У х в а л а

6 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Карпенко С.О., Коротуна В.М.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, Золочівська міська рада Львівської області, про визнання договору недійсним,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 24 квітня 2013 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, та застосувати наслідки недійсності правочину; вселити неповнолітніх дітей у спірну квартиру.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 1995 року по 2014 рік перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом вони проживали в АДРЕСА_1. 24 квітня 2013 року ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_7 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1, чим, на її думку, порушені права дітей.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 24 квітня 2013 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2014 року рішення Золочівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційного скаргою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2014 року на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року з підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 59, 141 СК України та ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, постановлену за результатами розгляду касаційної скарги на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 3 жовтня 2013 року у справі про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову практику застосування ст. ст. 353-360 ЦПК України» під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Проте зміст судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана заява, та додане до неї судове рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2014 року, на яке заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судами ст. ст. 59, 141 СК України та ст. 18 Закону України « Про охорону дитини», мають різний предмет та підстави позову, містять різні встановлені судом фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах.

За таких обставин колегія судів дійшла висновку, що заявник не надав різних за змістом судових рішень, ухвалених судами касаційної інстанції за тотожних предмета спору, підстав позову, аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин.

Оскільки наведені заявником доводи не містять ознак, які згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами для перегляду судових рішень, у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, Золочівська міська рада Львівської області, про визнання договору недійсним до провадження Верховного Суду України за заявою ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 і малолітньої ОСОБА_5, про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: С.О.Карпенко В.М.Коротун Т.О.Писана Г.В.Юровська