Номер провадження: 22-ц/785/7847/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Заїкіна А.П., Процик М.В.,

за участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко»» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ТОП Фінанси» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ПАТ АБ «Порто-Франко» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №606/1-08 від 10 квітня 2008 року в сумі 1 412 862,53 гривні, з яких загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 935 847,21 гривня, штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості 476 988,32 гривні, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований у відділі РЕВ №2 м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08 січня 2014 року за ОСОБА_3.

Позивач посилався на те, що 10 квітня 2008 року між ПАТ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір відповідно до умов якого останній отримав споживчий кредит в сумі 26 500 доларів США на придбання автомобіля зі сплатою 13,5% річних на строк до 09 квітня 2013 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 квітня 2008 року між ПАТ «Порто-Франко» та ОСОБА_4 було укладено договір застави придбаного за кредитні кошти автомобіля.

На заставне майно (автомобіль) було накладено обтяження про заборону відчуження, про що було внесено відомості до державного реєстру обтяжень рухомого майна 06 березня 2009 року.

Згідно отриманої інформації із бази даних АІС «Автомобіль» стало відомо, що заставодавець ОСОБА_4 07 травня 2009 року зняла з обліку зазначений автомобіль для реалізації і 11 червня 2009 року продала його громадянину ОСОБА_5, який в свою чергу 28 грудня 2013 року зняв вказаний автомобіль з обліку для реалізації і 08 січня 2014 року реалізував його громадянці ОСОБА_3, за якою на сьогоднішній день зареєстрований вказаний технічний засіб.

Враховуючи те, що позичальник належним чином не виконує грошове зобов'язання та станом на 27 лютого 2015 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 47 079,45 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1 412 862,53 гривні, позивач просить в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет застави шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в рамках виконавчого провадження.

Відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що вона являється добросовісним набувачем спірного автомобіля, придбавши його 08 січня 2014 року у громадянина ОСОБА_5, який у свою чергу придбав зазначений автомобіль 11 червня 2009 року у ОСОБА_4 в той період, коли обтяження на спірний автомобіль із-за халатності позивача не було накладено.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2015 року позов ПАТ АБ «Порто-Франко» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «ТОП Фінанси» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Звернуто стягнення на предмет застави - транспортний засіб легковий автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований у відділі РЕВ №2 м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08 січня 2014 року за ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: Україна, м. Одеса, АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження.

Початкову ціну продажу встановити на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір в розмірі 3 654 гривень.

В апеляційній скарзіОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовитиПублічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Порто-Франко» у задоволенні позову.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянуту на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Фінансова компанія ТОП Фінанс», котрі повідомлялися про час та місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами / ч. 2 ст. 303 ЦПК України/.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковими підставами для скасування рішення суду.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 квітня 2008 року між АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 був кладений кредитний договір № 606/1-08 на суму 26500 доларів США строком до 09.04.2013 року для придбання автомобіля марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску.

З метою виконання зобов»язання кредитного договору 10 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір застави № 673/1-08, за умовами якого остання передала в заставу банку придбаний автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Станом на 27.02.2015 року виникла заборгованість за вказаними кредитним договором в загальному розмірі 47079,45 доларів США, що еквівалентно 1 412 862,53 грн., з яких: загальна заборгованість за кредитом та відсотками 31185,23 дол. США, штрафні санкції 15894,22 дол. США.

ОСОБА_4 07.05.2009 року зняла з обліку в органах ДАІ заставлений автомобіль та 11.06.2009 року продала його ОСОБА_5.

28.12. 2013 року ОСОБА_5 зняв спірний автомобіль з обліку в органах ДАІ та 08.01.2014 року продав його ОСОБА_3

На тепер заставлений автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрований в органах ДАІ на ім»я ОСОБА_3 та має реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 20 ч.1 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно ст. 27 ч.1 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2 06.03.2009 року внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави № 673/1-08 від 10.04.2008 року.

Доказів того, що на момент відчуження автомобіля ОСОБА_3 у січні 2014 року він не мав обтяження, відповідачкою не надано.

22 серпня 2014 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ТОВ «ТОП Фінанс» укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого «ПАТ «Порто-Франко» відступило ТОВ «ТОП Фінанс» право вимоги боржника. Зокрема право вимоги за кредитним договором № 606/1-08 від 10 квітня 2008 року відступлено та ТОВ «ТОП Фінанс» одержало право вимагати від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належного виконання всіх зобов»язань.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04.12.2014 року визнано дійсним договір факторингу № 2 від 22.08.2014 року.

Рішенням господарського суду м. Києва від 09.07.2015 року визнано недійсним договір факторингу №2 від 22.08.2014 року між ТОВ «ТОП Фінанс» та ПАТ «Порто-Франко».

Оскільки договір факторингу № 2 від 22.08.2014 року між ТОВ «ТОП Фінанс» та ПАТ «Порто-Франко» про відступлення прав вимоги за кредитним договором №606/1-08 від 10 квітня 2008 року визнано недійсним рішенням Господарського суду м. Києва від 09.07.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2015 року, то посилання апеляційної скарги на відсутність у ПАТ «Порто-Франко» права вимоги за вказаним кредитним договором є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 на законних підстав отримала право власності на спірний автомобіль, тому не вправі відповідати за кредитними зобов»язаннями ОСОБА_2 не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмові у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до вимог ст. 27 ч.1 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Стаття 572 ЦК України визначає, що в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна.

Оскільки заставлене майно автомобіль марки «Suzuki Grand Vitara», 2007 року випуску, яке було обтяжене на відчуження згідно запису від 06.03.2009 року, було продано без згоди заставодержателя, то при переході права власності на цей предмет до іншої особи застава /іпотека/ є дійсною для набувача цього майна.

Ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції стороною апелянта не надано належних та допустимих доказів того, що на момент відчуження заставленого автомобіля він не перебував у обтяженні.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11 серпня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді А.П. Заїкін

М.В. Процик