Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2483/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ясінський Л. Ю.
Доповідач Потапенко В. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.11.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого-судді - Потапенка В.І.

Суддів - Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар - Кодрул Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2015 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства "Трейд-Сервіс", Відділу Держземагентства в Ульяновському районі про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та визнання недійсною реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

28.05.2014 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Приватного підприємства "Трейд-Сервіс", Відділу Держземагентства в Ульяновському районі про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною та визнання недійсною реєстрації. Посилалася на те, що 22.04.2008 року між нею та ПП "Трейд Сервіс" було укладено договір оренди належної їй земельної ділянки площею 2.44 га., (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 6 років, який у встановленому законом порядку зареєстрований у Ульяновському відділенні №22 Кіровоградської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 22.04.2018 року. У квітні 2014 року їй стало відомо про укладення додаткової угоди до договору оренди землі від її імені з однієї сторони та приватним підприємством «Трейд Сервіс» з іншої сторони. За вказаним договором та додатковою угодою об"єктом оренди є земельна ділянка №973, яка розташована на території Кам"янокриничанської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, належна позивачці на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 26.07.2014 року. Додаткову угоду вона не підписувала та не отримувала другого примірника угоди. Крім того, вважає, що державна реєстрація додаткової угоди проведена із порушенням норм чинного законодавства, оскільки вона не подавала документи до органу реєстрації. Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася , подала заяву та надіслала телеграму з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку із тим, що її представник адвокат Петришина К.А. перебуває у відрядженні до 20.11.2015 року. Докази неможливості прибути у судове засідання особисто ОСОБА_2 не надала , докази перебування адвоката у відрядженні також не надано. Колегія суддів визнала зазначені позивачем причини неявки неповажними з врахуванням того, що за клопотанням останньої розгляд справи відкладався. При цьому ОСОБА_2. попередній раз посилалася на те, що хвора , разом із тим у це судове засідання таких доказів не надала. Крім цього , відповідно до ст. 305 ЦПК України явка до апеляційного суду не є обов'язковою.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду , обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України. Судом першої інстанції встановлено , що ОСОБА_2 належить земельна ділянка 973, яка розташована на території Кам"янокриничанської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області, площею 2.4387 га., кадастровий номер НОМЕР_1 згідно Державного акту на право власності на землю НОМЕР_2 від 26.07.2004 року. 22.04.2008 року між ОСОБА_2 та ПП "Трейд Сервіс" було укладено договір оренди землі належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2.44 га., (кадастровий номер НОМЕР_1), строком на 6 років, який у встановленому законом порядку зареєстрований у Ульяновському відділенні №22 Кіровоградської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 22.04.2018 року, що сторонами не оспорюється. 16.12.2010 року між ОСОБА_2 та ПП "Трейд Сервіс" було укладено додаткову угоду до договору оренди землі відповідно до якої змінений термін оренди земельної ділянки строком на 10 років. Дана угода у встановленому законом порядку зареєстрована у Ульяновському відділенні №22 Кіровоградської регіональної філії Центру державного земельного кадастру 16.12.2010 року. Ухвалою суду від 03 квітня 2015 року по даній справі за клопотання представника позивача було призначено судово-почеркознавчу експертизу щодо визначення відповідності підпису позивачки ОСОБА_2 на оригіналі додаткової угоди, оскільки представник позивача та позивачка категорично стверджувала у ході судового засідання, що підпис на додатковій угоді позивачці не належить. 11.06.2015 до суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість проведення експертизи по даній цивільній справі, оскільки позивачем не надано експерту вільні зразки її підписів ОСОБА_2 в оригіналах документів, що не відносяться до даної справи. Лише після винесення ухвали Ульяновського районного суду від 15.06.2015 року про відновлення провадження у справі, 01.07.2015 року позивачка ОСОБА_2 подала до канцелярії суду, на виконання запиту експерта, вільні зразки підпису на одному документі ( кредитний договір) та на 7 (семи) папірцях, які не являються документами. З врахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції з посиланням на ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 179, 212-215 ЦПК України дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому , суд зазначив , що ним систематично вживалися всі можливі заходи щодо зобов'язання позивача надати до суду чи експертної установи всі необхідні матеріали для проведення експертизи, однак ні вимоги ухвали суду ні вимоги експерта позивачкою належним чином виконані не були. Наслідки неподання документів, необхідних для проведення експертизи визначено у ч.1 ст.143 ЦПК України Відмовляючи у задоволенні вимоги про визнання недійсною реєстрації додаткової угоди , суд першої інстанції послався на п. 2, 5 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998р. № 2073 (із змінами та доповненнями на жовтень 2010 року), відповідно до яких для державної реєстрації договорів оренди юридична або фізична особа (заявник) подає особисто або надсилає поштою до відповідного державного органу земельних ресурсів: заяву про державну реєстрацію договору оренди; договір оренди (у трьох примірниках); план (схему) земельної ділянки, яка надається в оренду (у трьох примірниках).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачу не було відомо про необхідність надання для проведення почеркознавчої експертизи вільних зразків підписів є необгрунтованими та спростовуються наступним. З журналу судового засідання від 03.04.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 та її представник Петришина К.А. приймали участь у судовому засіданні. ( т.1 а.с. 184-185) У цьому ж судовому засіданні від позивача було отримано експериментальні зразки підпису ( т.1 ас.169-183) та постановлено ухвалу про призначення судово - почеркознавчої експертизи ( т.1 ас. 186-187), яка проголошена судом і копію якої у цей же день отримала представник позивача Петришина К.А. ( т.1 ас. 187) З змісту вищезазначеної ухвали суду вбачається, що п.3 позивачку зобов"язано у строк до 10.04.2015 року надати до Ульяновського районного суду Кіровоградської області вільні зразки підпису ОСОБА_2 в оригіналах документів, що не відносяться до даної справи ( у різних заявах, договорах, рапортах, довіреностях, накладних, банківських документах, автобіографіях, розрахункових книжках та інших документах), на 12-15 документах, які, по можливості, за часом виконання були б максимально наближені до часу підписання спірного документа. Цією ж ухвалою суду також було зобов'язано відповідача надати оригінал договору оренди землі від 22 квітня 2008 року та оригінал додаткової угоди . На виконання вимог ухвали , відповідач надав суду у встановлений строк необхідні документи ( т.1 ас. 188) 08.05.2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи, а саме експерт просив надати: вільні зразки підписів ОСОБА_2 в оригіналах документів, що не відносяться до даної справи та вирішити питання щодо проведення оплати вартості експертизи, при цьому направив рахунок. ( т.1 ас. 189-191) 12.05.2015 року суд направив позивачу копію ухвали про призначення експертизи та клопотання експерта. ( т.1 ас. 193) 26.05.2015 року позивач оплатила вартість проведення експертизи , але вільних зразків підпису суду не надала. ( т.1 ас. 194) Оскільки одним відправленням позивачу було направлено копію ухвали про призначення експертизи та клопотання експерта про оплату вартості експертизи, яка оплачена , висновок суду першої інстанції про отримання і копії ухвали про призначення експертизи є правильним. Крім цього слід зазначити , що ухвала суду про призначення експертизи проголошена у судовому засіданні , її копію 3.04.2015 року отримала представник позивача Петришина К.А. , що взагалі виключало необхідність направлення такої ухвали позивачці.( т.1 ас. 187) Разом із тим, незважаючи на зазначені вище обставини та принцип диспозитивності цивільного процесу , суд першої інстанції намагався отримати від позивача вільні зразки її підпису. Внаслідок невиконання ухвали суду та отримання від експерта повідомлення про неможливість надання висновку, суд першої інстанції правомірно відновив провадження та продовжив розгляд справи. Тільки 01.07.2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_2, до якої вона додала «документи» необхідні для проведення експертизи. З змісту зазначених «документів» вбачається , що 7 з них це листи паперу , на яких маються певні записи фломастером та кульковою ручкою , та 1 це копія кредитного договору , датованого 23.04.2014 року.( т.1 ас. 201-209) Тому висновок суду першої інстанції , що ОСОБА_2 подала до канцелярії суду, на виконання запиту експерта, вільні зразки підпису на одному документі ( кредитний договір) та на 7 (семи) папірцях, які не являються документами є правильним . Статтею 10 та 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, суд першої інстанції всіляко сприяв позивачці у реалізації своїх прав, але позивач , ухилившись від надання вільних зразків свого підпису , сама унеможливила довести правильність своїх вимог перед судом, оскільки зазначена обставина повинна бути підтверджена висновком судово - почеркознавчої експертизи. Правильним є також і висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для скасування державної реєстрації додаткової угоди , оскільки документи для такої реєстрації можуть бути подані однією з сторін угоди.

Разом із тим , доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у сумі 3269,11 грн. є обгрунтованими. Як вбачається із матеріалів справи , ПП "Трейд Сервіс" уклало договір про надання правової допомоги з адвокатом Майстренко О.М. ( т.1 ас. 30-36) Адвокатом на підтвердження надання правової допомоги та вартість наданих послуг надано акт про здійснення правової допомоги та копію розрахункової квитанції . При цьому розрахункова квитанція не містить даних , від кого ним отримано кошти.( т.1 ас.36) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Відповідно до п. 3.1. ПОЛОЖЕННЯ про ведення касових операцій у національній валюті в Україні , затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 N 637 , зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 р. за N 40/10320 - касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Оскільки витрати на правову допомогу повинні бути стягнуті на користь особи, яка їх понесла , саме ця особа повинна надати докази такої сплати , а надана адвокатом копія розрахункової квитанції, яку він склав не є підтвердженням такої виплати. Матеріали справи не містять передбачених вищезазначеним вимогам Положення документів , які б свідчили про те, що ПП "Трейд Сервіс" сплатило адвокату Майстренко О.М. кошти за надану правову допомогу , а тому правові підстави для стягнення зазначених коштів відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги є також необгрунтованими та не спростовують висновок суду першої інстанції. Виходячи з вищенаведеного , колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в частині розподілу судових витрат ухвалив рішення з неправильним застосуванням норм процесуального права , що є підставою для його скасування у зазначеній частині та ухвалення нового рішення про відмову у стягненні витрат на правову допомогу. В іншій частині рішення постановлено з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права , висновки суду висновки відповідають фактичним обставинам справи, а тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відсутні. Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, ст.ст.. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково. Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 12.08.2015 року у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного підприємтва "ТрейдСервіс" 3269 грн. 11 коп. судових витрат - скасувати та у стягненні цих коштів - відмовити. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді :