АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Чічіля В.А., Акопян В.І.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 вересня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 61 983 грн. 50 коп. за кредитним договором від 04 вересня 2006 року та судові витрати, обґрунтовуючи вимоги тим, що у порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що висновок суду про недоведеність позовних вимог є наслідком невиконання судом вимог щодо всебічного, повного і безстороннього розгляду спору.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2006 року ОСОБА_2 підписав заяву про отримання у ПАТ КБ «Приватбанк» кредиту у розмірі 8 074 грн. 30 коп. строком на 24 місяці зі сплатою 2,09% місячних для придбання моторолера В-08 вартістю 7 211 грн.

Останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 вніс 05 грудня 2007 року. У 2008 році придбаний за кредитні кошти моторолер ОСОБА_2 передав ПАТ КБ «Приватбанк» для реалізації у рахунок погашення заборгованості. Моторолер реалізований у липні 2011 року і кошти від його реалізації у сумі 1 600 грн. зараховані Банком на погашення заборгованості.

Згідно розрахунку Банку заборгованість ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором за станом на 05 листопада 2014 року становить 61 983 грн. 50 коп., з яких 2 973 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом, 18 395 грн. 95 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, 37 185 грн. 92 коп. - пеня за порушення строків внесення платежів, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 927грн. 79 коп. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд правомірно виходив з недоведеності позовних вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частинами першою і другою ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми , навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, зробив висновок про те, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт укладення між сторонами договору та існування заборгованості по ньому. При цьому суд першої інстанції виконав вимоги ст.212 ЦПК України - належним чином дослідив надані у справу доказі, дав їм правильну юридичну оцінку у сукупності з письмовими доказами, що містяться у цивільній справі №554/6500/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за тією ж угодою. Зроблені у цій справі правові висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, сформульованою Верховним Судом України у постанові №6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

Твердження апеляційної скарги про невиконання судом вимог п.4 і п.10 ч.6 ст.130 ЦПК України не ґрунтується на законі та суперечить фактичним обставинам, оскільки відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому статтею 11 ЦПК України у її системному зв'язку із приписами ст.10, ст.60 ЦПК України, закон не покладає на суд обов'язку роз'яснювати стороні, які саме докази вона має подати в обґрунтування заявлених вимог, та забороняє суду вимагати такі докази.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду, отже рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: В.А. Чічіль

В.І. Акопян

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов