АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2015 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Вважає, що висновок суду про відсутність підстав для забезпечення позову не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю та просив ухвалу суду залишити без змін.

Позивачка в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи двічі повідомлялась належним чином за відомою суду адресою. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заявником не зазначено майно, що знаходиться у власності відповідача, на яке вона просить накласти арешт.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по аліментам.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.07.2015 відкрито провадження у справі.

23.07.2015 до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Відповідно до вимог частин 2, 3 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заява позивача не містить обґрунтування причин, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов та обґрунтування його необхідності, а також не вказано інших відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема даних про майно належне відповідачу, тощо.

Крім того, позивач, вказуючи на те що є реальні побоювання, що відповідач може відчужити майно, жодних доказів цього не надає.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та проаналізувавши відповідні норми процесуального права, а також врахувавши зміст позовних вимог, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку, що позивачем необґрунтовано та не наведено достатніх обставин та підстав для накладення арешту на майно відповідача, необхідності вжиття судом саме такого заходу, та наявності підстав вважати, що невжиття цього заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що закон не передбачає такого виду забезпечення позову як арешт на індивідуально визначене майно позивачем, не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, який встановлює, що арешт може бути накладений лише на майно відповідача, з метою недопущення порушень прав інших осіб.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні. При цьому, слід зазначити, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді