Справа №472/152/15-ц 19.08.2015 19.08.2015 19.08.2015
Провадження №22-ц/784/2087/15
Провадження № 22ц/784/2087/15 Головуючий у 1-ї інстанції Тустановський А.О.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Богуславській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року

за його позовом

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, вимоги за яким зменшив, та просив про стягнення з відповідача за укладеним 22 серпня 2008 року між сторонами кредитним договором 10 517 грн. 29 коп. заборгованості за процентами.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з ним договору кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» у встановлені строки не погашає тіло кредиту, проценти за користування кредитом і суми штрафів, у зв'язку з чим з нього на користь банка за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2011 року стягнуто 9 792грн. 07 коп. загальної суми заборгованості.

Між тим, зазначене рішення суду позичальником не виконано, і тому банком додатково нараховані проценти за користування кредитними коштами в сумі 10 517 грн. 29коп..

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року позов банка задоволено частково, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_2 3 000 грн. 00 коп. заборгованості за процентами і 69 грн. 48 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині розміру суми стягнення нарахованих процентів, та стягнути на користь банка усю суму заборгованості за процентами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір з використанням кредитної картки «Універсальна», за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 7 000 грн. 00 коп. під 36 % на рік із визначеним щомісячним платежем, який складається із суми нарахованих до оплати процентів та частини заборгованості по кредиту та суми овердрафту, та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За договором позичальнику було видано дві платіжних картки, спочатку першу строком дії до травня 2009 року, а потім другу - строком дії до червня 2013 року.

Згідно до витягу із особового рахунку, відповідач ОСОБА_2 користувався кредитними коштами, отримуючи їх з карткового рахунку в межах строку дії кожної платіжної картки. Останнє зняття готівки позичальник здійснив у березні 2010 року, після чого до жовтня 2011 року тільки вносив гроші на рахунок з метою погашення заборгованості, яка склалася у зв'язку з порушенням ним зобов'язань по внесенню щомісячного платежу, та інших операцій по ньому не здійснював.

Як вбачається із змісту пункту 5.2 Умов та правил надання банківських послуг і пункту 5.7 Правил користування платіжною карткою, у випадку невиконання держателем картки своїх зобов'язань банк має право вимагати від нього дострокового виконання боргових зобов'язань в-цілому або у визначеної ним частині.

Тому, в 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк», використовуючи таке своє право, подав позов до суду.

22 липня 2011 року рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області позов банка задоволено, та на його користь з позичальника ОСОБА_2 достроково стягнуто 8 792 грн. 07 коп. заборгованості за кредитом, яка утворилася станом на 28 лютого 2011 року і складалася з: 5 400 грн. 94 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 2 496 грн. 27 коп. - заборгованості за процентами, 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 394 грн. 86 коп. - процентної складової штрафу (а.с.6-7).

В той же час, виконавчий лист за рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» до примусового виконання пред'явлено не було.

Станом на січень 2015 року банком додатково нарахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складається із заборгованості за процентами в розмірі 10 517грн. 29коп., що розрахована ним накопичувальним підсумком (а.с.8-11, 43-44).

Отже, установивши такі факти, суд першої інстанції невірно визначився із характером спірних правовідносин, не врахував положення ст. ст. 509, 526, 599, 610, 1048-1049, 1054 ЦК України, відповідні умови та правила надання банківських послуг і правила користування платіжною карткою, а також наявність інших обставин, які мають істотне значення для справи, і необґрунтовано задовольнив позов банка, в тому числі безпідставно зменшивши суму процентів як збитків, що були заподіяні банку.

При цьому, місцевий суд помилково вважав, що банк має право на стягнення процентів за користування кредитом після рішення суду, яким достроково вже стягнуто весь кредит.

Тобто, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, як і строк дії платіжної картки, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

У абзаці 1, 2 пункту 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601,604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за договором, то нарахування процентів за користування кредитними грошами поза строку дії договору, яким є строк дії платіжної картки, законом не передбачено.

Вказаним обставинам суд першої інстанції оцінки не дав та припустився помилки щодо підстав для стягнення заборгованості за процентами.

Отже, рішення суду першій інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи.

За такого, колегія суддів у відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне його скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позову банка відмовити.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді