22 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бережанського міського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня
2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року Бережанське міське комунальне підприємство «Господар» (далі - Бережанське МКП «Господар») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, де і проживає. Зазначений будинок є власністю територіальної громади м. Бережани і відповідно до рішення Бережанської міської ради від 23 грудня 2010 року № 44 утримання та експлуатацію цього будинку здійснює Бережанське МКП «Господар». Відповідач відмовляється від укладення договору з Бережанським МКП «Господар» та ухиляється від сплати за надані послуги, що надавалися позивачем, внаслідок чого за період з січня 2011 року по травень 2015 року включно у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 5 645 грн 97 коп. Ураховуючи наведене, Бережанське МКП «Господар» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території.
Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від

04 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Бережанського МКП «Господар» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 4 226 грн 62 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня

2015 року рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від

04 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем виконувались обовʼязки по наданню послуг з утримання будинку в якому не створено ОСББ, а тому ОСОБА_4, як власник квартири, зобовʼязана проводити оплату за вказані послуги.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, який є власністю територіальної громади м. Бережани.

Відповідно до рішення Бережанської міської ради від 23 грудня

2010 року № 44 «Про перерозподіл функцій серед виконавців житлово-комунальних послуг на території Бережанської міської ради» Бережанське МКП «Господар» з 01 січня 2011 року визнано виконавцем послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій на території

м. Бережани Тернопільської області.

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, оскільки ОСОБА_4 відмовилася від його підписання, проте послуги з обслуговування будинку в якому проживає відповідачка надавалися, а відповідач їх приймала та не оплачувала.

Крім того судами встановлено, що ОСОБА_4 05 вересня 2012 року оплатила позивачу частину заборгованості за 2011 рік в розмірі 200 грн, тим самим підтвердивши факт отримання таких послуг.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», із змінами та доповненнями,

(далі - Закон) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону визначено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 25 Закону управитель зобов'язаний, зокрема, забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Суди попередніх інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) встановили фактичні обставини справи, визначились із характером спірних правовідносин, а тому дійшли правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для відмови у стягненні заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, визначаючи суму заборгованості в розмірі 4 226 грн 62 коп., за період з 05 вересня 2012 року по травень 2015 року, суди вірно виходили з часу здійснення останнього платежу в рахунок погашення заборгованості.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 04 червня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від

04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 21 липня 2015 року в справі за позовом Бережанського міського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік