Справа № 444/3120/14 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/5342/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Б. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Земкомерц» на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області про забезпечення позову від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Земкомерц» про розірвання договору купівлі-продажу земельних ділянок, -

в с т а н о в и л а:

ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення вказаного вище позову.

Постановлено, з метою забезпечення позову, накласти арешт на: земельну ділянку площею 1,428 га, цільове призначення для розміщення торгово-складських приміщень, яка розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Київська, кадастровий номер :03:001:0001; земельну ділянку площею 0,5717 га, цільове призначення для розміщення торгово-складських приміщень, яка розташована за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Малехів, вул. Київська, кадастровий номер :03:001:0002.

Зазначену ухвалу оскаржило ТзОВ «Земкомерц» в особі представника ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі останній вказує, що судом першої інстанції при ухваленні зазначеного рішення неповно зясовано обставини, які мають важливе значення у справі та порушено норми матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено вимоги ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника, або визнання його банкрутом», оскільки відносно ТзОВ «Земкомерц» відкрито ліквідаційну процедуру та визнано його банкрутом, а відтак, накладення будь-яких арештів на майно відповідача не допускається. Крім того, вважає, що застосовані заходи забезпечення позову жодним чином не відповідають змісту позовних вимог, адже умови договору купівлі-продажу, на його думку, виконані, а позивач просить лише розірвати такий договір та не просить відшкодування можливих збитків, а право власності на спірні земельні ділянки не є предметом спору. Таким чином, вважає, що застосовані судом заходи забезпечення позову не співпадають із позовними вимогами, а тому просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності та без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст.197 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається із змісту оскарженої ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконавши істотних умов договору не сплатив позивачу суму в розмірі 507211,00 грн., а тому дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та задовольнив таку (а.с.98).

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, вважає такі необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається із матеріалів справи позивач заявив лише одну позовну вимогу розірвати, укладений 11.04.2011 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Земкомерц» договір купівлі-продажу земельних ділянок, кадастровий номер :03:001:0001 та кадастровий номер :03:001:0002, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №403 (а.с.3).

При цьому, позивач покликався на норми ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України та просив розірвати зазначений договір у звязку із істотним, на його думку, порушенням договору відповідачем.

Частиною 2 ст.653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Згідно ч.5 цієї ж статті якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Однак, як зазначалося вище, позивач заявив лише одну позовну вимогу щодо розірвання договору та не ставив питання про можливе відшкодування потенційних збитків, а відтак колегія суддів вважає поданий позивачем позов є позовом немайнового характеру.

Згідно, розяснень Верховного Суду України, наданих в абз.1 п.3 постанови Пленуму №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб допускається забезпечення лише позовів майнового характеру.

Таким чином, колегія суддів вважає, що застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову, а саме накладення арешту на дві земельні ділянки, загальною площею 1,9994 га. є очевидно неспівмірним із заявленою позивачем позовною вимогою про розірвання договору.

Крім того, згідно абз.3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається із матеріалів справи постановою господарського суду Рівненської області від 25.02.2014 року відповідача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З метою забезпечення вимог кредиторів, абзацом 7 ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, серед іншого, скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

При постановленні оскарженої ухвали судом першої інстанції вказаних законодавчих положень враховано не було.

Судом також встановлено, що 18 серпня 2015 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Земкомерц» про розірвання договору купівлі-продажу земельних ділянок у звязку із тим, що така не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Цією ж ухвалою скасовано заходи забезпечення позову, вжиті оскарженою ухвалою.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права щодо співмірності заявленим позовним вимогам та у звязку із порушенням норм ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». При цьому, колегія суддів також враховує, що заходи забезпечення позову на момент розгляду апеляційної скарги ТзОВ «Земкомерц» скасовані ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18.08.2015 року.

Керуючись ч.3 ст.209, ст.ст.303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312, п.6 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Земкомерц» задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області про забезпечення позову від 10 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: Р.П.Цяцяк

ОСОБА_6