Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. В спірній квартирі зареєстрована вона та її донька - відповідач по справі. Відповідач у квартирі не проживає, її особисті речі відсутні. Фактично, ще у вересні 1995 року вона залишила квартиру. Реєстрація відповідача позбавляє її (позивача) можливості реалізувати своє право власності. Жодних домовленостей між нею та відповідачем щодо користування квартирою немає.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслано нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечував щодо їх задоволення.

В судове засідання представник третьої особи - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, не з'явився, надіслав прохання щодо розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки форми 3, виданої ЖРЕО № 411 від 24.04.2015 року, в спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 - позивач, та ОСОБА_2 (змінила прізвище на «ОСОБА_2» після укладення шлюбу) - відповідач.

Згідно актів від 11.01.2013 року та 25.12.2014 року слідує, що відповідач за спірною адресою з вересня 1995 року не проживає.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

По даній справі встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі з вересня 1995 року. Відсутні будь-які дані щодо не проживання відповідача в спірній квартирі з поважних причин чи щодо чинення перешкод в її проживанні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 60, 174, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: