БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/4471/15-ц
провадження № 2/361/2162/15
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача вихідну допомогу при звільненні у розмірі середньомісячного заробітку - 1513,63грн., та 7750,95грн. - компенсацію за невикористані щорічні відпустки за весь період роботи у відповідача, всього за 171 день невикористаних відпусток; позовні вимоги мотивувала тим, що при звільненні відповідач не виплатив їй вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, і не виплатив їй компенсацію за невикористані відпустки, що протягом всього часу роботи у відповідача вона жодного разу не використовувала щорічну відпустку, крім відпустки з 01.05.2015р. по 31.05.2015р., яка їй оплачена.

Відповідач позов не визнав, пояснивши, що всі виплати, які мала право отримати позивачка при звільненні, він їй нарахував, в тому числі вихідну допомогу і компенсацію за невикористані відпустки за період з 01.12.2012р. по 30.11.2013р. у кількості 41 день, готовий був своєчасно виплатити вказані суми, але не виплатив, оскільки позивачка не явилась за їх отриманням, а на день звільнення не знаходилась на робочому місці; і оскільки позивачка не явилась за отриманням даної суми, будучи неодноразово викликаною по телефону, а потім шляхом відправлення їй двічі рекомендованого листа. Станом на перше судове засідання відповідач повідомив, що вказана сума може бути видана позивачці при її зверненні. Вказані суми позивачці були виплачені при її зверненні 27.07.2015р. Вимоги в частині стягнення компенсації за інші відпустки відповідач не визнав, пояснивши, що всі інші відпустки позивачкою були використані у відповідні роки.

Протягом розгляду справи по суті позивачка уточнила позовні вимоги, підтвердила, що отримала 27.07.2015р. від відповідача вихідну допомогу у сумі 1349,46грн. (розмір не оспорює), та компенсацію за невикористану відпустку за 41 день в сумі 1694,94грн. (розрахунки не оспорює), претензій щодо виплати вказаних сум вона не має. Просила стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки - за решту 130 днів (171мінус 41), з розрахунку 41,34 грн. за кожен день, всього 5374,20 грн.

Відповідач дані позовні вимоги не визнав, пояснивши, що вказані відпустки позивачка використала, але надати документи на підтвердження цього (зокрема оригінали заяв позивачки, графіки відпусток, накази про відпустки та оригінали платіжних документів) відповідач не може, оскільки термін зберігання казаних документів - три роки, і вони на даний час не збереглись, в тому числі частково знищені архівні документи внаслідок пожежі у одному з приміщень, де зберігались документи, що підлягали б знищенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, подані сторонами, суд дійшов таких висновків:

01.06.2006р. між ФОП ОСОБА_2 і найманим працівником ОСОБА_1 - сторожем - укладено безстроковий трудовий договір. Згідно п.6 - тривалість щорічної оплачуваної відпустки та час її надання - згідно законодавства 24 календарних дні. Згідно п.16 договору - він зареєстрований 02.06.2006р. за №820 у Броварському центрі зайнятості.

Згідно запису у пункті 17 договору - трудовий договір розірваний сторонами 31 травня 2015 року, підстави припинення договору - звільнена у зв'язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, п.2 ст.40 КЗпП України. Згідно п.18 - трудовий договір знятий з реєстрації в Броварському центрі зайнятості 11.06.2015р.

Згідно записам у трудовій книжці ОСОБА_1 - є запис про прийняття на роботу сторожем з 01.06.2006р. за трудовим договором № 820; і є запис про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України з 31.05.2015р.

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_1 встановлено вперше третю групу інвалідності з 06.05.2010р. за загальним захворюванням, довічно.

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_1 встановлено повторно другу групу інвалідності з 30.04.2015р. за загальним захворюванням, довічно.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з ПФУ - ОСОБА_1 є працівником приватного підприємства «Каман» ОСОБА_2, відомості по даному працівнику подані підприємцем за звітні періоди - з червня 2006 року по травень 2015 року.

Згідно довідки ПФУ ОСОБА_1 призначена пенсія за віком з 06.05.2010р. довічно.

З наданої відповідачем заяви видно, що ОСОБА_1 28.05.2015р. подала ФОП ОСОБА_2 заяву, в якій просила звільнити її з роботи за станом здоров'я. Згідно відмітці на заяві - заява здана бухгалтеру ОСОБА_3 28.05.2015 р.

З наданої відповідачем другої заяви видно, що ОСОБА_1 11.06.2015р. подала ФОП ОСОБА_2 заяву, в якій просила їй виплатити на підставі ст.116 КЗпП заробітну плату, грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки, яка повинна бути нарахована у відповідності до ст.83 КЗпП, і вихідну допомогу згідно ст.44 КЗпП.

Згідно розписки про отримання рекомендованого листа, дану заяву ОСОБА_2 отримала 16.06.2015 р.

З наданої відповідачем іншої заяви видно, що ОСОБА_1 29 квітня подала ФОП ОСОБА_2 заяву, в якій просила надати їй невикористані основні щорічні оплачувані відпустки за два роки для поліпшення стану здоров'я після операції, в кількості календарних днів згідно трудового договору, та з добавкою днів інваліда 3-ї групи, з 1 травня 2015року.

Згідно видаткового касового ордеру від 06.05.2015р. - ОСОБА_1 нарахована і виплачена сума 957грн., підстава: відпустка з 01.05.2015р. по 31.05.2015р. Як пояснив відповідач - ця відпустка надана за період з 01.12.2012р. по 30.11.2013р.

Згідно наказу - розпорядженню №2 - позивачці була нарахована компенсація за відпустки за період роботи з 01.12.2013р. по 30.05.2015р., виходячи з розрахунку: з 30.04.2015р. за 2 групою інвалідності відпустка 26 днів, з 1.12.2013р. по 30.11.2014р. - 26 календарних днів, з 1.12.2014р. по 30.05.2015р. за 7 відпрацьованих місяців (26:12х7) =15днів, всього за 41 день.

З наданого розрахунку вихідної допомоги видно, що вихідна допомога розрахована з виведеної середньоденної заробітної плати 64,26 грн., вирахуваної з нарахованої заробітної плати у листопаді та грудні 2014 року; вихідна допомога нарахована в сумі 1349,46грн. = 64,26грн. х 21 робочий день.

З наданого розрахунку компенсації за невикористану відпустку за період з 01 грудня 2013 року по 30 травня 2015 року видно, що вона розрахована з середньоденної заробітної плати 41,34 грн., виведеної з заробітної плати за останні 12 місяці роботи (за рік), помноженої на кількість днів невикористаної відпустки: за період з 1.12.2013р. по 30.11.2014р. 26 календарних днів, і з 1.12.2014р. по 30.05.2015р. - 15 календарних днів, всього 41 день, сума компенсації становить: 41 день х 41,34грн. = 1694,94грн.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за червень 2015року - сторожу ОСОБА_1 нараховано вихідну допомогу 1349,46грн., компенсацію за відпустки 1694,94грн., всього 3044,40грн., до виплати після відрахувань 2448,91грн.

Відповідач направила позивачці листа, в якому просила явитись за отриманням нарахованої суми 2448грн., лист відправлений 12.06.2015р. (про що свідчить штамп поштового відділення в квитанції про відправлення). Повторно аналогічного змісту лист відправлений позивачці 10.07.2015 р. (про що свідчить штамп поштового відділення в квитанції і в опису відправлення).

Оскільки в наведеному вище наказі - розпорядженні про нарахування компенсації за відпустки відсутня дата його видання, то датою його видачі слід вважати дату, що передує даті відправлення листа позивачці з повідомленням (12.06.2015р.) про нарахування даної суми і про необхідність явитись для її отримання, тобто 11.06.2015р., що відповідає даті зняття з реєстрації трудового договору у центрі зайнятості (11.06.2015р.) і даті подання позивачкою заяви про нарахування вказаної виплати. Тобто, вимоги трудового законодавства щодо строків, відповідачем фактично не порушені.

Вказану суму позивачка отримала 27 липня 2015р., згідно видаткового касового ордеру від 08.06.2015р. з розпискою про отримання 27.07.2015р., і згідно розписки позивачки, тобто при зверненні до відповідача, і даний факт вона підтвердила у судовому засіданні.

Спору з приводу розміру вихідної допомоги та її виплати сторони не мають.

Стосовно компенсації за невикористані відпустки, то суд, дослідивши надані докази і вислухавши пояснення сторін, дійшов таких висновків:

З табелів обліку використаного робочого часу вбачається, що у червні 2007 року, у вересні 2008 року, у липні 2009року, у жовтні 2010 року, у грудні 2011 року, у жовтні 2012 року у сторожа ОСОБА_1, табельний номер 11, значаться літери «В», в графі «відпустки» значаться відпустки 24 дні, а в грудні 2011р. та жовтні 2012 року - 26 днів.

З наданих розрахунково- платіжних відомостей за жовтень 2012року, за грудень 2011року, за жовтень 2010 року, за липень 2009 року, за вересень 2008 року та за червень 2007 року видно, що у вказаних місяцях позивачці нараховувались частково ставка і відпускні.

З наданих відповідачем документів, виготовлених на підставі ведення бухгалтерського обліку і обліку робочого часу в електронному вигляді, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства щодо ведення даних видів обліку, встановлено, що позивачка використовувала чергові щорічні відпустки.

Допитані свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 пояснили суду, що працювали разом з позивачкою у ФОП ОСОБА_2, свідки підтвердили, що щорічно складався графік відпусток, що позивачка використовувала відпустки щороку, але повністю чи частково - конкретно свідки пояснень не надали.

Позивач просив витребувати від відповідача безпосередньо оригінали розрахункових відомостей та табелів обліку робочого часу за період з 2006 по 2012рік., піддаючи сумніву надані суду відповідачем документи , виготовлені з електронного носія.

Але як пояснив відповідач - такі документи не можуть бути надані, у зв'язку з тим, що термін їх зберігання вставлений у три роки, і що раніше ніяких претензій стосовно відпусток позивачка не пред'являла.

Позивач як на доказ того, що у вказані роки позивачка не використала відпустки, посилається на відповідь ПФУ.

Згідно відповіді управління ПФУ на запит суду за клопотанням позивача, інформація щодо надання щорічних відпусток застрахованій особі ОСОБА_1 у звітності за період з 1.01.2010р. по 31.08.2013р. відсутня; у звітності до 1.01.2010р. не передбачалось окремо відображення нарахованих сум відпускних.

Разом з тим, порівнюючи відомості щодо виплати зарплати та оплати за відпустки, наведені в розрахунково - платіжних відомостях, які надав суду відповідач, з відомостями, які відповідач подавав до ПФУ за вказані місяці у вказаних роках (які надані суду з ПФУ на запит суду за клопотанням позивача), то слід зробити такі висновки:

Згідно розрахунково - платіжної відомості за жовтень 2012 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 263,04 грн., за чергову відпустку 910 грн., разом 1173,04 грн., до видачі 1041,66 грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період , - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за грудень 2011 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 139,09грн., за чергову відпустку 786,24грн., разом 925,33грн., до видачі 828,79грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за жовтень 2010 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 136,20грн., за чергову відпустку 704,25грн., разом 920грн., до видачі 845,20грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за липень 2009 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 164,40грн., за чергову відпустку 500грн., разом 669грн., до видачі 626,74грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за вересень 2008 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 115,89грн., за чергову відпустку 410,88грн., разом 535грн. , заборгованість за попередній період 1492,13грн., виплачено за попередній період 865,39грн., до видачі всього 1135,69грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно розрахунково - платіжної відомості за червень 2007 року - табельний номер 11 - сторож, нараховано за тарифною ставкою 102,35грн., за чергову відпустку 313,44грн., разом 425грн., до видачі 393,16грн. Порівнюючи з відомостями, наданими до ПФУ за вказаний період - дані з ПФУ і дані з розрахунково - платіжної відомості збігаються.

Згідно акту ОДПІ за результатами документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового та іншого законодавства ФОП ОСОБА_2 за період 01.01.2013р. по 31.12.2014р. - порушень щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум отриманого з них податку, не виявлено.

Згідно актів ОДПІ аналогічних перевірок за періоди з 01.01.2008р. по 31.12.2009р. (акт від 26.02.2010р.), за період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. (акт від 28.02.2011р.), за період з 01.01.2012р. по 31.12.23012р. (акт від 7.07.2013р.) - також вбачається, що порушень щодо подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум отриманого з них податку, не виявлено.

Згідно довідок ПФУ (Управління в м. Броварах та Броварському районі) №43 від 29.03.2012р. та №5 від 16.02.2010р. за результатами планової перевірки ФОП ОСОБА_2 за період з 01.01.2010р. по 31.01.2012р., та відповідно за період з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. - порушень в галузі фактичних витрат на оплату праці, на які нараховується єдиний соціальний внесок, не виявлено.

Таким чином, посилання позивача та її представника на те, що відповідач надав суду недостовірні документи, а саме розрахунково - платіжні відомості та табелі обліку робочого часу, нічим не підтвердились. Навпаки, всі відомості в наданих відповідачем документах, збігаються з тим відомостями, які ФОП ОСОБА_2 подавала до управління ПФУ у вказані періоди і місяці. Сам той факт, що на даний час не збереглись заяви працівника та графіки відпусток (враховуючи строки зберігання даних документів і пред'явлення вимог щодо відпусток у період з 2006 року) - не є обставиною, що спростовує наведені вище докази, як свідчать про використання позивачкою оплачуваних щорічних відпусток. Суд також приймає до уваги, що позивачка протягом багатьох років роботи не зверталась зі скаргами на дії роботодавця щодо ненадання відпусток, а також з приводу інших порушень її трудових прав.

Таким чином, з наданих доказів встановлено, що позивачка використала відпустку за період роботи з 01.12.2012р. по 30.11.2013р. - отримала дану відпустку в період з 01.05.2015р. по 31.05.2015р.;

За невикористані відпустки за період з 01.12.2013р. по 30.11.2014р. - 26 календарних днів, з 01.12.2014р. по 30.05.2015р. (день звільнення) 15 календарних днів, всього 41 день - відповідач нарахував і виплатив позивачці компенсацію.

Враховуючи принцип диспозитивності і вимоги ст.10, 11 ЦПК щодо меж розгляду справи, і розгляду справи лише на підставі наданих суду доказів, суд дійшов висновку, що позивачка не довела того, що вона не використовувала щорічні чергові відпустки у період до 01.12.2012р.

Згідно ст.116 КЗпП - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, позивачка довела, що вона мала право на отримання вихідної допомоги при звільненні, і на отримання компенсації за невикористані відпустки, але лише за період з 01.12.2013р. по 30.05.2015р. Але як встановлено у судовому засіданні, дані трудові права позивачки відповідачем не порушені.

Відповідач довів, що вказані суми були нараховані позивачці своєчасно, але не виплачені з причини не звернення позивачки за їх отриманням, про що свідчить лист - повідомлення, направлений позивачці в червні 2015р., ще до звернення позивачки з позовом до суду. Дані суми відповідач виплатив звільненому працівнику ОСОБА_1 під час підготовки справи до судового розгляду. Таким чином, відповідач виконав вимоги трудового законодавства в частині нарахування компенсації за невикористані відпустки і вихідної допомоги при звільненні, тому суд не вбачає порушень трудових прав позивачки з боку відповідача.

Підстав для стягнення компенсації за нібито невикористані інші відпустки (за більш ранній період роботи з 2006 року по грудень 2012 року) суд не вбачає, дані позовні вимоги не доведені позивачем, і навпаки спростовані відповідачем.

При таких обставинах у позові слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у позові по суті з підстав необґрунтованості позовних вимог та їх недоведеності позивачем, то суд не вирішує питання щодо дотримання позивачкою строків позовної давності за кожною з заявлених позовних вимог.

На підставі ст.116 КЗпП України, ст..6 Закону «Про відпустки», керуючись ст.ст. 212-215, 11,10,60 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення вихідної допомоги та компенсації за невикористані відпустки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Т.В. Селезньова