Справа № 761/3377/15-ц
Провадження №2/761/3202/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Макаренко І.О.,

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) розміщена та міститься на даний час стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка містить наступну інформацію: «З джерел «Реальної економіки» відомо про те, що кінцевим власником телеканалу «112-Україна» є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно».

Зазначені вислови, а також інформацію, що викладена у заголовку статті, позивачі вважають недостовірною та такою, що ганьбить їх ділову репутацію і не відповідає дійсності, у зв'язку з чим просять визнати вищевказану інформацію недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити на веб-сайті Інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) спростування оспорюваної інформації наступного змісту: «Інформація, розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» про те, що кінцевим власником телеканалу «112-Україна» є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно, є недостовірною», та одночасно розмістити на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) текст резолютивної частини рішення суду.

Позивачі зазначають, що вищевказана інформація є недостовірною з огляду на те, що ОСОБА_4 не входить до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» або Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ». Керівником цих товариств є ОСОБА_6 В створенні та діяльності позивачів не брав та не бере участі колишній міністр МВС України ОСОБА_4.

Позивачі вказують, що вищевказана інформація ганьбить їх ділову репутацію та підлягає спростуванню з огляду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ» є телерадіоорганізаціями, відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення», та здійснюють свою діяльність на підставі ліцензії на мовлення під логотипом «112-Україна», розміщення в мережі Інтернет такої інформації створює у необмеженої кількості осіб уявлення про негативний характер діяльності позивачів, ймовірно пов'язаної з порушеннями закону, оскільки відповідачами зазначено, що телеканал «112 Україна» керується та фінансується особою, яка підозрюється у скоєнні низки кримінальних злочинів проти особи та переховується від слідства.

Позивачі просять: визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ» наступну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 року на ресурсі порталу ЛІГА.net (biz.liga.net) у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3:

- «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

- «Информационный телеканал 112 выставлен на продажу, нынешние собственники готовы расстаться с активом за $30 млн»;

- «Рассматривается также частичная продажа телеканала с правом управления его редакцией»;

- «В расследовании журналистов сайта "Наші гроші" говорится, что одним из бенефициаров канала 112 является экс-министр МВД ОСОБА_7, находящийся в розыске»;

- «В апреле прошлого года министр МВД ОСОБА_8 назвал ОСОБА_7 реальным владельцем канала»;

- «Поскольку на протяжении всего 2014 года реклама в эфире телеканала отсутствовала полностью, говорить о коммерческой привлекательности проекта не приходится»;

- «Зрительскую аудиторию канала составляют в основном пенсионеры - мужчины в возрасте от 65 лет»

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» (код ЕДРПОУ 35256286) та ОСОБА_2 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити спростування інформації, викладеної у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» шляхом розміщення на порталі ЛІГА.net (http://www.liga.net/) інформації наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_5 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» розміщена наступна недостовірна інформація:

- «сімейний» телерозпродаж: канал 112 виставлений на продаж»;

- інформаційний телеканал 112 виставлений на продаж;

- діючі власники готові розлучитись з активом за $30 млн;

- розглядається також частковий продаж телеканалу з правом управління його редакцією;

- в розслідуванні журналістів сайту «Наші гроші» йде мова про те, що одним з бенефіціаріїв каналу 112 є екс-міністр МВС ОСОБА_4, який перебуває в розшуку;

- в квітні минулого року міністр МВС ОСОБА_8 назвав ОСОБА_4 реальним власником каналу;

- оскільки протягом всього 2014 року реклама в ефірі телеканалу була відсутня повністю - говорити про комерційну привабливість проекту не доводиться;

- глядацьку аудиторію телеканалу складають переважно пенсіонери - чоловіки віком від 65 років»,

та одночасного розміщення на порталі ЛІГА.net (http://www.liga.net/) тексту резолютивної частини рішення суду.

3. Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ»наступну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті Інтернет видання «Реальна економіка» за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»:

«З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно».

4. Зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити на веб-сайті Інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) спростування інформації, викладеної у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом розміщення на веб-сайті Інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) інформації наступного змісту:

«Інформація, розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно, є недостовірною», та одночасного розміщення на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) тексту резолютивної частини рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року провадження у вищевказаній справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову в частині:

1. Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ» наступну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_5 року на ресурсі порталу ЛІГА.net (biz.liga.net) у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3:

- «ІНФОРМАЦІЯ_6»;

- «Информационный телеканал 112 выставлен на продажу, нынешние собственники готовы расстаться с активом за $30 млн»;

- «Рассматривается также частичная продажа телеканала с правом управления его редакцией»;

- «В расследовании журналистов сайта "Наші гроші" говорится, что одним из бенефициаров канала 112 является экс-министр МВД ОСОБА_7, находящийся в розыске»;

- «В апреле прошлого года министр МВД ОСОБА_8 назвал ОСОБА_7 реальным владельцем канала»;

- «Поскольку на протяжении всего 2014 года реклама в эфире телеканала отсутствовала полностью, говорить о коммерческой привлекательности проекта не приходится»;

- «Зрительскую аудиторию канала составляют в основном пенсионеры - мужчины в возрасте от 65 лет».

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ЛігаБізнесІнформ» (код ЕДРПОУ 35256286) та ОСОБА_2 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити спростування інформації, викладеної у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» шляхом розміщення на порталі ЛІГА.net (http://www.liga.net/) інформації наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_5 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» розміщена наступна недостовірна інформація:

- «сімейний» телерозпродаж: канал 112 виставлений на продаж»;

- інформаційний телеканал 112 виставлений на продаж;

- діючі власники готові розлучитись з активом за $30 млн;

- розглядається також частковий продаж телеканалу з правом управління його редакцією;

- в розслідуванні журналістів сайту «Наші гроші» йде мова про те, що одним з бенефіціаріїв каналу 112 є екс-міністр МВС ОСОБА_4, який перебуває в розшуку;

- в квітні минулого року міністр МВС ОСОБА_8 назвав ОСОБА_4 реальним власником каналу;

- оскільки протягом всього 2014 року реклама в ефірі телеканалу була відсутня повністю - говорити про комерційну привабливість проекту не доводиться;

- глядацьку аудиторію телеканалу складають переважно пенсіонери - чоловіки віком від 65 років», та одночасного розміщення на порталі ЛІГА.net (http://www.liga.net/) тексту резолютивної частини рішення суду.

Представник позивачів в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Стаття 94 Цивільного кодексу України встановлює право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Згідно із ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) розміщена стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2». У статті наведений зокрема такий вислів: «З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно».

Вказане інформація поширена в мережі Інтернет на веб-сайті сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, відтак, стала доступною необмеженому колу осіб.

Судом встановлено що згідно ліцензії на мовлення серії НР № 00076-м від 22 липня 2013 року, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», позивач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на мовлення під логотипом «112-Україна» (вихідні дані).

Згідно ліцензії на мовлення серії НР № 00171-м від 19 вересня 2011 року, виданої Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», позивач здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на мовлення під логотипом «112-Україна» (вихідні дані).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», телерадіоорганізація - зареєстрована у встановленому законодавством порядку юридична особа, яка на підставі виданої Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення ліцензії на мовлення створює або комплектує та/чи пакетує телерадіопрограми і/або передачі та розповсюджує їх за допомогою технічних засобів мовлення. Логотип (фірмовий, торговий знак) - будь-яка комбінація позначень (слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів), які придатні для вирізнення ефірного часу однієї телерадіоорганізації від іншої.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що «телеканал «112 Україна» ототожнюється з юридичною особою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», та з юридичною особою, Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», які є телерадіоорганізаціями та здійснюють свою діяльність під логотипом «112 Україна». Таким чином, поширена щодо телеканалу «112 Україна» інформація є інформацією стосовно позивачів.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) розміщено інформацію стосовно особи позивачів.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка міститься, зокрема, в Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 року № 12/1984/84/131 «Справа Лінгенса», «на думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна».

Тобто, критерієм відмежування «тверджень» від «суджень», є можливість перевірки інформації на предмет правдивості.

Як визначає ст. 1 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», власник телерадіоорганізації - фізична або юридична особа, яка набула права власності на телерадіоорганізацію або на частку її статутного капіталу шляхом заснування чи в інший передбачений законодавством спосіб.

Згідно із ст. 140 Цивільного кодексу України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Судом встановлено, що відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», затвердженого рішенням Загальних зборів учасників від 06 серпня 2015 року, та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», затвердженого рішенням Загальних зборів учасників від 27 лютого 2015 року, ОСОБА_4 не є учасником (засновником) позивачів.

Відповідно до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», затвердженого рішенням Загальних зборів учасників від 09 серпня 2013 року, та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», затвердженого рішенням Загальних зборів учасників від 21 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 відсутній в переліку учасників (засновників) позивачів станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто на час поширення оспорюваної інформації.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно із ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», в Єдиному державному реєстрі містяться зокрема відомості щодо переліку засновників (учасників) юридичної особи.

Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», керівником позивача є ОСОБА_6

Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ», керівником позивача є ОСОБА_6

За інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_4 не є учасником або керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ»

Таким чином, інформація, поширена на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua), викладена у заголовку статті - «ІНФОРМАЦІЯ_2» та інформація «З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно» перевірена судом на предмет її достовірності, а отже, є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не є учасником, засновником, власником чи керівником юридичної особи позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та юридичної особи позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ». Судом встановлена відсутність будь-яких доказів на підтвердження участі ОСОБА_4 в діяльності чи створенні позивачів на час поширення оспорюваної інформації ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ураховуючи викладене, судом встановлено, що недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності, є наступна інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 року в мережі Інтернет на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua):

- «ІНФОРМАЦІЯ_2»;

- «З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно».

За визначенням п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Суд погоджується з доводами представника позивачів стосовно того, що колишній міністр МВС України ОСОБА_4 має загальновідому негативну соціальну оцінку та репутацію в суспільстві, а отже, розміщення в мережі Інтернет недостовірних даних щодо здійснення керівництва та фінансування телеканалу «112 Україна» ОСОБА_4 завдає шкоди діловій репутації позивачів та ганьбить її. Суд вважає обґрунтованою думку представника позивачів, що внаслідок розміщення в мережі Інтернет спірної інформації до необмеженого кола осіб доведено недостовірну інформацію про те, що діяльність позивачів носить негативний характер, ймовірно пов'язана з порушеннями закону, оскільки на сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) зазначено, що телеканал «112 Україна» керується та фінансується особою, яка підозрюється у скоєнні низки кримінальних злочинів проти особи та переховується від слідства.

Суд приходить до висновку, що поширена на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) інформація «ІНФОРМАЦІЯ_2», «З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно» є фактичними твердженнями, стосується позивачів, є недостовірною, негативною, завдає шкоди діловій репутації позивача.

Як роз'яснено у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Автором статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» зазначений відповідач ОСОБА_9 В судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердив, що є автором спірної інформації, доказів на підтвердження її достовірності суду не надав.

Судом встановлено, що відповідно інформації, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», яке є адміністратором системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, особою, яка створює технологічну можливість та умови для поширення інформації на вказаному веб-сайті, був відповідач ОСОБА_3, який є належним Відповідачем за позовними вимогами про визнання спірної інформації недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію позивачів.

Відповідно до інформації, наданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтернет Інвест», станом на час розгляду справи особою, яка створює технологічну можливість та умови для поширення інформації на веб-сайті «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) є відповідач ОСОБА_1

Спірна інформація розміщена без будь-яких посилань на інші джерела.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини мають застосовуватись судами як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України» від 05.05.2011 року (п. 32) вказується про те, ніхто не може нести відповідальність за інформацію, що міститься в Інтернеті, автором якої він не є, якщо він або не привласнив цю інформацію як свою, або не відмовився виконати судовий припис щодо видалення зазначеної інформації.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 при публікуванні спірної інформації не зазначили посилань на інші джерела, фактично привласнили цю інформацію як свою, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виключає звільнення відповідачів від відповідальності за поширення недостовірної інформації.

Відповідач ОСОБА_1 забезпечує на час розгляду справи технічні умови для доступності спірної інформації необмеженому колу осіб, що порушує особисті немайнові права позивачів - їх ділову репутацію.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлене право кожної особи на захист цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на звернення до суду за таким захистом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Згідно із ст. 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Пункт 5 Постанови Пленуму ВСУ визначає, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України, фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При спростуванні поширена інформація визнається недостовірною.

Отже, вимоги позивачів узгоджуються із способами захисту прав та інтересів, визначених статтями 15, 16, 91, 94, 277 Цивільного кодексу України, а оспорювана інформація підлягає спростуванню шляхом розміщення такого спростування на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua).

Як визначено статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 277, 91, 94 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недостовірною та такою, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер ТВ» наступну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 року на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2»:

«Скандальні регіональні цифрові канали стали каналом ОСОБА_4»:

«З джерел "Реальної економіки" відомо про те, що кінцевим власником телеканалу "112-Україна" є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно».

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 протягом семи днів з дня набрання судовим рішенням законної сили розмістити на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) спростування інформації, викладеної у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», наступного змісту:

«Інформація, розміщена ІНФОРМАЦІЯ_1 року у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» про те, що кінцевим власником телеканалу «112-Україна» є міністр внутрішніх справ ОСОБА_4, який фінансує канал самостійно, є недостовірною», та одночасно розмістити на веб-сайті інтернет видання «Реальна економіка» (www.real-economy.com.ua) текст резолютивної частини рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: