Єдиний унікальний номер 243/7137/15-ц
Номер провадження 2/243/3726/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 вересня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві - Врублевській К.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2015 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: м. Словянськ, вул. Виноградна, 25. В сусідньому домоволодінні №27 по вул. Виноградній м. Словянська мешкає ОСОБА_2 Останнім часом ОСОБА_2 став зловживати спиртними напоями та влаштовувати сварки з сусідами, в тому числі і з нею. Відповідач заявляв, що члени родини позивача слідкують за ним з вікна їх будинку, тим самим порушують його спокій та особистий простір. 13 травня 2015 року приблизно о 23-00 годині відповідач почав кидати половинки цеглин у вікно позивача і розбив склопакет. Своїми діями відповідач завдав позивачеві матеріальну шкоду в розмірі 650 грн. В звязку з цим позивач та члени її родини викликали міліцію. Проте для початку досудового розслідування розмір матеріальної шкоди виявився недостатнім, тому ознак кримінального діяння встановлено не було. В добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду відповідач відмовився. Окрім того, незаконними діями відповідача позивачеві було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінила в 5000 грн. В звязку з викладеним, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 650 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

Позивач, ОСОБА_4, та її представник, ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Позивач пояснила, що 13 травня 2015 року близько 23 години вона прокинулась від стуку . Разом з сином вийшли з будинку подивитися, що трапилося . Потім відкрили жалюзі і побачили розбите вікно. Відповідач знаходився на сходинках свого будинку по сусідству і лаявся. Відстань від сходинок до вікна складає близько чотирьох метрів. Близько 24 години приїхали співробітники міліції, які виявили біля вікна чотири цеглини. Вранці цеглин біля вікна не було. В якості забору між дворами сторін натягнута металева сітка, проходу немає. Те, що цеглини кидав саме відповідач, позивач не бачила, бачив її чоловік.

Відповідач, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його представник, ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач зазначив, що вікно він не розбивав, розташоване воно далеко, висота сітки близько 1,8 м, та близько 4 м городу, біля забору росте висока слива, яка частково затуляє вікно позивача. На теперішній час він переймається станом свого здоровя, оскільки він людина похилого віку , страждає на гіпертонію, вікно позивачки його не цікавить. Вночі , коли сталися події у позивачки , він спав , у дворі свого будинку не знаходився. Проте припускає, що під час заміни вікон, сусіди убрали деревяну основу, яка тримала цеглу, після цього на вікно постійно здійснюється тиск, та можливо внаслідок цього по склу пішли тріщини і воно розбилося.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, у межах заявлених позовних вимог приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2003 року та договору дарування житлового будинку від 09.02.2004 року на праві приватної власності належить житловий будинок №25 по вулиці Виноградній м. Словянська.

По сусідству з позивачем, у домоволодінні №27 по вулиці Виноградній м. Словянська, мешкає ОСОБА_2

З висновку Слов,янського МВ / з обслуговування м.Слов,янська та Слов,янського району /за матеріалами перевірки ЖЄО №6539 від 14.05.2015 року вбачається наступне :

14.05.2015 року в чергову частину Словянського МВ ГУМВС України (з обслуговування м. Словянська та Словянського району) надійшло повідомлення від ОСОБА_5, який мешкає в м. Словянську по вулиці Виноградній, 25, про те, що сусід з будинку №27 по вулиці Виноградній розбив йому вікно.

14.05.2015 року до Словянського МВ також звернулась ОСОБА_4, яка мешкає в м. Словянську по вулиці Виноградній, 25. В своїй заяві вона просила вжити заходи до сусіда з будинку №27 по вулиці Виноградній, який 14.05.2015 року приблизно о 00 год. 30 хв. пошкодив вікно за місцем її мешкання.

З пояснень заявниці вбачається, що о 00 год. 30 хв. 14.05.2015 року, коли вона знаходилась вдома, сусід ОСОБА_2, перебуваючи в неадекватному стані, цеглиною розбив їй вікно розміром 120 на 90 см, чим завдав їй матеріальної шкоди на загальну суму 1600 грн.

Зі слів ОСОБА_2 відомо, що він не розбивав вікно сусідам з будинку №25 по вулиці Виноградній. Хто це міг зробити, йому невідомо.

Встановити свідків та очевидців даного факту не виявилося можливим. В діях невідомої особи, яка пошкодила вікно в будинку №25 по вулиці Виноградній, м. Словянська, формально вбачається склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. Загальна сума шкоди 1600 грн. не є великим розміром, в звязку з чим в діях невідомого відсутній склад кримінального правопорушення.

При встановленні особи буде прийняте рішення згідно чинного законодавства України.

Відповідно до протоколу огляду від 14.05.2015 року на пластиковому вікні, яке виходить на домоволодіння №27 по вул. Виноградній, маються сліди пошкоджень у вигляді вмятин та множинних тріщин по всьому периметру пластикового вікна. Біля вікна на землі знаходиться скло від розбитого склопакету.

Тобто в протоколі огляду відсутні посилання на те , що біля вікна знаходиться цегла , або її частини , або плитка, тобто предмети , якими , як зазначає позивачка та члени її родини , було розбито скло вікна будинку.

Крім того , як вбачається з наведеного , в ході перевірки Слов,янским МВ не встановлено особу, яка пошкодила вікно ОСОБА_4

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5, син позивача, повідомив, що коли розбили вікно, він з дружиною спав в сусідній кімнаті. Після першого удару прокинувся, а після другого - розбудив батьків, батько сказав, що розбереться. Потім почувся ще удар, і почало сипатися скло.Батько сказав , що сусід розбив скло. Вони через вікно побачили сусіда, який сидів у себе на сходинках біля будинку, та щось невиразно казав. Викликали міліцію. Хто саме розбив вікно, не бачив.

Свідок ОСОБА_6, чоловік позивачки, пояснив, що спочатку почув якийсь шум, лише після третього шуму побачив пошкоджене вікно, син йому повідомив, нібито сусід розбив вікно. Особисто цього він не бачив, але сусід давно їм погрожував щось зробити з вікном, оскільки вважав, що за ним слідкували.

Свідок ОСОБА_7, невістка позивачки, повідомила, що спала, коли почула якийсь шум, через час - знову, після чого усі прокинулись, вийшли на вулицю, побачили сусіда, який щось невиразно казав, викликали міліцію.

Таким чином ,з показань вищезазначених свідків вбачається , що ніхто з них особисто не бачив , щоб відповідач розбивав скло вікна будинку , в якому вони мешкають . Крім того,показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6К.є суперечливими між собою та показаннями позивачки, яка зазначала, що її чоловік бачив, як сусід розбив вікно, в той час, як сам чоловік вказує, що він особисто цього не бачив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що з 1965 року знайомий з відповідачем, який працював на керівних посадах, потім викладачем. Ніколи не бачив, щоб ОСОБА_2 пив, курив, або сварився, ніколи не чув про нього нічого поганого.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що відповідач не міг розбити вікно, оскільки він чесна, порядна людина. Щодо будинку позивачки зазначив, що на його думку , після того , як власники видалили деревяну раму та вставили пластикове вікно, на цегляну основу почався тиск, через це пішли тріщини по вікну і воно розбилося, що видно при огляді будинку та вікна.

Свідок ОСОБА_10, сусід сторін , зазначив, що з позивачкою не вітається вже 18 років, вони люди нетовариські. Про сварку між позивачем та відповідачем ніколи не чув. Відповідач порядна людина. В вікно позивачки камінь можна кинути з вулиці, це близько 8-10 метрів.

Допитана в судовому засіданні як свідок дружина відповідача, ОСОБА_11, вказала, що вранці почула крики та шум, вийшла на вулицю та від сусідів узнала, що, нібито , її чоловік розбив вікно позивачки. Це не відповідає дійсності, оскільки після 22 години вони вже спали, вночі шуму вона не чула, міліція вночі до них не приходила. Також зазначила, що її чоловік спиртним не зловживає.

Відповідно дост.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну

фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Зі змісту ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оскаржені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Між тим, як встановлено під час розгляду справи, матеріали справи не містять, а позивачем не представлено до суду доказів, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_4 зі сторони ОСОБА_2, які вона просить захистити.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні не наведено обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а саме, що наявна вина відповідача у завданні шкоди, та між завданою шкодою та діями відповідача є причинний звязок, і в звязку з чим було пошкоджене її майно та завдана матеріальна шкода.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, ОСОБА_4 просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. за протиправну поведінку, яка виражається у пошкодженні склопакету її будинку.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема , полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, положеннями статті 23 ЦК України встановлено певні критерії, які суд має оцінювати при визначенні розміру моральної шкоди. До таких критеріїв відносяться: характер правопорушення (це може бути адміністративний проступок, злочин як середньої тяжкості, так і тяжкий, інше порушення цивільних прав, яке не є злочином або проступком. Оцінці також має підлягати об'єкт порушення, тобто на що правопорушення було спрямоване - на життя та здоров'я чи на майно самого потерпілого або близьких йому осіб тощо); глибина фізичних та душевних страждань, яка визначається в залежності від особистих властивостей психіки потерпілого та характеру шкоди, яка йому завдана; погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації (тут мова йдеться як про професійну працездатність потерпілого, так і про інші навички, які втрачаються внаслідок, наприклад, заподіяння шкоди здоров'ю); ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. За загальним правилом вина є підставою для відшкодування моральної шкоди. Отже суд має брати до уваги як форму вини завдавача шкоди (умисел або необережність), так і наявність вини самого потерпілого. Випадки компенсації моральної шкоди незалежно від вини завдавача шкоди встановлюються ст.1167 Цивільного кодексу України; інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникла в результаті посягання на права особи тощо).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4, в порушення ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10,57-60 ЦПК України не представила до суду взагалі жодного доказу (належного, допустимого) того, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_2, їй була завдана моральна шкода.

В матеріалах справи, відсутні будь-які докази вини відповідача у завданні моральної шкоди позивачці, не доведена наявність причинного зв'язку між нанесеною позивачці шкодою та протиправними діями відповідача.

Таким чином, суд вважає, що відсутні будь-які підстави для відшкодування позивачу ОСОБА_4, відповідачем ОСОБА_2, моральної шкоди.

Окрім того, позивачка просила стягнути на її користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зазначеною статтею не передбачено стягнення судових витрат в разі відмови в задоволенні позову, тому витрати позивачки на правову допомогу стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст рішення складено 1 жовтня 2015 року.

Суддя Л.О.Носовська