Справа № 127/3136/15-ц
Провадження 2/127/4432/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Коберник О.Л.
з участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» про стягнення коштів,
ОСОБА_1 мотивував позов тим, що 22.07.2013 року він уклав з відповідачем наступні договори: договір банківського вкладу «Подарунок «Постійний» «Тринадцятимісячний» №620612/2013 на вклад в сумі 10 000 доларів США на строк 13 місяців з 22.07.2013 року по 22.08.2014 року зі ставкою 11% річних; договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Піврічний» №620612/2013 на вклад в сумі 7000 доларів США на строк 13 місяців з 22.07.2013 року по 22.08.2014 року зі ставкою 9,5% річних. На виконання умов зазначених договорів позивач вніс, а банк прийняв зазначені грошові суми. Протягом дії договору №620612/2013 від 22.07.2013 року він тричі поповнював вклад: 12.08.2013 року на суму 1070 доларів США.; 09.09.2013 року на суму 500 доларів США; 23.01.2014 року на суму 800 доларів США. Таким чином, загальна сума вкладу за даним договором станом на 23.01.2014 року становила 9370 доларів США.
22.08.2014 року, у звязку з закінченням строку дії договорів, позивач звернувся до банку з заявою про повернення коштів за вкладами та нарахованих процентів у повному обсязі, на що отримав відмову.
На підставі ст. 625 ЦК України просив також стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» 3% річних від простроченої суми - 299,04 доларів США, а також проценти за користування коштами після закінчення дії договорів в сумі 1096,5 доларів США.
Відмова банку повернути депозит позивачу у повному обсязі спричинила йому фізичні та душевні страждання, тому він просив стягнути компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Представник відповідача в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення, заяви про відкладення розгляду справи суду не надав.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі представника відповідача та ухвалити відповідно до ст. 169 ч. 4, гл. 8 розд. 3 ЦПК України повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
На виконання умов зазначених договорів позивач вніс, а банк прийняв грошові суми в розмірі 10 000 доларів США і 7 000 доларів США, що підтверджується квитанціями від 22.07.2013 року (а.с. 7).
Протягом дії договору №620612/2013 від 22.07.2013 року ОСОБА_1 тричі поповнював вклад: 12.08.2013 року на суму 1070 доларів США.; 09.09.2013 року на суму 500 доларів США; 23.01.2014 року на суму 800 доларів США, що підтверджується наданими суду квитанціями та випискою з вкладного (депозитного) рахунку (а.с. 8, 9).
Таким чином, загальна сума вкладу за договором № 620612/2013 станом на 22.08.2014 року становила 9370 доларів США.
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини із договору банківського вкладу (депозиту), які регулюються главою 72 ЦК України та загальними нормами ЦК щодо зобов`язань (розділ 1 Книги 5 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника , крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умова повернення, яка встановлені договором (ч. 2 ст. 1060 ЦК України).
Згідно ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
06.02.2015 року ПАТ КБ «Хрещатик» на виконання договору із Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації позивачеві було виплачено 200 000,00 грн., що по курсу НБУ станом на 06.02.2015 року становить 8 646,55 доларів США (100 доларам США відповідає 2313,06 грн.) (а.с. 19 зворот).
Тому залишається невиплаченою сума в розмірі 12 006,66 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних.
Відповідно до розрахунку, що наданий позивачем станом на 20.02.2015 року (до подачі позову до суду) і не був оспорений відповідачем, 3% річних від простроченої суми 20 656,21 доларів США за період з 23.08.2014 року до 06.02.2015 року (168 днів) складає 285,22 долари США; 3% річних від простроченої суми 12 009,66 доларів США за період з 07.02.2015 року до 20.02.2015 року (14 днів) складає 13,82 доларів США.
Дані суми також підлягають стягненню з відповідача.
Суд вважає безпідставними заперечення відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, що стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України не може бути проведено, оскільки інший розмір процентів визначений договором. Суд приймає до уваги, що проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами і є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання.
Позов в частині стягнення процентів підлягає частковому задоволенню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач правовою підставою визначив ч. 5 ст. 1061 ЦК України, а також проводив розрахунок процентів за ставкою 11% річних за період з 23.08.2015 року до 20.02.2015 року.
Отже, загальна сума процентів за користування вкладом позивача за період з 23.08.2014 року до 20.02.2015 року становить 9,35 доларів США.
Враховуючи викладені обставини, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договорами банківського вкладу № 620612/2013 та № 620621/2013 від 22.07.2013 року становить 12 318,05 доларів США і складається з: суми боргу 12 009,66 доларів США, 3% річних 299,04 доларів США, процентів на вклад 9,35 доларів США. Відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним Банком України станом на 02.07.2015 року (100 доларам США відповідає 2100,64 грн.) дана сума еквівалентна 258 679,05 грн., тому відповідно до ст. 533 ЦК України, сума, що підлягає сплаті, зазначається в рішенні в гривні.
Заперечення відповідача щодо виплати належних позивачу коштів в зв`язку з введенням тимчасової адміністрації банку є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.
Крім того, обмеження на здійснення фінансових операцій не може обмежувати права вкладника на судовий захист його порушених прав.
В звязку з невиконанням умов договору позивач предявив вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 23 ЦК України.
Суд враховує, що між сторонами виникли договірні зобов`язання. За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Укладеними між сторонами договорами не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення їх умов, як не передбачено таке відшкодування й законодавством щодо банківської діяльності. За таких обставин суд вважає вимогу позивача про стягнення моральної шкоди необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.
З відповідача також підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 586,79 грн., оскільки позивач від сплати судового збору був звільнений відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів».
Керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 629, 1058, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

Позов задоволити частково.
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до Апеляційного суду Вінницької області.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку.
Суддя: