АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/1368/15-ц
Номер провадження 22ц-791/1961/15. Головуючий в першій інстанції: Заславець Н.В.
Категорія:27 Доповідач: Базіль Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Полікарпової О.М.

Іванової І.П.

при секретарі: Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Позов обґрунтований тим, що 27.03.2013 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір №3743 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску.

У відповідності до додаткової угоди №1 від 27.03.2013 року укладеної до вище значеного договору, відповідач отримав кошти в сумі 4000.00 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 27.03.2013 року по 26.03.2015 рік зі сплатою 32.0% річних за користування кредитними коштами.

Відповідач взятих на себе зобов'язань щодо сплати заборгованості за кредитом не виконує у зв'язку з чим станом на 24.04.2015 рік має заборгованість у розмірі 6752 грн.99 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 3174 грн. 68 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 645 грн.54 коп.; неустойки за прострочення сплати кредиту - 898 грн.26 коп.; неустойки за прострочення сплати процентів - 107 грн.28 коп.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 1301 грн. 62 коп.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 578 грн.19 коп.; 3% річних згідно зі ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 42 грн.09 коп.; та 3% річних в сумі 5 грн.33 коп., вказану заборгованість позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором № 3743 від 27.03.2013 року в сумі 4825 грн.76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у дохід держави у сумі 243 грн.60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» порушує питання про зміну рішення суду, а саме про задоволення їх позовних вимог щодо стягнення з відповідача на їх користь здійснені в порядку ст.625 ЦК України нарахування індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 107 грн.28 коп.; простроченої заборгованості по процентам в сумі 1301 грн.62 коп.; 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 42 грн.09 коп., 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 5 грн.33 коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній викладених, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції керуючись ст.ст.526, 1049-1054 ЦК України, виходив з того, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за цим договором, яка підлягає задоволенню в сумі 4825 грн.76 коп. без застосування відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки одночасне застосування такої відповідальності разом з неустойкою, яка встановлена договором, не допускається.

Проте з висновком суду щодо відсутності підстав для застосування у спірних правовідносинах наслідків визначених ч.2 ст.625 ЦК України, погодитися не можна з таких підстав.

Статтею 625 ЦК України, встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. У ч.2 вказаної статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція викладена в постанові від 6 червня 2012р. у справі №6-49 цс12 Верховного Суду України.

Із матеріалів справи вбачається, що 27.03.2013 року між сторонами укладено договір №3743 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку з видачею міжнародної платіжної картки миттєвого випуску. Цього ж дня сторони уклали додаткову угоду №1 до вказаного договору, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4000.00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 27.03.2013 по 26.03.2015 рік зі сплатою процентів за користування кредитною лінією у розмірі 32.00% річних.

Відповідно до п.17 додаткової угоди №1 від 27.03.2013 року у разі несплати власником рахунку 2 (двох) платежів за цією Додатковою угодою, що йдуть підряд, термін повернення кредитної лінії вважається таким, що настав, і, відповідно, власник рахунку зобов'язаний повернути кредитну лінію, сплатити проценти за користування кредитною лінією в сумі, яка зафіксована на дату несплати другого платежу.

Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено відповідачем 18.09.2014 року в сумі 200.00 грн., отже термін повернення кредитної лінії вважається таким, що настав 18.11.2014 року, строк дії кредитної лінії по 26.03.2015 рік.

Із розрахунку позивача, станом на 24.04.2015 рік відповідач має заборгованість у розмірі 6752 грн.99 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3174 грн. 68 коп.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 645 грн.54 коп.; неустойки за прострочення сплати кредиту - 898 грн.26 коп.; неустойки за прострочення сплати процентів - 107 грн.28 коп.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 1301 грн. 62 коп.; суми індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 578 грн.19 коп.; 3% річних згідно зі ст.625 ЦК України за неправомірне користування чужими грошовими коштами - 42 грн.09 коп.; та 3% річних в сумі 5 грн.33 коп.

Отже, оскільки відповідач допустив прострочення виконання свого грошового зобов'язання, то він має нести відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.

Суд першої інстанції вирішуючи спір вищезазначеного не врахував, залишив поза увагою, що заходи відповідальності за порушення грошового зобов'язання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена, встановивши, що відповідач має прострочення грошового зобов'язання безпідставно не застосував положення ч.2 ст.625 ЦК України до даних правовідносин.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Брокбізнесбанк» про стягнення з відповідача, здійснених в порядку ст.625 ЦК України нарахування індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по процентам, 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про їх задоволення, рішення суду в частині визначення загальної суми заборгованості, що підлягає стягненню необхідно змінити, збільшивши суму стягнення з 4825 грн.76 коп. до 6752 грн.99 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, тому в порядку ст.303 ЦПК України апеляційним судом не переглядалося.

Керуюючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 04 червня 2015 року в частині відмовлених в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» суму індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту в сумі 107 грн. 28 коп. по відсоткам в сумі 1 301,62 грн, 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) 42,09 грн, 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) 5,33грн.

Рішення суду в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» змінити з 4825 грн 76 коп, на 6752 грн 99 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: