233 № 233/4956/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Наумик О.О.
при секретареві Сухоставець Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес Банк» до ОСОБА_2 стягнення заборгованості за кредитним договором, -
21 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № Т16 від 20 вересня 2010 року у розмірі 129254,96 грн., пославшись на такі обставини:
20 вересня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Український бізнес банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № Т16, за умовами якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 160000,00 грн. строком до 25.04.2019 р. зі сплатою 15,00 процентів річних.
Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, про що свідчить будь-яких претензій та зауважень з боку Відповідача.
Однак, Позичальником зобов'язання за Кредитним договором належним чином виконанні не були, чим порушено умови договору та вимоги ст.ст.11, 509, 629, 1054 ч.1, 1048 ч.1, 1050 ч.2, 526, 610 ЦК України.
Внаслідок порушення виконання зобов'язань за Кредитним договором у Відповідача утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31 липня 2015 року складає 129254 (сто двадцять тисяч двісті п'ятдесят чотири) гривні 96 копійок, з яких:
- сума заборгованості по кредиту - 114984 гривні 66 копійок;
В судове засідання позивач явку представника не забезпечив, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та з посиланням на підтримання позову (а.с.30).
Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, до суду не з'явився, заперечень проти позову суду не надав.
Дослідивши докази у справі, суд дістає таких висновків:
Вирішуючи питання щодо належності та допустимості наданих стороною позивача доказів, суд виходив з такого:
Згідно зі статтею 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.2). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).
Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.2).
Частиною 2 статті 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч.1). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4).
Надані стороною позивача докази не містять відомостей про умови, встановлені кредитним договором № Т16 від 20.09.2010 р., про дотримання письмової форми Договору, про визначення за Кредитним договором розміру процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплатита т.інше, а також доказів на підтвердження факту виконання позивачем своїх зобов'язань за Кредитним договором.
Підстав звільнення сторони позивача від доказування, передбачених ст.61 ЦПК України, судом не встановлено.
За відповідним клопотанням позивача на виконання приписів ч.4 ст.10 ЦПК України щодо сприяння судом всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та у відповідності до ч.1 ст.137 ЦПК України суд 04.09.2015 р. ухвалив про витребування у відповідача таких доказів як кредитний договір від 20 вересня 2010 року № Т16 та всі додаткові угоди до нього, договори забезпечення виконання кредитних зобов'язань (договір іпотеки/застави/поруки тощо), докази сплати платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Т16, всі документи, пов'язані з виконанням Кредитного договору (заяву про видачу кредиту, листування з Банком тощо).
Проте прийнятими судом заходами отримати зазначені докази не вдалося.
Тож суд дістає висновку про недоведеність стороною позивача заявлених позовних, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст.212-215,226 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Український бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя