АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

29 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону», третя особа: Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України про видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року,

встановила:

у липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати відповідача видати йому трудову книжку із записом про звільнення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.02.2015 р. по день ухвалення рішення судом та моральну шкоду - 64 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов було задоволено частково - зобов'язано відповідача видати позивачу трудову книжку із записом про звільнення та стягнуто на його користь середній заробіток в розмірі 93 230 грн. 34 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він з 04.04.2013 р. працював у відповідача на посаді начальника відділу з підготовки та супроводження проектів, а з 12.05.2014 р. був переведений на посаду заступника директора. 06.02.2015 р. він подав заяву про звільнення за угодою сторін і датою звільнення було визначено 23.02.2015 р. Однак до дня звернення до суду позивачу трудові книжку видано не було.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов було задоволено частково - зобов'язано відповідача видати позивача трудову книжку із записом про звільнення та стягнуто на його користь середній заробіток в розмірі 93 230 грн. 34 коп. В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що трудову книжку не було видано позивачу з вини відповідача, а тому зобов'язав його видати трудову книжку із внесенням запису про звільнення, а також стягнув середній заробіток за час затримки видачі книжку з 24.02.2015 р. по 07.09.2015 р.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 3, 47, 48, 116, 233, 235 КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р., зареєстрованої Міністерством юстиції України 17.08.1993 р. №110.

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги заперечення представника відповідача про те, що трудову книжку не було видано через її вилучення слідчим Слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві, оскільки саме відповідач має нести відповідальність за порушення прав позивача. Представник відповідача не заперечує про факт звільнення позивача з роботи 23.02.2015 р., однак не надав доказів про ознайомлення його з наказом про звільнення та не видав йому у день звільнення трудову книжку.

Посилання представника відповідача на факт вилучення особових справ працівників в ході обшуку 30.09.2014 р. не звільняє його від обов'язку виконання вимог, передбачених ст. 48 та 235 КЗпП України.

Всі викладені в апеляційній скарзі відповідача доводи були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Розмір середнього заробітку також був визначений судом відповідно до наданої відповідачем довідки та сторонами по справі не оспорюється.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Дирекція з будівництва та управління національного проекту «Повітряний експрес» та інших інфраструктурних об'єктів Київського регіону» відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 754/10362/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13795/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.