АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільнусправу за позовом комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року,

встановила:

Улистопаді 2013 року КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до суду з даним позовом.

Обґрунтовуючи позов, КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» зазначало, що відповідач отримує житлово-комунальні послуги, однак за отримання останніх належним чином не сплачує кошти. Заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 8 486 грн. 79 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 184 грн. 53 коп., інфляційні нарахування у розмірі 218 грн. 26 коп., 3 % річних від суми боргу у розмірі 314 грн. 47 коп. та судовий збір у розмірі 124 грн. 84 коп., а всього - 6 842 грн. 10 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача заборгованість у розмірі 5 649 грн. 76 коп. а в іншій частині позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із правильності наданого позивачем розрахунку, зокрема щодо інфляційних нарахувань та 3 % річних від суми боргу.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позов, комунальне підприємство зазначало, що у зв'язку із несплатою відповідачем житлово-комунальних послуг виникла заборгованість за період з 01.12.2009 року по 01.02.2013 року у розмірі 8 486 грн. 79 коп., з яких: 7 884 грн. 53 коп. - сума основного боргу, 283 грн. 87 коп. - інфляційні втрати, 318 грн. 39 коп. - 3% річних.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов'язаний щомісячно проводити оплату житлово-комунальних послуг. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При вирішенні спору, судом першої інстанції вірно застосовано строк позовної давності та обґрунтовано визначено період з 01.12.2010 року по 01.02.2013 року, за який має бути стягнута заборгованість.

Разом з тим, при постановленні рішення суду в частині стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 218 грн. 26 коп. та 3 % річних від суми боргу у розмірі 314 грн. 47 коп., суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок, представлений позивачем, який не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці.

При цьому, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Таким чином, оскільки інфляційні нарахування за період з 01.12.2010 року по 01.02.2013 рокускладають 27 грн. 51 коп., а 3% річних - 208 грн. 64 коп., рішення суду в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, ст. 308, ст. 309, ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в частині стягнення інфляції та 3% річних змінити, зменшивши розмір інфляції з 218 грн. 26 коп. до 27 грн. 51 коп., та 3 % річних з 314 грн. 47 коп. до 208 грн. 64 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Болотов Є.В.

Судді: Білич І.М.

ПоліщукН.В.