Справа № 148/1846/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2015 року м. Тульчин

Суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Саламаха О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області 20.08.2015 надійшла заява про забезпечення позову у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Ухвалою суду 01.09.2015 відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

Ознайомившись з даною заявою та матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За змістом статті 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як визначено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовними вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Приймаючи до уваги положення наведених норм, а також те, що в заяві про забезпечення позову стоїть вимога про накладення арешту на рухоме і нерухоме майно ОСОБА_2, однак не зазначено, яке саме майно є предметом забезпечення позову, тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 153 ЦПК України заяву про забезпечення позову належить повернути заявнику.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутись до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі повернення заяви сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 - 153, ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп., згідно квитанції № 14102696 від 13.08.2015 в ПАТ «Укрсоцбанк» на рахунок державного бюджету (отримувач УДКСУ у Тульчинський районі, код отримувача: 37897753, банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області, код банку отримувача: 802015).

Підстави повернення: копія ухвали суду та квитанції про сплату коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: