Справа №173/1025/15-ц
Провадження №2/173/593/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.,

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 5 листопада 1968 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Спільних неповнолітніх дітей подружжя не має. Шлюб між ними не розірвано, хоча вони більше 20 років не проживають разом. Під час шлюбу, в лютому 1982 році, за спільні кошти було придбано житловий будинок з господарським будівлями по вул.. Карла Лібкнехта, 18 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Добровільно поділити дане майно відповідач не бажає, а тому позивач просила суд в порядку розподілу майна визнати за нею та за відповідачем право власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами по вул. Карла Лібкнехта, 18, м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

5 листопада 1968 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження. На час розгляду справи судом шлюб між ними не розірвано.

За час шлюбу, 26 лютого 1982 року, на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 придбав жилий будинок А-1 з господарчими та побутовими спорудами по вул. Карла Лібкнехта № 18 в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, який розташований на земельній ділянці розміром 910 кв.м. (а.с.5-6). Доказів того, що даний договір купівлі-продажу визнано недійсним або його розірвано сторонами не надано.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власності.

Отже, будинок, який було придбано під час шлюбу ОСОБА_3 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 28 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час придбання майна, та ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, який діє на час розподілу майна, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Підстав для того, що відступити від начала рівності часток подружжя, судом не встановлено.

Суд також звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом сторонам надавалася можливість вирішити питання про поділ майна в добровільному порядку, з урахуванням того, що відповідач позов визнав, разом з тим на виклик до нотаріуса з метою вирішення цього питання, він не зявився.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 11 Цивільного кодексу України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за кожним із них права власності на ? частку житлового будинку з господарчими спорудами та земельної ділянки є законними та обґрунтованими та відповідають способам захисту, визначеним ст. 16 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, приймає до уваги, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У звязку з тим, що в порядку поділу майна за відповідачем також визнано право власності на ? частину спірного будинку, суд приходить до висновку, що з нього підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сімю України, ст. 10,11, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

В порядку розподілу майна подружжя:

визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами по вул.Карла Лібкнехта, 18, м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області;

визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами по вул.Карла Лібкнехта, 18, м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко