Справа № 211/4447/13-ц
Провадження № 2/211/30/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О.

при секретарі Зоріній С.М.

у відсутності сторін по справі, згідно ст. 197 ЦПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, яку згодом уточнила. В обґрунтування уточненого позову вказала, що вона ОСОБА_1, в 1979 році поховала свого чоловіка та залишилася проживати разом з своєю молодшою донькою ОСОБА_2, якій в той час було лише 7 років, старшій доньці ОСОБА_3 в той час було 18 років, вона навчалася в університеті в м. Чернівцях , де вона і проживає на даний час. Позивач сама виховувала молодшу доньку ОСОБА_2 , дала їй освіту, коли вона створила сімю то була ще студенткою, та жила разом з сімєю у позивача в квартирі, позивач доглядала за онуками та допомагала сімї відповідачки. З часом її донька ОСОБА_2 переїхала до квартири чоловіка ОСОБА_4. В цей час позивач залишилася проживати сама. З 1988 року у неї почалися проблеми із здоров'ям, пов'язані з психіатричним розладом. В той же час вона часто потрапляла в гостре відділення психіатричного диспансеру , де отримувала лікування сильними психотропними препаратами. Після одного з таких курсів лікування , ОСОБА_2, відповідач по справі, разом з чоловіком почали наполягати на тому, щоб позивач переоформила квартиру в якій вона проживала сама на доньку ОСОБА_2 та оформила договір дарування передавши їй у власність квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що в цей час вона перебувала під впливом психотропних препаратів , та не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. 07.10.2006 року позивач підписала договір дарування квартири ОСОБА_2 під психологічним тиском ОСОБА_2 та її чоловіка. Даний договір був підписаний під впливом тяжкої для мене обставини (її хвороби) і на вкрай невигідних для неї умовах , оскільки вона залишилася без житла. Крім того , її донька ввела її в оману, запевнивши, що на підставі цього договору, донька ОСОБА_2 буде забов'язана доглядати позивача , тоді коли договір дарування цього не передбачає, в такому разі укладається інший договір довічного утримання , який не укладався між сторонами. Договору дарування який підписала позивач у неї не було , навіть копії , вона його побачила лише в судовому засіданні коли він надійшов на запит суду від КП ДОР «Криворізьке БТІ». Хоч договір дарування було посвідчено нотаріусом, але не було виконано фактично, оскільки позивач проживала і проживає в дарованій квартирі, відповідач в неї не заїжджала та не вселялася, не сплачувала комунальні послуги за квартиру, і не чинила жодних дій які б свідчили про прийняття дарунку. Також позивач зазначає, що відповідач після оформлення всіх документів пов'язаних з даруванням квартири, втратила будь-який інтерес до неї і до стану її здоров'я, не відвідувала позивача роками та могла не телефонувати на протязі декількох місяців. Фактично відповідач отримала від позивача все, що в неї було. У 2010 році чоловік ОСОБА_2 , що служив у пожежній частині , вийшов у відставку і змушений був звільнити відомчу квартиру у м. Кривому Розі , але отримав трикімнатну квартиру у м. Верхнєдніпровську. Проте замість того, щоб в їхати в свою трикімнатну квартиру , відповідач разом з своєю сімєю, чоловіком та 4-ма дітьми вселилася до позивача в двокімнатну квартиру, що перетворило її життя на пекло. Позивач сама весь час оплачувала комунальні послуги хоч квартирою користувалося 6 чоловік. Але найстрашніше для позивача те, що вона не має морального спокою, в квартирі постійні сварки, відповідач постійно викликає міліцію або швидку допомогу та в будь-якому випадку хотіла її позбавитися. Позивач вказувала, що вона не керувала своїми діями при підписанні договору дарування в 07.10.2006 році тому просить суд: визнати недійсним договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 від 07.10.2006 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусам КНМО Коваленко Іриною Михайлівною та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності на уточнених позовних вимогах наполягала просила задовольнити їх в повному обсязі, в минулих судових засіданнях давала пояснення відповідно позовної заяви.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , проти позовних вимог не заперечувала, позов визнала.

Представник третьої особи приватний нотаріус КМНО Коваленко І.М. надала суду пояснення, згідно яких нотаріус вказує, що коли до неї звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з питанням про посвідчення договору дарування квартири , вона пересвідчилась в іх особі, згідно паспорту громадянина України, при посвідченні документів нотаріус зясовує обсяг цивільної дієздатності особи, наявність рішення суду про визнання особи недієздатною, якщо у нотаріуса є сумніви щодо цього. Нотаріус вказує, що в неї не виникло жодного сумніву що ОСОБА_1 усвідомлює значення своїх дій та може ними керувати. Ніяких відомостей про те, що ОСОБА_1 була визнана недієздатною у нотаріуса не було. Тому вона згідно інструкції та ЗУ «Про нотаріат» виконала всі нотаріальні дії пов'язані з посвідченням договору дарування між позивачем ОСОБА_1 , яка була дарувальником та відповідачем ОСОБА_2 , обдарованою, зареєстрованого 07.10.2006 року № 3626, предметом дарування була квартира АДРЕСА_1 .

В минулих судових засіданнях свідок ОСОБА_3 суду пояснювала, що позивач по справі її мати, вона з матірю спілкується по телефону кожного дня, що 2 з половиною років тому до матері переїхала її сестра з чоловіком та дітьми і вони стали проживати в квартирі АДРЕСА_1. Свідок є старшою донькою вона проживає не в місті Кривий Ріг тому не має змоги часто приїжджати до матері. Але по телефону мати завжди їй жаліється, що в квартирі для немає місця, що вона постійно страждає і їй дуже тяжко. ОСОБА_1 все життя пропрацювала вчителем. В 1988 році в неї стався психологічний розлад, з 2007 року вона не потребує догляду та да лікарів не звертається. Її сестра ОСОБА_2 сказала, що буде доглядати за матірю , а натомість вона повинна переписати на неї квартиру . Свідок вважає, що позивач не могла керувати своїми діями на той час, вона б не передача квартиру в якій прожила 45 років та не зосталася б без житла. Після підписання договору дарування у сестри ОСОБА_2 відпав інтерес до матері та вона перестала доглядати за нею , навіть не телефонувала, та всіми шляхами намагалася вижити її з квартири. Коли кілька років тому переїхали до квартири матері то вивезли всі її речі та погрожували відправити її на лікування на ПНД. На даний час у них відносини як у чужих людей, а чоловік відповідача взагалі по телефону сказав , щоб ОСОБА_3 забирала матір собі. Про договір дарування позивач дізналася лише коли кілька років тому коли ОСОБА_2 з сімєю переїхала до неї в квартиру та сказала їй, що тепер ОСОБА_1 у неї в гостях. Мама постійно розповідала їй , що не пам'ятає як підписувала якийсь договір та не розуміє що це за договір дарування.

В минулих судових засіданнях свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає в одному районі з позивачем , працювала вихователем в дитячому садочку. ОСОБА_1 посвятила життя вихованню доньки ОСОБА_2. В 1988 році в наслідок депресії позивач сильно захворіла та проходила лікування в ПНД. Вказала, що позивач не скандальна та не конфліктна людина, а донька ОСОБА_2 яка заїхала в квартиру позивача на правах власника, постійно створює конфліктні ситуації та навіть свідок бачила сліди побиття на руках позивача , провідувала її в лікарні.

В минулих судових засіданнях свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивача по справі вона знає давно, проживає з нею в одному районі, та коли та знаходилася на лікування в ПНД свідок її провідувала. Приблизно 2,5 років тому у позивача почалися проблеми з молодшою донькою. Вона бачила, як до їх будинку часто приїздить швидка допомога та приходять міліціонери. Свідок вважає, що позивач була не здорова в психологічному плані коли підписувала договір дарування . Позивач їздила на відпочинок до старшої сестри, а коли повернулася, то з поїзду приїхала в свою квартиру , щоб хоча б прийняти душ, а відповідач ОСОБА_2 не пустила її і навіть облила водою.

Дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 1988 року у позивача ОСОБА_1 почалися проблеми із здоров'ям, пов'язані з психіатричним розладом (а.с. 11). В той же час вона часто потрапляла в гостре відділення психіатричного диспансеру , де отримувала лікування сильними психотропними препаратами. (а.с. 10). Після одного з таких курсів лікування , ОСОБА_2, відповідач по справі, разом з чоловіком почали наполягати на тому, щоб позивач переоформила квартиру в якій вона проживала сама на доньку ОСОБА_2 та оформила договір дарування передавши їй у власність квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що в цей час вона перебувала під впливом психотропних препаратів , та не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними. 07.10.2006 року позивач підписала договір дарування квартири ОСОБА_2 під психологічним тиском ОСОБА_2 та її чоловіка. Даний договір був підписаний під впливом тяжкої для неї обставини (її хвороби) і на вкрай невигідних для неї умовах , оскільки вона залишилася без житла. Договору дарування який підписала позивач у неї не було , навіть копії , вона його побачила лише в судовому засіданні коли він надійшов на запит суду від КП ДОР «Криворізьке БТІ». Хоч договір дарування було посвідчено нотаріусом, але не було виконано фактично, оскільки позивач проживала і проживає в дарованій квартирі, відповідач в неї не заїжджала та не вселялася, не сплачувала комунальні послуги за квартиру, і не чинила жодних дій які б свідчили про прийняття дарунку. Позивач вказувала, що вона не керувала своїми діями при підписанні договору дарування в 07.10.2006 році. Як вбачається з матеріалів справи договір дарування між ОСОБА_1 дарувальником та ОСОБА_2 обдарованою було в 2006 році 7 жовтня посвідчено приватним нотаріусом КМНО Коваленко Іриною Михайлівною за реєстраційним номером № 3626. (а.с. 36). Згідно цього договору ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності від 01.11.2006 року стала єдиною власницею квартири в АДРЕСА_1 на праві приватної власності. (а.с. 35). Як вбачається з квитанцій про оплату комунальних послуг, що стосуються вказаної квартири, їх здійснювала ОСОБА_1 (а.с. 42-48). Згідно пояснень свідкув та характеристик позивача , вона дійсно перебувала на обліку в КЗ «Криворізькому психоневрологічному диспансері « ДОР та проходила курси лікування про, що свідчить медична кортка амбулаторного хворого № 83222 на 161 арк ОСОБА_1, що була досліджена в судовому засіданні.

В момент укладення договору дарування сторони не мали дійсних намірів на настання юридичних наслідків( фактично квартиру лише переоформили документально, а в квартирі продовжує мешкати ОСОБА_1, тобто ОСОБА_2 дар не прийняла), таким чином, дії осіб правочину не були спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, що є порушенням ч. 1 ст. 202 ЦК України, а у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Факт того, що договір дарування був оформлений тільки на папері, а фактично ОСОБА_2 дар не було прийнято, оскільки позивач ОСОБА_1 продовжувала проживати в квартирі та сплачувати за неї комунальні послуги і проживає в ній на даний час, вже є підстаною визнання його фіктивним.

Крім того судом по справі була призначена судово-психіатрична експертиза і в червні 2015 року до суду надійшов висновок експертів КЗ «Гейківська ПЛ» ДОР від 09.04.2015 року № 98 відносно ОСОБА_1, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, на період часу до якого відноситься 07.10.2006 рік під час підписання договору дарування хворіла Стійким психічним розладом в формі Шизофренії Параноідної непереривної текучої та по своєму психічному стану не могла розуміти значення своїх дій та керувати рими. (а.с. 125-133).

Згідно ст. 224 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв'язку із вчиненням такого правочину.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Взявши до уваги все вищевказане, суд приходить до висновку, що договір дарування укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07.10.2006 року та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коваленко І.М. реєстровий № 3626 за яким відповідачеві даровано квартиру за адресою АДРЕСА_1 - є недійсним. Так як дар не прийнятий в законному порядку, а лише оформлений на папері, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 під час підписання цього договору не могла керувати своїми діями та розуміти значення своїх дій, згідно висновку експертів він вважається незаконним та має бути визнаний судом недійсним.

З відповідача на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст.71, 202, 224, 230, 234 ЦК України, ст..ст. 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлової квартири АДРЕСА_1 від 07.10.2006 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусам КНМО Коваленко Іриною Михайлівною.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 судовий збір в сумі 229, 40 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н. О. Сарат