Ухвала

іменем україни

02 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» та Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання договорів застави, іпотеки та поруки нечинними, зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» та Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання договорів застави, іпотеки та поруки нечинними, зобов'язання до вчинення дій.

Зазначали, що 05 грудня 2007 року та 09 січня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_4 були укладені кредитні договори, за умовами яких останній отримав кредити в розмірах 49 200 та 200 000 доларів США відповідно.

У забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаними договорами між банком та ОСОБА_4 були укладені договори застави та іпотеки, а з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договори поруки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 серпня 2010 року з позивачів на користь банку в солідарному порядку стягнуто заборгованості за вказаними кредитними договорами в розмірі 175 962 та 45 141 доларів США та розірвано кредитні договори.

Посилаючись на викладене та уточнивши позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили визнати договори застави, іпотеки та поруки саме нечинними, оскільки такі правочини після розірвання кредитних договорів втратили своє юридичне значення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що зобов'язання за кредитними договорами не виконані, а тому вони не є припиненими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Судами попередніх інстанцій правильно визначено характер спірних правовідносин й вірно застосовані положення норм матеріального закону, зокрема ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук