Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Марцинкевич В.А.

при секретарі Бовкун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення, виселення, усунення перешкод в користуванні житлом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні власністю та вселення до квартири АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що вона є власником 1/2 частини даної квартири, окрім неї власником 1/2 частини спірної квартири є відповідачка ОСОБА_2 У вказаній квартирі зареєстровані позивачка та ОСОБА_2, яка разом із ОСОБА_3 з березня 2011 року почала створювати їй перешкоди в користуванні квартирою, відмовляються допускати її до квартири, змінила замки вхідних дверей, таким чином створює перешкоди у користуванні квартирою, що є предметом позовних вимог. Крім того позивач просить виселити ОСОБА_3, оскільки він почав проживати у спірній квартирі з 2009 року без її згоди.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці та ОСОБА_2 по ? її частки.

За нормою частини другої ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Захист права власності - це сукупність передбачених законом цивільно-правових засобів, які, по-перше, гарантують нормальне господарське використання майна (тобто вони забезпечують захист відносин власності в їх непорушеному стані), а по-друге - застосовуються для поновлення порушених правовідносин власності, для усунення перешкод, що заважають їх нормальному функціонуванню, для відшкодування збитків, які заподіяні власнику.

Захист права власності здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто шляхом застосування належної форми, за собів і способів захисту. Для захисту застосовується юрисдикційна форма захисту, тобто діяльність уповноважених державних органів, які здійснюють комплекс організаційних заходів для захисту пору шених прав.

За нормою статті 391 Цивільного кодексу України власник, майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У п. 7 інформаційного листа ВАСУ "Про деякі приписи законодавства, яке регулює питання, пов'язані із здійсненням права власності та його захистом" від 31.01.2001 року, зазначено, що для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричинили збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними.

Згідно ст. 158 Житлового кодексу України наймач, користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

За вимог ст. 169 Житлового кодексу України, у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог є усунення перешкод відповідачами у здійснення права власності позивачки на квартиру АДРЕСА_1, 1/2 частина якої належить позивачці на праві власності, а саме усунення перешкод у здійсненні права користування позивачу належним йому на праві власності майном, що за цивільним законодавством складає елемент змісту права власності.

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, пояснень свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши наявні у справі докази, аналізуючи пояснення сторін, приймаючи до уваги пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно зобов'язання не чинити відповідачами перешкод у користуванні спірною квартирою та вселення позивачки є правомірними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки позивачем доведено факт порушення відповідачкою права користування належною позивачу на праві власності частиною спірної квартири АДРЕСА_1, шляхом заміни замка вхідних дверей.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне

господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є членом сім'ї наймача (син ОСОБА_2, яка має на праві власності ? спірної квартири) та вселився туди з погодження позивачки в задоволенні позовних вимог стосовно виселення ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 16, 311, 321, 316, 317, 319, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 64, 158, 169 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 208-209, 212-215, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, вселення та виселення - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а учасниками судового розгляду, які не брали участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: