Справа № 265/3919/13-ц
Провадження № 2/265/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Ждановій І.О.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ в натурі 3/4 частини житлового будинку,

третя особа: Маріупольська міська рада,

та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю

третя особа: ОСОБА_7, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про виділ в натурі 3/4 частин житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, про усунення перешкоди в користування житлом та вселення. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на ті обставини, що їй належить на праві власності 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, а 1/4 частина належить відповідачу ОСОБА_8 Земельна ділянка на якій розташовано будинок належить Маріупольській міський раді. Оскільки вона є власником більшої частини будинку а відповідач не допускає її до будинку, вона просить суд вселити її до будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, усунути перешкоди в користуванні будинком зобовязав відповідача передати комплект ключів від будинку, Поділити будинок в натурі шляхом виділу їй 3/4 ідеальних частин будинку, та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_8 помер, і було залучено в якості відповідачів його спадкоємців - ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Після проведення судово будівельної експертизи позивачкою було уточнено позовні вимоги. Так позивачка звертається до суду з позовом до ОСОБА_5 М,В., ОСОБА_6 про розділ в натурі житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, по вулиці Орджонікідзе, будинок 16 в місті Маріуполі Донецької області, який належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності. Просить визнати за ОСОБА_4 право власності на частину житлового будинку - квартиру №1: по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-3 (коридор) площею 7,5 кв.м., приміщення 1-4 (жилої кімнати) площею 7,2 кв.м.; по літ. А1-1 (житлова прибудова): приміщення 1-6 (їдальня) площею 17,9 кв.м., приміщення 1-7 (коридор) площею 1,4 кв.м., приміщення 1-8 (кухня) площею 8,0 кв.м., приміщення 1-9 площею 4,3 кв.м.; будівля літ АІ/п (погріб), будівля літ. а2 (вхід у підвал); 1А будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1, розташованих за адресою: вул. Орджонікідзе, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, як на окремий, виділений в натурі об'єкт нерухомого майна.

Просить визнати за ОСОБА_5 право власності на 2/3 ідеальної частки та ОСОБА_6 право власності на 1/3 ідеальної частки житлового будинку - квартиру №1: по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-1 (передня) площею 10,9 кв.м., приміщення 1-2 (комора) площею 2,7 кв.м., приміщення 1-5 (жилої кімнати) площею 17,1 кв.м.; будівля літ. А/п (погріб), будівля літ. а-1 (ґанок) 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1, розташованих за адресою: вул. Орджонікідзе, буд. 16, м. Маріуполь Донецької області, як на окремий, виділений в натурі об'єкт нерухомого майна, відповідно до їх часток в спадковому майні.

Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закласти двірні прийоми між приміщеннями: 1-3 та 1-5; 1-3 та 1-1. Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виконати дверний прийом між приміщеннями: 1-1 та 1-5 та передбачити облаштування в приміщенні 1-1 - кухні, а в приміщенні 1-2 - санвузла, як вказано у Додатку 1 до висновку експертизи від 10 липня 2015 року.

Роботи по переобладнанню приміщень, які потребують узгоджень або відповідний дозвіл місцевих органів влади, проводити після отримання узгодження або дозволу.

Припинити право сумісної часткової власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вулиці Орджонікідзе, будинок 16 в місті Маріуполі Донецької області між ОСОБА_4, з одного боку, та ОСОБА_5, ОСОБА_6, з другого боку, припинити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі 132,00 гривні, з урахуванням висновку експертизи від 10 липня 2015 року, судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 374,64 гривень, витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 2000 гривень, а всього 2506,64 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у сумі 66,00 гривень, з урахуванням висновку експертизи від 10 липня 2015 року судові витрати, пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 187,32 гривень, витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 1000 гривень, а всього 1253,32 гривні.

В листопаді 2014 року до суду звернувся ОСОБА_5 М,В. із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, третя особа ОСОБА_7.

В обґрунтування позовних вимог посилався на ті обставини, що в період шлюбу дідусь та бабуся позивача ОСОБА_5 в 1961 році побудували будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, який став правом спільної сумісної власності подружжя. Від шлюбу подружжя мали сина ОСОБА_8, який проживав з батьками в зазначеному будинку до своєї смерті. Позивач народився в спірному будинку та проживав в ньому разом з дідусем та батьками. Його батьки під час проживання ремонтували будинок, оплачували комунальні послуги. В 2000 році померла його бабуся ОСОБА_8 і його батько прийняв спадщину після смерті бабусі. Його сестра ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовилися. В 2004 році помер дідусь, і в спірному будинку залишилися проживати позивач разом з батьками майже до літа 2013 року. В липні 2008 року батьку стало відомо, що дідусь подарував весь будинок своїй доньці ОСОБА_4 Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року договір дарування було визнано частково не дійсним і за батьком ОСОБА_8 було визнано право власності на 1/4 частину будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. Після смерті батька він та його мати стали спадкоємцями, але оскільки його мати відмовилася від спадщини, на його користь то на даний час він є спадкоємцем 1/4 частини будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. З моменту як дідусь ОСОБА_9 подарував спірний будинок ОСОБА_4 т.т. з 9 жовтня 2001 року, він та його батьки продовжували проживати в спірному будинку, доглядати за ним, сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_10,І. та ОСОБА_6 в спірному будинку не проживали майже 13 років, своєю власністю не володіли, утриманням будинку не займалися. А тому позивач вважає, що він придбав право власності за набувальною давністю на 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, яке просить суд за ним визнати. Просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування 3/4 частинами житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що в 2001 році її батько ОСОБА_9М, подарував їй будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. В 2004 році батько помер. Оскільки в неї було місце для проживання то вона не переїхала проживати в будинок, при цьому в будинку проживав її брат ОСОБА_8, з яким вона домовилися, що він деякий час поживе в будинку. В 2009 році за позовом ОСОБА_8 договір дарування було визнано частково не дійсним, а саме в 1/4 частині, та визнано право власності за ОСОБА_8 Про судовий спір було відомо як відповідачу ОСОБА_5 так і його матері ОСОБА_7 Також пояснила, що ОСОБА_5В, та його мати ОСОБА_8А, в спірному будинку не проживають тривалий час, оскільки в них є квартира. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_5В, заперечує, оскільки вважає їх не обґрунтованими, просить суд задовольнити свої позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 повністю підтримав позовні вимоги позивачки та пояснив, що власник має право розпоряджатися своєю власністю на власний погляд, а тому позивачка ОСОБА_4 і не проживала у спірному будинку, але завжди цікавилася його станом. Також пояснив, що усною домовленістю в будинку проживав ОСОБА_8, який за домовленістю доглядав за будинком. Просить суд визнати за ОСОБА_4 право власності на частину житлового будинку як на окремий виділений в натурі обєкт нерухомості згідно висновків експерта. У задоволені зустрічних позовних вимог просить суд відмовити.

Після смерті відповідача ОСОБА_8 були залучені в якості відповідачів спадкоємці померлого - ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Хоча з цього приводу ухвала суду не виносилася, зазначені особи були присутні з першого судового засіданні, приймали участь під час допиту сторін та свідків, висловлювали свою думку з приводу позовних вимог, а тому суд вважає, що їх право як відповідачів порушено не було і вони є належними відповідачами. В подальшому уточнені позовні вимоги були заявлені саме до ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 оскільки вона на протязі 13 років не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, не користувалася ним, не сплачувала комунальні послуги, не доглядала за будинком а тому вона взагалі втратила право користування цим будинком. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 М,В., оскільки він проживаючи зі своїми батьками на протязі 13 років придбав право власності за набувальною давністю.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 вважає, що її довіритель має право на спадщину, є законним спадкоємцем, і не заперечує проти грошової компенсації.

Третя особа ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона проживала разом з чоловіком та сином в спірному будинку з моменту реєстрації шлюбу. Саме вона та її покійний чоловік ОСОБА_8 доглядали за будинком. ОСОБА_4 роками не зявлялася в будинок. Після смерті її чоловіка ОСОБА_8 ОСОБА_4 змінила замки та не впускає їх в будинок, хоча в цьому будинку знаходяться їхні особисті речі. Просить суд визнати за ОСОБА_5 право власності на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі за набувальною давністю.

Представник третьої особи Маріупольської міської ради - ОСОБА_12 заперечувала проти позову та посилалася на ті обставини, що земельна ділянка 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, на якій розташовано будинок. Зазначена земельна ділянка у власність не передавалася, а тому роз поряджатися нею, встановлювати межі . чи порядок користування сторони не мають права.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є сином позивачки ОСОБА_4 М,І.. а тому на даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.. Доки ще був живий дідусь він проживав разом з ним в будинку в період з 2002 року по 2004 рік, при цьому ОСОБА_8 в будинку не було. Після смерті дідуся ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_4 щоб вона дозволила йому трохи пожити в будинку на що мати погодилася. ОСОБА_7 він взагалі в будинку не бачив. Після смерті ОСОБА_8 коли ОСОБА_4 виявила бажання вселитися в будинок ОСОБА_5 та його мати почали чинити перешкоди, змінили замки, повивозили з будинку всі речі, порозбивали в будинку все що можливо. Також пояснив, що завжди за комунальні послуги сплачувала його мати ОСОБА_4 але квитанції були на імя ОСОБА_9М, оскільки в нього були пільги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона рідною сестрою ОСОБА_4 Оскільки вона проживає та працює в місті Донецьку, то за батьками доглядала саме ОСОБА_4 В 1998 році до неї в Донецьк приїздила її мати, та проживала в неї деякий час, оскільки згідно її слів, брат ОСОБА_8 тиснув на неї щоб вони переписали на нього будинок, а мати не хотіла. Після смерті батька в 2004 році, ще під час похорон її брат ОСОБА_8 сказав що він не бажає її бачити в цьому будинку, а тому вона рідко приїздила в Маріуполь. Після смерті батька вона ще декілька разів намагалася попасти в будинок, але все було замкнуто, а двері ніхто відчиняв. Коли помер її брат ОСОБА_8 то вона була присутня на похоронах, навидь залишилася ночувати в спірному будинку. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було відомо, що 3/4 частини будинку належали ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_7 висловлювала думку щодо сплати ОСОБА_4 матеріальної компенсації за будинок, щоб в ньому залишився проживати ОСОБА_5

Суд розглянув матеріали справи, вислухав пояснення сторін надійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Право власності позивачки ОСОБА_4 на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі підтверджується договором дарування від 9 жовтня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_15, за яким ОСОБА_9 подарував ОСОБА_4 будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.5), та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року, за яким договір дарування , укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_15 від 9 жовтня 2001 року за реєстровим номером № 5304 було визнано частково не дійсним в частині дарування 1/4 частини домоволодіння № 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.6)

Згідно витягу Маріупольського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 26807005 від 23 липня 2010 року, ОСОБА_4 належить 3/4 частини житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі. ( а.с.8)

Згідно листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_16 № 36/03-14 від 13 лютого 2014 року, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 36615602 від 13 лютого 2014 року, 27 серпня 2013 року за заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини за законом після смерті його батько ОСОБА_8, було заведено спадкову справу № 21/2013. Також за оформленням своїх спадкових справ після смерті ОСОБА_8 звернувся син спадкодавця ОСОБА_5. Дружина спадкодавця ОСОБА_7 відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка на користь сина ОСОБА_17 ( а.с.32,33)

Згідно висновку експертизи № 7 від 10 липня 2015 року, існує варіант розподілу житлового будинку 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі, а саме:

Квартира 1 ОСОБА_4 ( житловий будинок)

по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-3 (коридор) площею 7,5 кв.м., приміщення 1-4 (жилої кімнати) площею 7,2 кв.м.;

по літ. А1-1 (житлова прибудова): приміщення 1-6 (їдальня) площею 17,9 кв.м., приміщення 1-7 (коридор) площею 1,4 кв.м., приміщення 1-8 (кухня) площею 8,0 кв.м., приміщення 1-9 площею 4,3 кв.м.; будівля літ АІ/п (погріб), будівля літ. а 2 (вхід у підвал); 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1.

Квартира 2 (ОСОБА_18 і ОСОБА_6В.)

по літ. А-1 (житловий будинок): приміщення 1-1 (передня) площею 10,9 кв.м., приміщення 1-2 (комора) площею 2,7 кв.м., приміщення 1-5 (жилої кімнати) площею 17,1 кв.м.; будівля літ. А/п (погріб), будівля літ. а-1 (ґанок) 1/2 будівлі літ. Г-1 (вбиральня), 1/2 частину огорожі, 1/2 частину замощення №1.

Вартість (квартири ОСОБА_4І.) господарських будівель дорівнює 222 427,27 гривень , що менше заведеного на 3/4 частини т.т. на 198 гривень.

Вартість ( квартири ОСОБА_5 і ОСОБА_6В.) в частині господарських будівель дорівнює 74 670 гривень , що більше заведеного на 1/4 частину т.т. на 198 гривень.

Позивачка ОСОБА_4 та її представник вважають експертизу зрозумілою, та такою за якою можливо розподілити жилий будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі поміж власниками.

Частною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Як вбачається з висновку судової будівельно технічної експертизи № 7 від 10 липня 2015 року позивачці ОСОБА_4 пропонується виділити ізольований житловий будинок, який містить в собі окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто може складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Щодо виділу відповідачам ОСОБА_5 М,В, та ОСОБА_6 житлової кімнати 1-5, комори 1-2, передньої 1-1, суд ставиться критично до такого розподілу, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є різними особами, чужими один для одного, при цьому зазначені кімнати які було виділено відповідачам не мають ознак самосійного обєкту нерухомого майна, в них є тільки окремий вхід, і одна жила кімната, при цьому взагалі не має окремої системи життєзабезпечення водопостачання, водовідведення, опалення тощо.

Відповідно до ст.. 358 ч.2,3 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Установивши, що виділ частки будинку в натурі без переобладнання неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Однак під час судового розгляду, позивачем не було заявлено позовних вимог щодо встановлення порядку користування відособленими приміщеннями.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_5 суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ОСОБА_19 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 28.01.2013, № 24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника і завжди знає хто є власником. Це призводить до помилки у правовідносинах, і до договірних правовідносин застосовуються правовідносини набувальної давності.

Пунктом 9 Постанови, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено що вдповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_5 не набув права власності на будинок 16 по вулиці Орджонікідзе в місті Маріуполі за набувальною давністю, у звязку з тим, що власниками будинку до 2001 року був його дід ОСОБА_9М, потім на підставі договору дарування власником будинку стала ОСОБА_4, і про цей факт позивачу було відомо. При цьому померлий ОСОБА_8 в свій час звертався до суду із позовом щодо оспорювання цього права. Про існування рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 10 листопада 2009 року було відомо як ОСОБА_5 так і ОСОБА_7. у звязку з чим між ними та ОСОБА_4 постійно виникали суперечки, а позивач ОСОБА_5В, та його мати ОСОБА_7 своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, то судом не розглядається питання щодо розподілення судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст.ст. 181,183,358 ч.2,3, 344, 364 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 213- 215, 218, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Маріупольська міська рада про виділ в натурі 3/4 частини житлового будинку - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________ Шиян В.В.