АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Слободянюк С.В.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року - відкрито провадження в справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на те, що вона є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням правил підсудності.

Вказує, що банком пред'явлено позов, що виник з кредитного договору. Місцем виконання цього договору є місцезнаходження банку за адресою 61050, м. Харків, просп.. Московський, 60, а тому справа підсудна Червонозаводському районному суду міста Харкова.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відкриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що даний спір підсудний цьому суду.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст.113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або знаходження одного з відповідачів за вибором позивача.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є кредитні правовідносини про стягнення заборгованості за договором.

Заперечуючи щодо дотримання правил підсудності при відкритті провадження у справі, відповідач ОСОБА_1 вказує на непідсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва, оскільки місцем виконання договору є м. Харків, просп.. Московський, 60.

Відповідно до ч.3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п.4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

Так, в силу вимог процесуального законодавства, суд надсилав запит відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в місті Києві, за відповіддю якого відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2

Між тим суд, відкриваючи провадження у справі, діяв у межах процесуального закону, зважаючи на вимоги ст.113 ЦПК України та взявши до уваги фактичні дані щодо реєстрації відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що підсудна даному суду.

Отже, суд, дотримуючись процесуального порядку, на підставі отриманої інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів при вирішенні питання про відкриття провадження у справі вірно встановив, що спір між сторонами підсудний саме цьому суду.

Твердження апелянта про те, що місцем виконання договору є м. Харків, просп.. Московський, 60, а тому спір підсудний Червонозаводському районному суду міста Харкова, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися за місцем виконання цих договорів.

Зі змісту ст. 110 ЦПК України вбачається, що позивач може застосувати, по-перше, правила загальної територіальної підсудності, тобто за місцем проживання чи місцезнаходженням відповідача, або звернутися у суд, який передбачено для даної категорії справ.

Тобто, позивач використав право альтернативної підсудності та звернувся із даним позовом в порядку ст. 109 ЦПК України.

Крім того, місцем виконання договору не є м. Харків, просп.. Московський, 60, оскільки відповідно до п. 10.15 договору кредиту місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором є: м. Київ, вул. Межигірська, 54.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 218,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді