У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі - ТОВ «Баядера Логістик») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого останній передано 150 тис. грн з кінцевим терміном повернення 30 вересня 2014 року, а разі несвоєчасного повернення коштів вона зобов'язалась сплатити 10% штрафу від суми позики.

У зв'язку із неповерненням відповідачкою у строк, передбачений договором, позики, ТОВ «Баядера Логістик» просило суд стягнути з неї на свою користь суму боргу у розмірі 150 тис. грн, а також 15 тис. грн. штрафу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2015 року, позов ТОВ «Баядера Логістик» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Баядера Логістик» за договором позики суму боргу у розмірі 150 тис. грн та штраф у розмірі 15 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов до вірного висновку про те, що оскільки між сторонами укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 одержала у борг 150 тис. грн, що підтверджується укладеним між сторонами договором позики, складеною нею розпискою та підписаним нею видатковим касовим ордером від 31 липня 2014 року, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також штраф у розмірі 10% від суми позики за несвоєчасне її повернення, що складає 15 тис. грн. Доводи ОСОБА_2 щодо примусу підпису даного договору позики, розписки та видаткового касового ордеру при прийомі її на роботу не підтверджено нею належними та допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не перевірив наявність у ТОВ «Баядера Логістик» грошових коштів знаходяться поза межами предмета доказування, оскільки договір позики позичальником не оспорений, у тому числі за його безгрошовістю, отже діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 5 серпня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько