка не може реалізувати своє законне право на оформлення спадщини.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.553 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповіддю Горохівської державної нотаріальної контори №1579/01-09 від 18 серпня 2015 року вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №41251595 після померлого ОСОБА_5, який помер 01 січня 2003 року, спадкова справа не заводилась.

Довідкою ОСОБА_2 сільської ради №407 від 12 червня 2015 року стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті ОСОБА_5 є його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак, судом встановлено, що останні спадщини після померлого батька ОСОБА_5 не прийняли та подали до суду письмові заяви про визнання ними позовних вимог позивачки.

Таким чином, єдиним спадкоємцем майна після померлого ОСОБА_5 є його внучка ОСОБА_1, тобто позивачка.

З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063, який виданий Горохівської районною державною адміністрацією вбачається, що ОСОБА_6 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності розміром 1,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

З свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384, виданого 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою вбачається, що ОСОБА_6 має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства.

Як вбачається із письмового роз'яснення нотаріуса від 04 серпня 2015 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивачка після смерті діда ОСОБА_5 прийняла спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити факт належності правовстановлюючих документів та встановити право власності по спадкуванню за законом ОСОБА_1 на земельну частку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384, виданого 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 234, 256 ЦПК України, ст.ст. 527, 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.392 ЦК України, п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384 від 02 квітня 2002 року, які видані на імя ОСОБА_6 належать ОСОБА_5, який помер 01 січня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0192063 та на майновий пай згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0215384, виданого 02 квітня 2002 року ОСОБА_2 сільською радою.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Горохівського районного суду В.В. Чонка