АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2176/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Троян Т. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2015 року за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби, зацікавлена особа: ОСОБА_7 про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби.

Посилався на те, що 22.08.2014 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ Кузенко С.П. на підставі виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1, було відкрито виконавче провадження № 44514115.

Однак, 01.10.2014 року державному виконавцю не вдалось провести його вселення у вищевказаний будинок, оскільки боржник ОСОБА_7 відмовився його виконувати, про що було складено відповідний акт від 01.10.2014 року.

16.12.2014 року вселення знову не вдалося провести, оскільки боржник та державний виконавець намагалися вселити його у пошкоджену з погіршеними житловими умовами кімнату площею, 7,8 кв.м., хоча більша кімната площею 15,5 кв.м. залишилася для проживання боржнику ОСОБА_7, від якої ключів йому ніхто не видав.

05.03.2015 року державним виконавцем було складено акт про його вселення до вищевказаного будинку, однак заявник вважає, що фактично вселення не відбулося, оскільки при спробі вселення не було організовано залучення працівників міліції, в кімнату площею 15,1 кв.м. потрапити йому не вдалося, оскільки на дверях було встановлено замок, крім того, зазначив, що фактично державний виконавець вселив його в коридор без змоги виходити на вулицю. 09.03.2015 року він не міг потрапити на своє подвір'я з вулиці, оскільки хвіртка була зачинена на засув та гачок. Всі ці дані в акті державного виконавця про вселення від 05.03.2015 року зазначені не були. Також, підтвердженням того, що вселення не відбулося, є рекомендований лист боржника на його адресу АДРЕСА_2.

Вказував, що строк оскарження ним був пропущений з поважних причин, бо після отримання поштою постанови державного виконавця намагався оскаржити її до керівника відділу державної виконавчої служби, але відповіді не отримав, після чого був вимушений звернутися до суду.

Просив поновити строк оскарження постанови, визнати дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 44514115 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення незаконними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ Кузенко С.П. від 05.03.2015 року по виконавчому провадження № 44514115.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2015 року поновлено строк для звернення із скаргою ОСОБА_6 Задоволено скаргу ОСОБА_6 на дії головного державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Кузенко С.П. Визнано дії головного державного виконавця при винесенні 05.03.2015 року акту та постанови головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження незаконними. Скасовано акт від 05.03.2015 року та постанову головного державного виконавця Центрального ВДВС Черкаського МУЮ Кузенко С.П. про закінчення виконавчого провадження № 44514115 від 05.03.2015 року по виконавчому листу № 2-5001, виданому 21.08.2014року.

В апеляційній скарзі Центральний відділ Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції просить дану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити.

Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_6 фактично не проживає у домоволодінні з тої причини, що інша кімната була закрита, ключі від неї йому не надані, а зі сторони двору калітка зачиняється на засув та крючок, який не відмикається з зовнішньої сторони, що позбавляє його можливості потрапити у власне житло. Оскільки ОСОБА_6 бажає вселитися в домоволодіння, складання акту від 05.03.2015 року суд першої інстанції вважає передчасним.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 25 квітня 2015 року.

22.08.2014 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ Кузенко С.П. на підставі виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1, було відкрито виконавче провадження № 44514115.

В жовтні 2014 року державним виконавцем в присутності ОСОБА_7, ОСОБА_6 було складено акт при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1, за яким було встановлено, що при виході за вищевказаною адресою з метою перевірити виконання рішення про вселення було з'ясовано, що рішення боржником виконано не було.

16.12.2014 року головним державним виконавцем при примусовому виконані виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1 за участю понятих, в присутності ОСОБА_7, ОСОБА_6 було складено акт та встановлено, що при повторному виході за вищевказаною адресою з метою перевірки виконання рішення встановлено що рішення суду про вселення повністю виконано ОСОБА_6 отримав доступ до будинку та вселився. ОСОБА_7 передав ключ від вхідних дверей ОСОБА_6 Також, було з'ясовано в зв'язку з тим, що раніше дві кімнати були прохідними ОСОБА_7 за власні кошти зробив двірний отвір в стіні і встановив двері та виконав оздоблювальні роботи. На момент вселення всі двері в даному будинку були відкриті з наявністю відкритих замків.

05.03.2015 року головним державним виконавцем при примусовому виконані виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1 за участю понятих, в присутності ОСОБА_6 та його представника було складено акт та встановлено, що при повторному виході за вищевказаною адресою з метою перевірки виконання рішення встановлено, що боржника не було вдома, двері відчинила дружина. В будинку одна кімната закрита інша була відчинена. Стягувачу було надано доступ до відкритої кімнати, санвузла та кухні. Доступ до кімнати яка була зачинена не надано. Дружина передала стягувачу ключ від вхідних дверей. Стягував заніс речі до будинку а саме диван в розібраному вигляді. Відкрита була кімната в якій знаходиться двоє дверей

05.03.2015 року постановою головного державного виконавця виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-5001 від 21.08.2014 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси про вселення ОСОБА_6 в житловий будинок по АДРЕСА_1, закінчено у зв'язку з повним фактичним виконанням.

Згідно супровідного листа постанова головного державного виконавця від 05.03.2015 року була направлена ОСОБА_7 та ОСОБА_6 05.03.2015 року № 9308/18.

Стаття 383 ЦПК України, передбачає, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, що передбачено ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ч. 1 та 2 ст.. 79 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання /пребування/ в ньому.

Відповідно до ч. 5 та 6 вказаної статті, про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складенні акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було проведено примусове вселення ОСОБА_6 до житлового приміщення вказаного у виконавчому листі, а саме в будинок по АДРЕСА_1, про що складено відповідний акт та винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Дана обставина підтверджується актом державного виконавця від 05.03.2015 року, з якого вбачається, що стягувану було забезпечено безперешкодне входження на подвір»я та до спірного будинку з занесенням особистих речей та передачею ключів від будинку.

Колегія суддів вважає, що та обставина, що одна із кімнат будинку в момент примусового виконання рішення була зачинена не може свідчити про те, що фактично вселення стягувача в будинок не відбулося, на що вказує скаржник, оскільки користування спільною власністю здійснюється співвласниками за спільною згодою, а при недосягненні згоди дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

Висновок суду про задоволення скарги ОСОБА_6 з тих підстав, що ОСОБА_6 не може потрапити на подвір»я уже після примусового вселення, оскільки хвіртка зачиняється з середини на засув та гачок, колегія суддів вважає таким, що суперечить положенням ст.. 79 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки саме ч. 6 даної статті передбачає дії стягувача у випадку подальшого перешкоджання боржником проживання /перебування/ стягувача у приміщення, в яке його вселено.

Однак, із матеріалів справи, а також із пояснень представника стягувача вбачається, що з відповідною заявою в порядку передбаченому ч. 6 ст. 79 вищевказаного Закону стягував до державного виконавця не звертався.

Колегія суддів також звертає увагу, що оскаржуваною ухвалою суд скасував акт державного виконавця від 05.03.2015 року, хоча при зверненні в суд із скаргою скаржник таке питання не ставив.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2015 року підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2015 року за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби, зацікавлена особа: ОСОБА_7 про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 року - скасувати.

ОСОБА_6 в задоволенні скарги про визнання дій державного виконавця по виконанню провадження № 44514115 за виконавчим листом № 2-5001 від 21.08.2014 року виданого Соснівським районним судом м. Черкаси незаконними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2015 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів..

Головуючий :

Судді :