Справа № 152/552/15-ц
У Х В А Л А

06 листопада 2015 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження,

у с т а н о в и в:

5 листопада 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження № 49081507 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 9959,47 грн, відкрите державним виконавцем Шаргородського відділу ДВС Вінницького обласного управління юстиції ОСОБА_2 на підставі рішення Шаргородського районного суду Вінницької області по справі № 152/552/15-ц від 25.05.2015 до ухвалення рішення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Перевіряючи відповідність заяви вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у тому числі, щодо підсудності Шаргородському районному суду Вінницької області заяви про зупинення виконання виконавчого провадження, установлено наступне.

Відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI ЦПК України.

Так, у статтях 367 382 ЦПК України наведено вичерпний перелік процесуальних питань, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), які вирішує суд першої інстанції, до яких відносяться: допуск рішень до негайного виконання; звернення рішення до виконання; оформлення виконавчого листа, виправлення помилки в ньому та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню; видача дубліката виконавчого листа або судового наказу; поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання; визнання мирової угоди; відстрочка і розстрочка виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання; вирішення питання про тимчасове влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; в ирішення питання про оголошення розшуку боржника або дитини; вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи; вирішення питання про звернення стягнення на грошові кошти, що знаходяться на рахунках; вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; заміна сторони виконавчого провадження; визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Із перерахованого вище переліку процесуальних питань, повязаних із виконанням судового рішення, вбачається, що зупинення виконавчого провадження не входить до кола питань, які вирішуються судом першої інстанції в процесі виконання рішення суду.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Отже, вирішення питання про зупинення виконання рішення суду входить до компетенції та підсудне судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який відкрив провадження за касаційною скаргою.

Статтею 115, п. 4 ч. 3 та ч. 4 ст. 121 ЦПК України передбачено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що суддя постановляє ухвалу.

З огляду на викладене, заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження слід повернути заявнику для подання до належного суду.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 1, 3, 4, 115, 121, 122, 208-210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження повернути особі, яка її подала для подання до належного суду.

Згідно зі статтями 293, 294, 296 ЦПК України на ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Л.Строгий