Справа№592/5652/15-ц
Провадження №2/592/1776/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянувши цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що 19.06.2012 р. уклали з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» договір страхування транспортних засобів № АМ 036630, предметом якого є страхування автомобіля марки «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1.

28.10.2012 р. в м. Суми на перехресті вул. Кірова та вул. Перекопська трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

21.11.2012 р. постановою Ковпаківського районного суду м. Суми, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

До позивача звернувся страхувальник з заявою про пошкодження транспортного засобу у звязку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із рахунку-фактури № АП-111347 та акту виконаних робіт, враховуючи звіт № 2781/12 здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 31 955,65 грн.

Оскільки між відповідачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, останній здійснив відшкодування на користь позивача в розмірі 23 472 грн. 81 коп. При цьому не погашеною залишилась сума в розмірі 8 482 грн. 84 коп.

Позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою в якій запропонував відповідачу в добровільному (позасудовому) порядку відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з його вини в розмірі 8482 грн. 84 коп.

Але жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму в розмірі 8482 грн. 84 коп., сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Представник позивача просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали надавши заперечення по справі.

Так, позивачем не надано жодного доказу того, що предметом договору страхування є саме автомобіль НОМЕР_3, оскільки даний договір, не містить такої інформації. В договорі взагалі відсутня інформація про предмет договору, якій є його істотною умовою

Більше того, позивачем не надано жодного доказу того, що договір набрав чинності. Так не надано жодного документа, який би вказував на те, що страхувальником булу внесено страховий платіж по договору, що передбачено ст. 983 ЦК України. Право вимоги може перейти до позивача лише за умови виплати останнім страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Також відповідач не погоджується з ціною позову, так, відповідно до звіту №2781/12 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику «Renault Sandero» реєстраційний номер AA 0372 СС, складеного субєктом оцінюваної діяльності ФОП ОСОБА_2, вартість матеріального збитку становить 25972,52 грн. Отже, ПрАТ «СК «УНІКА», як власник пошкодженого транспортного засобу, мав право вимоги до відповідача в розмірі визначеному звітом оцінювача, а саме в розмірі 25972,52 грн. Враховуючи те, що позивачу вже відшкодовано до ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» збитки в розмірі 23472,81 грн., то фактичний розмір не відшкодованого матеріального збитку становить 2499,71 грн. (25972,52 грн. - 23472,81 грн.). Отже, таким чином, вимога про стягнення 8482,84 грн. є безпідставним, не аргументованим та не законним.

У позивача відсутні правові підстави стягнення завданих збитків з відповідача, оскільки розмір зазначеного збитку, який становить 31955,65 грн. (23472,81 грн. + 8482,84 грн.) є меншим від ліміту відповідальності 50000,00 грн., які передбачені страховим полісом №АВ/6137691. Закон, передбачає настання негативних наслідків для відповідача (особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність) у вигляді відшкодування збитків лише у випадку недостатності страхової виплати.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 8482,84 грн. є безпідставними, оскільки тільки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» повинна нести відповідальність.

Із позовної заяви вбачається, що позивач не позивається до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка в силу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», несе відповідальність оскільки з останнім було укладено договір обовязкового страхування, відповідальності під час експлуатації автомобіля НОМЕР_4.

Враховуючи викладене, представники відповідача просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд вислухавши представників відповідача, дослідивши надані доказі та вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що підлягають відмові.

19.06.2012 р. між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ПрАТ «СК «Уніка» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серії АМ № 036630, з відповідними змінами /а.с.5/.

Згідно постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 листопада 2012 р., встановлено, що 28.10.2012 р. близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Opel Vectra 1.7 D», реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Суми по вул. Кірова, під час виїзду з другорядної дороги на головну не надала переваги у русі автомобілю «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила з ним зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження /а.с.19/.

28.10.2012 р. до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО звернувся ОСОБА_3 /а.с.11-15/.

Згідно звіту № 2781/12 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику «Renault Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок пошкодження у дорожньо-транспортної пригоди, становить 25 972 грн. 52 коп./а.с.21-24/.

На підставі звіту № 2781/12 про визначення вартості матеріального збитку, рахунку фактуру № АП-11347 від 14.11.2012 р., наряду замовлення (акту виконаних робіт, наданих послуг) від 31.01.2013 р., позивачем було складено страхові акти: № UA008/L25/01 від 27.11.2012 р., № UA008/L25/02 від 05.02.2013 р. /а.с.39,41/.

Так як відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), позивачем здійснено виплата страхового відшкодування у розмірі 31 955 грн. 65 коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 8087 від 29.11.2012 р., № 9889 від 06.02.2013 р. /а.с.43,44/.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Враховуючи викладені обставини та роз'яснення щодо застосування понять «регресу» та «суброгації», суд дійшов до висновку, що до позивача не перейшло право регресної вимоги до відповідача.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10,15,60,79,88,208,209,212,215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задововоленні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров