АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4440/2015 Головуючий 1 інст. - Маслова М.І.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року по справі за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИЛА:

24.11.2014 року комунальне підприємство «Харківводоканал» (далі по тексту - КП «Харківводоканал») звернулось до суду з позовом, який в подальшому уточнило та просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 5633 грн. 55 коп., яка складається з:

- заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.03.2010 року по 01.02.2014 року у сумі 3641 грн. 38 коп.

- індекс інфляції за час прострочення у розмірі 80 грн. 98 коп.

- три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 161 грн. 10 коп.

- заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.03.2010 року по 01.02.2014 року у сумі 1636 грн. 91 коп.

- індекс інфляції за час прострочення у розмірі 38 грн. 26 коп.

- три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 74 грн. 92 коп.

Також позивач просив відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування зазначених вимог позивач вказував, що КП «Харківводоканал» надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг КП «Харківводоканал» та споживачами. Відповідачі зареєстровані і мешкають в квартирі АДРЕСА_1, та є споживачами послуг, що надаються КП «Харківводоканал», проте сплачують послуги з централізованого водопостачання та водовідведення неповністю, в зв'язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 5633 грн. 55 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2010 року по 01.02.2014 рік в розмірі 4171 грн. 08 коп., інфляційні витрати у розмірі - 119 грн. 24 коп. та три відсотки річних в сумі 236 грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 19.06.2013 року по 01.02.2014 рік в розмірі 407 грн. 18 коп., інфляційні витрати у розмірі - 11 грн. 94 коп. та три відсотки річних в сумі 13 грн. 08 коп.

В задоволенні іншої частини позову суд вирішив відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати, ухвалити нове, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2011 року по 01.02.2014 рік у сумі 1985 грн. 44 коп. та заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2011 року по 01.02.2014 рік у розмірі 137 грн. 84 коп., а всього 3325 грн. 48 коп.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також при невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що між сторонами не укладено договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім того, суд першої інстанції розглянув справу однобічно, надаючи перевагу доводам позивача та не беручи до уваги доводи відповідача, а також суд першої інстанції не вірно застосував строки позовної давності. Також судом першої інстанції не вірно зроблений висновок про те, що відповідач ОСОБА_5 у період з 01.03.2010 року по 19.06.2013 рік у квартирі і тому не повинен сплачувати заборгованість за цей період, і таким чином судом перекладено частину заборгованості, що нараховувалась на ОСОБА_5 на відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши та обговоривши доводи сторін, які брали участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення підлягає зміні за таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року (із змінами та доповненнями) споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Судом встановлено, підтверджується доказами по справі, що, відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 21.03.2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані в АДРЕСА_2. (а.с. 39)

Відповідач ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.68)

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року .

Відповідно до статті 7 цього Закону встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та затвердження норм споживання та якості житлово-комунальних послуг, контроль за їх дотриманням відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

На виконання приписів зазначених Законів постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з наступними змінами) затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), які безпосередньо регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги).

Згідно пункту 2 Правил централізоване постачання холодної води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкової системи холодного водопостачання.

Централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових централізованих систем водовідведення.

Згідно з пунктом 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги - водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги - стягується по затвердженим у встановленому порядку тарифам.

Згідно п. 30 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630 зі змінами та доповненнями, користувач зобов'язаний своєчасно, у встановлений строк, сплачувати надані послуги.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на відсутність договору не є підставою для відмови у позові.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

КП «Харківводоканал» надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідачі їх отримували.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вони звертались до КП «Харківводоканал» з заявою про відмову укладати такі договори.

Посилання апелянта на те, що відповідачів не було ознайомлено з тарифами за послугами з централізованого водопостачання та водовідведення є безпідставними, оскільки «Правила надання послуг по централізованому опаленню, поставки холодної та гарячої води, водовідведенню», затверджених постановою КМУ № 630 від 25.07.2005 року з типовим договором були опубліковані в «Офіційному віснику України» № 30 від 12.08.2005 року та «Урядовому кур'єрі від 01.10.2005 року» і таким чином у відповідності до ч.2 ст. 61 ЦПК України ці обставини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Крім того, відповідачі від споживання житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ніколи не відмовлявся, із заявами про від'єднання їх квартири від систем централізованого водопостачання та водовідведення до позивача не звертались, на відсутність чи якість цих послуг не скаржились й будь-якого іншого розрахунку заборгованості з оплати зазначених послуг, ніж той, що наданий позивачем, до суду не надали.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Задовольняючи позов та стягуючи борг за послуги з центрального водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2010 року по 01.02.2014 рік, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з обставин справи та вимог закону.

Однак, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про стягнення з відповідача ОСОБА_5 заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення лише за період з 19.06.2013 року по 01.02.2014 рік, у зв'язку з тим, що він у цей період в квартирі не проживав відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.06.2015 року, оскільки вказані обставини свідчать лише про наявність приводу для звернення ОСОБА_5 до КП «Харківводоканал» про зменшення розміру плати відповідно до абз.2 ч.1 ст. 19 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, однак ОСОБА_5 цим правом не скористався, у передбаченому порядку для вирішення зазначеного питання не звертався. Крім того, відповідачем ОСОБА_5 не надано суду доказів про те, що він у період з 19.06.2013 року по 01.02.2014 рік оплачував комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за іншою адресою свого місце проживання на той час, вказану інформацію не змогла підтвердити і в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3

За таких же підстав судова колегія відхиляє і доводи ОСОБА_3 в тій частині, що її син, відповідач ОСОБА_7, фактично не споживав за спірний період послуги водопостачання та водовідведення, так як практично весь час знаходиться на заробітках в Росії.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про стягнення заборгованості за період з 19.06.2013 року по 01.02.2014 рік солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5

Правовідносини, які склалися між сторонами про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідачів 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості та індекс інфляції.

Інші доводи апелянта не свідчать про наявність підстав для ухвалення іншого рішення, ніж визначено судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року змінити.

Позовні вимоги комунального підприємства «Харківводоканал» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2010 року по 01.02.2014 року у розмірі 4578 грн. 26 коп., інфляційні витрати у розмірі 131 грн. 18 коп. та 3% річних в сумі 249 грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» судовий збір у розмір 243 грн. 60 коп. в рівних часках по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: