АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4955/14-ц Номер провадження 22-ц/786/944/15Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Буленка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

прокурора Пальонної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги Полтавської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи - Полтавська обласна державна адміністрація, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

20.11.2014 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказує, що з липня 2006 року працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром". Наказом Мінагрополітики та продовольства України звільнений з посади директора у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 р. на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та призначений виконуючим обов'язки директора. Наказом Мінагрополітики та продовольства України від 23.10.2014 р. він у період тимчасової непрацездатності під час перебування на стаціонарному лікуванні звільнений з посади виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром". Вважає своє звільнення незаконним, просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про звільнення ОСОБА_2." № 179-п від 23.10.2014 р., визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 р., поновити його на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 року залишено без розгляду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Полтавську обласну державну адміністрацію (а.с. 42).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 12.01.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 (а.с. 73-74).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Полтавська обласна державна адміністрація, яка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині погодження на посаду директора державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» ОСОБА_7 - скасувати та ухвалити нове рішення по справі. Зазначає, що відповідно до постанови КМ України від 09.10.2013 р. № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів влади, і внесення змін до постанови КМ України від 19.03.1993 р. № 203» обласна державна адміністрація погоджує призначення на посаду директора державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром". Лист від Міністерства аграрної політики та продовольства України про погодження призначення та укладення контракту з ОСОБА_7 надійшов в облдержадміністрацію 14.11.2014 р. У відповіді Міністерству облдержадміністрація просила повернутися до питання звільнення попереднього керівника після призначення голови облдержадміністрації. У рішенні суду зазначено, що «… оскільки його зміст не містив повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення ОСОБА_7 на посаду», то саме з цих підстав суд визнав пропозицію погодженою, що не відповідає дійсності, оскільки профільний структурний підрозділ облдержадміністрації не погоджував звільнення директора підприємства ОСОБА_2 та призначення ОСОБА_7 У листі від 24.11.2014 р. № 1088/01-13 прямо зазначено « вважаємо за доцільне в даний час утриматися від погодження на призначення кандидатури ОСОБА_7 на посаду директора державного підприємства. 28.10.2014 р. на адресу Міністерства направлено лист з проханням про продовження виконання обов»язків директора ОСОБА_2 до завершення процедури приватизації. Таким чином, облдержадміністрація не погоджувала призначення ОСОБА_7 на посаду директора вказаного підприємства.

Також з судовим рішенням не погодився позивач ОСОБА_2 та оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.10.2014 р. № 179-п «Про звільнення ОСОБА_2.»; визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.10.2014 р. № 22; поновити його на роботі на посаді директора державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром»; стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України 2 000 грн. моральної шкоди. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі на посаді директора державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць; стягнути судові витрати. Зазначає, що мотивувальна частина судового рішення не відповідає за висновками його резолютивній частині, оскільки у мотивувальній частині суд послався на те, що позов підлягає частковому задоволенню, а у резолютивній відмовив у повному обсязі, мотивувальна частина судового рішення містить висновок суду про те, що звільнення позивача проведено з порушенням норм трудового законодавства, проте оскільки на момент звільнення він не працював на посаді директора, на яку він прость його поновити, а лише виконував обов»язки, трудові відносини з ним були оформлені з порушенням «Положення …», вказану посаду займає інша особа у порядку, встановленому законодавством, то прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про поновлення на роботі. Місцевим судом не враховано, що тягар доведення наявності законної підстави для звільнення лежить на роботодавці, що передбачено ст. 4 Конвенції МОП № 158, ратифікованої постановою Верховної Ради від 04.02.1994 р. Суд залишив поза увагою те, що він фактично обіймав посаду директора, отримував відповідну зарплату, контракт є автоматично поновлений, його кандидатура була погоджена з облдержадміністрацією, штатний розпис не містить посади «виконуючого обов»язки директора», а містить посаду «директора». Місцевий суд безпідставно констатував дату його звільнення - 21.11.2014 р., незважаючи на наявність наказу від 23.10.2014 р., чинність якого ні відповідачем, ні третьою особою не оспорювалася, Місцевий суд безпідставно взяв до уваги службову записку від 21.10.2014 р. про порушення ним графіку подання фінансового плану підприємства, яка стала підставою звільнення, а могла бути підставою для накладення дисциплінарного стягнення, чинне законодавство не містить такої підстави звільнення, як «порушення графіку». Місцевий суд безпідставно прийшов до висновку про те, що станом на 21.11.2014 р. з ним було проведено повний розрахунок, оскільки він не був здійснений в повному обсязі, трудова книжка не була йому видана. Суд не звяв до уваги те, що призначення працівника виконуючим обов»язки можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на срок не більше двох місяців, отже є всі підстави вважати, що він був прийнятий саме на посаду директора.

Апеляційна скарга третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Полтавської обласної державної адміністрації, підлягає задоволенню, апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 - частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 на підставі контракту № 4403 від 19.05.2009 р., укладеного з Міністерством аграрної політики та продовольства України, працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2012 р. ОСОБА_2 звільнений з 05.07.2012 р. з посади директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 р., реєстраційний № 4403, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6).

Цим же наказом ОСОБА_2 призначений виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 р. виконуючий обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" ОСОБА_2 звільнений з посади. Підстава: службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559 (а.с. 8).

Як вбачається зі службової записки заступника директора Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 р. № 18-1-25/559, вона складена у зв'язку з тим, що у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансів плану Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" на 2015 рік керівником підприємства ОСОБА_2 порушено графік подання, встановлений наказом Мінагрополітики України № 192 від 22.05.2014 р. (а.с. 86).

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 180-п від 24.10.2014 р. виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" призначений ОСОБА_7 Підстава: заява ОСОБА_7, службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/557 який приступив до виконання обов'язків з 30.10.2014 р. на підставі винесеного ним як в.о. директора наказу № 21 від 30.10.2014 р. (а.с.9,10).

Наказом виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" ОСОБА_7 № 22 від 30.10.2014 р. визначено, що враховуючи те, що ОСОБА_2 перебуває на лікарняному бюлетені, вважати днем його звільнення перший день виходу з лікарняного бюлетеня (а.с. 11).

У період з 20.10.2014 р.по 19.11.2014 р. ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні.

Після тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 вийшов на роботу 21.11.2014 р., був ознайомлений з наказом про звільнення, проведено його звільнення з посади та повний розрахунок. Трудову книжку видано не було, зважаючи на те, що вона зберігається в Міністерстві аграрної політики та продовольства України, а не в ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром".

Датою звільнення ОСОБА_2 є 21.11.2014 р.

Є безпідставним твердження третьої особи Полтавської обласної державної адміністрації про те, що при звільнення позивача не дотримані вимоги чинного законодавства щодо погодження звільнення з нею, оскільки норми «Порядку погодження …», затверджені постановою КМ України № 818 від 19.10.2013 р. розповсюджуються на керівників державних підприємств, а не на осіб, які тимчасово виконують обов»язки керівника, з якими не укладався контракт, тому не виникло у відповідача обов»язку погоджувати звільнення позивача з головою держадміністрації.

Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 207-п від 24.11.2014 р. на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" призначений ОСОБА_7, з яким в цей же день укладений контракт на термін з 24.11.2014 р. по 23.11.2017 р. Підстава: заява ОСОБА_7, лист-погодження Полтавської обласної державної алміністрації від 18.11.2014 р. № 8/80/01-21, службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 24.11.2014 р. № 18-4-01/633, конктракт (а.с.51).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, шо звільнення позивача відбулося у період його тимчасової непрацездатності, що є порушенням вимог ст. 40 КпП України, але враховуючи той факт, що на час звільнення ОСОБА_2 посаду директора, на яку він просить його поновити, не займав, працював на посаді виконуючого обов»язки директора і трудові відносини з ним були оформлені з порушенням «Положення про порядок укладення контракту…», натомість посаду директора на час розгляду справи судом у порядку, встановленому чинним законодавством, займає інша особа, тому прийшов до висновку про неможливість задоволення позову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора підприємства. Оскільки позовні вимоги про поновлення на роботі судом визнано такими, що не підлягають задовленню, то не можуть бути задоволені також і вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 179-п від 23.10.2014 р. про звільнення, незважаючи на допущені порушення норм чинного законодавства. Вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню, оскільки не підлягають задоволенню вимоги про поновлення на роботі. Щодо моральної шкоди, то позивач не довів у чому виразилася заподіяна йому моральна шкода, з яких міркувань виходив він, визначаючи її розмір та не надав докази, що підтверджують необхідність відшкодування її саме у розмірі 2 000 грн., тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги з підстав недоведеності.

Проте, повністю з такими висновками місцевого суду, які містять протиріччя та неоднозначність тлумачення, погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Так, місцевий суд визнав, що звільнення позивача з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства, проте прийшов до висновку, що він не підлягає поновленнню на роботі та вимога про скасування наказу про його звільнення також не підлягає задоволенню. Далі, місцевий суд, прийшовши до висновку про те, що позивач працював на посаді виконуючого обов»язки директора та трудові відносини з ним були оформлені з порушенням «Положення про порядок укладення контракту…», вирішив про неможливість задоволення позову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора підприємства.

Як встановила колегія суддів, є вірним висновок місцевого суду про те, що звільнення позивача з роботи проведено з порушенням норм трудового законодавства.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що наказ про звільнення ОСОБА_2 не містить посилання на статтю КЗпП України, на підставі якої проведено його звільнення.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів» При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення.

Як вбачається зі змісту наказу, підставою звільнення стала службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559 на ім»я директора Департаменту роботи з персоналом (а.с. 86). Із змісту цієї службової записки слідує, що у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансового плану державного підприємства на 2015 р. керівником підприємства порушено графік подання фінансового плану, встановлений наказом Мінагрополітики України від 22.05.2014 р. № 192. Службова записка містить пропозиції, а саме прохання розглянути питання щодо належного виконання обов»язків керівником Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром".

Аналізуючи зміст цієї записки, не зрозуміло коли сам у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансового плану державного підприємтса на 2015 р. керівником підприємства порушено графік подання, коли саме було виявлено вчинення проступку.

Згідно ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв»язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місців з дня вчинення проступку.

Згідно ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Якщо вказане є дисциплінарним проступком, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Матеріали справи не містять письмових пояснень ОСОБА_2 щодо порушення ним графіку подання до Міністерства фінансового плану державного підприємства на 2015 р. Службова записка датована 21.10.2014 р., наказ про звільнення ОСОБА_2 виданий на 3-й день - 23.10.2014 р.

Місцевий суд прийшов до висновку, що датою звільнення ОСОБА_2 є 21.11.2014 р., однак такий висновок не грунтується на матеріалах справи, оскільки наказ про звільнення позивача виданий 23.10.2014 р.

Щодо висновку місцевого суду про неможливість задоволення позову в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора підприємства, яку він на час звільнення не займав, то він є неправильним в цій частині, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2012 р. ОСОБА_2 призначений виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" (а.с. 6).

Посада директора державного підприємства передбачає укладення контрактної форми трудового договору, що регулюється Положенням «Про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу», затвердженим постановою КМ України від 19.03.1993 р. № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності», з послідуючими змінами від 09.10.2013 р. № 818.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно п. 2 вказаної постанови КМ України установлено, що контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком N 2 цієї постанови. У разі належності підприємства, що є у державній власності, до II номенклатурної групи районна, районна у м. Києві та Севастополі державна адміністрація інформує про погодження контрактів з керівником такого підприємства відповідно Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласну, Київську та Севастопольську міську державну адміністрацію.

Згідно п.п. 4,5 Положення «Про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу» наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади (надалі - органи управління майном). Контракт з керівником підприємства укладається за попереднім погодженням з органом до номенклатурної групи якого належить ця посада, згідно з пунктом 2 цієї постанови. Розгляд матеріалів і прийняття рішення про погодження контракту здійснюється у місячний строк з дня подання відповідних матеріалів. У разі порушення зазначеного строку орган управління майном приймає рішення з цього питання без погодження.

Як вбачається із матеріалів справи, ще до закінчення контракту з ОСОБА_2 облдержадміністрація у листі від 30.05.2012 р. № 4126/01-21 пропонувала міністру аграрної політики та продовольства України укласти контракт з ОСОБА_2 на посаді директора підприємства на п»ять років (а.с. 39), що є підтвердженням попереднього погодження кандидатури ОСОБА_2 на посаду директора підприємства.

Діюче трудове законодавство України не містить чіткого правового регулювання поняття «призначення виконуючого обов'язків на посаду».

Правове регулювання відносин, пов'язаних із призначенням працівника виконуючим обов'язки, здійснюється на підставі Кодексу законів про працю України, роз'яснення Держкомітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок оплати тимчасового замісництва» від 29.12.1965 № 30/39 /у редакції від 11.12.1986 р./, що діє в частині, яка не суперечить КЗпП України та іншим нормативно-правовим актам України.

Згідно п.1,2 тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посадою не допускається. Це можливо лише за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящим органом управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття трудящого на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівника про результати.

Отже, можна дійти висновку, що призначення працівника виконувачем обов'язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців. Якщо працівник виконує обов'язки більше двох місяців, є підстави вважати, що він затверджений на цій посаді, хоча відповідного документа не було видано.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутня вина позивача у тому, що з ним не був укладений контракт, що він з 05.07.2012 р. був призначений виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" та фактично більше 2-х років виконував обов»язки директора підприємства. Як стверджує позивач, штатний розпис підприємства не містить такої посади як «виконуючим обов'язки директора».

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром", стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає повному задоволенню, в частині стягнення моральної шкоди - частковому задоволенню.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з Міністерства аграрної політики та продовольства України середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів, приходить до висновку про необхідність її задоволення, виходячи із розміру середньоденної заробітної плати позивача - 142,21 грн. ( згідно довідки а.с. 63 ) за період вимушеного прогулу з 21.11.2014 р. /що є першим робочим днем після виходу з лікарняного/ по 09.04.2015 р. (всього 98 робочих днів х 142,21 грн.) на загальну суму 13 936,58 грн. (без утримання прибуткового податку). Вказана довідка, як доказ, не спростована особами, які беруть участь у справі, інших доказів в цій частині суду не надано.

Щодо задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з Міністерства аграрної політики та продовольства України у зв»язку з незаконним звільненням, то вона підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 тис. грн., виходячи із ступеню моральних страждань позивача із-за порушення його законних прав, втрати нормальних життєвих зв»язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Крім цього, в апеляційній скарзі позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.10.2014 р. № 22, однак колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.12.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування цього наказу залишено без розгляду, тому в цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Полтавської обласної державної адміністрації щодо невідповідності висновків місцевого суду в частині погодження на посаду директора державного підприємства «Державний інститут по проектуванню підприємств м'ясної та молочної промисловості «Полтавадіпром'ясомолпром» ОСОБА_7, то колегія суддів приходить до висновку про те, що ці доводи заслуговують на увагу з наступних підстав.

Дійсно місцевий суд, ухвалюючи рішення у його мотивувальній частині послався на те, що у відповіді Полтавської обласної державної адміністрації від 24.11.2014 р. за № 8180/01-21 (а.с. 122) Міністерству аграрної політики та продовольства України на його лист від 13.11.2014 р. про погодження призначення ОСОБА_7 на посаду директора (а.с. 120) не міститься повідомлення про погодження або вмотивованої відмови у погодженні призначення ОСОБА_7 на посаду, то визнав, що пропозиція є погодженою, однак це не відповідає матеріалам справи, оскільки у вказаній відповіді за підписом виконуючого обов»язки голови облдержадміністрації Пругло О.Є. значиться, що звернення міністерства розглянуто, вважають за потрібне повернутися до питання звільнення попереднього керівника та призначення запропонованої у листі кандидатури після призначення голови облдержадміністрації.

Крім цього, на а.с. 121 міститься лист Департамента агропромислового розвитку облдержадміністрацї від 24.112014 р. за № 1088/01-13 про те, що він не погоджував звільнення директора підприємства ОСОБА_2, а кандидатура на дану посаду ОСОБА_7 не проходила співбесіду, відсутня інформація про його трудову діяльність, вважає за доцільне в даний час утриматися від погодження на призначення його кандидатури на посаду директора.

У листі Полтавської облдержадміністрації від 28.10.2014 р. за № 01-21/1454 за підписом голови Бугайчук В.М. міністру аграрної політики та продовольства України значиться, що наказом Фонду державного майна України від 20.01.2014 р. № 150 підприємство включено до переліку об»єктів, які підлягають приватизації у 2014 році, тому голова звертається з проханням про продовження виконання обов»язків директора інституту ОСОБА_2 до завершення процедури приватизації підприємства (а.с. 37-38).

Отже, виходячи з вище вказаного, не можна вважати кандидатуру ОСОБА_7 погодженою на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром",

З цих підстав колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги Полтавської обласної державної адміністрації.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання позову за вимогами, що випливають із трудових прав, звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно п.10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Отже, за вимоги про визнання незаконним та скасування наказу, про поновлення на роботі підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 121,80 грн. за кожну вимогу, за вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди у розмірі по 243,60 грн. за кожну вимогу, а всього 730,80 грн. судового збору підлягає стягненню з відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь держави.

Також підлягає стягненню з Полтавської обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подання та розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 п.2,4 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавської обласної державної адміністрації - задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи - Полтавська обласна державна адміністрація, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю, в частині стягнення моральної шкоди - частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про звільнення ОСОБА_2." № 179-п від 23 жовтня 2014 р.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпром'ясомолпром" з 24 жовтня 2014 р.

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 13 936,58 грн. (без утримання прибуткового податку), моральну шкоду у розмірі 1000 грн., а всього 14 936,58 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та присудження ОСОБА_2 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць /142,21 грн. х 22 робочих дні в місяць/, в розмірі 3 128,62 грн. допустити негайному виконанню.

Стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь держави судовий збір у розмірі 730,80 грн.

Стягнути з Полтавської обласної державної адміністрації на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 грн. за подання та розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :