Дата документу 07.09.2015
Справа № 501/3944/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Журавля П.І.,

за участю:

секретаря - Тейбаш Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності (а.с.3-6).

Позивач просить суд:

-Визнати за ОСОБА_1 право власності на торговельний павільйон загальною площею 102,2 кв.м. за адресою Одеська область, АДРЕСА_1.

-Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ? частини торговельного павільйону за адресою Одеська область, АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу торговельного павільйону від 22 січня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. за №149.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір спільної діяльності (далі за текстом - Договір), відповідно до п. 1.1 та п. 1.2. якого, сторони домовились об'єднати свої внески і спільно діяти для досягнення загальної цілі з метою реконструкції зазначеного торговельного павільйону з розширенням під улаштування трьох магазинів з окремими входами.

Відповідно до зобов'язань, покладених на сторін вказаним Договором, позивачем згідно з п. 3.1. було здійснено внесок у спільну діяльність у вигляді будівельних матеріалів, необхідних для реконструкції вказаного торговельного павільйону(метал, залізобетонні плити, газобетоні блоки, бетон, електрика, сантехнічні вироби та ніші необхідні матеріали, які будуть необхідні для закінчення реконструкції).

Таким чином зобов'язання, покладені на позивача відповідно до Договору було виконано у повному обсязі, про що також не заперечується відповідачем.

Як вбачається з п. 4.1. Договору у 30-ти денний строк після одержання зареєстрованої в установленому законодавством порядку Декларації про готовність об'єкта до експлуатації реконструкції торговельного павільйону з розширенням під улаштування трьох магазинів з окремими входами відповідач повинен був компенсувати позивачу, як стороні за Договором, 50% його внеску у спільну діяльність в порядку та розмірах, встановлених п. 6.1 Договору.

Станом на день звернення позивача до суду, відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації №ОД 19 від 17.09.2014 року вказаний реконструйований павільйон введено в експлуатацію.

Втім, зобов'язання, покладені на відповідача згідно з Договором, досі не виконано та доказів виконання останніх до суду не надано, зокрема: відповідачем не компенсовано позивачу, як стороні за Договором, 50% внеску у спільну діяльність в порядку та розмірі, встановлених п. 6.1 цього Договору.

Також позивач зазначає, що пунктом 7.2. Договору було передбачено, що у разі невиконання відповідачем зобов'язань, передбачених п. 4.1. цього Договору, створене Учасниками в результаті спільної діяльності майно переходить у власність позивача, а у відповідача припиняються всі права на новостворений об'єкт та на об'єкт, що перебував у спільній власності Учасників до укладення цього Договору.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на торговельний павільйон та припинити право спільної часткової власності відповідача на ? частини вказаного торговельного павільйону.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав заяву, в якій просив суд задовольнити позов в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності (а.с.33).

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнає, надала до суду заяву із зазначенням про те, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Невиконання покладених на неї відповідно до вказаного Договору зобов'язань пояснила своїм скрутним фінансовим становищем та фінансовою неспроможністю. Просила суд розглянути вказану цивільну справу за ії відсутності (а.с.34).

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 21.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір спільної діяльності.

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2. Договору, сторони домовились об'єднати свої внески і спільно діяти для досягнення загальної цілі з метою реконструкції торговельного павільйону з розширенням під улаштування трьох магазинів з окремими входами за адресою: АДРЕСА_1

Покладені на позивача зобов'язання відповідно до Договору було виконано у повному обсязі.

Водночас, зобов'язання покладені Договором на відповідача виконано останнім не було в силу певних життєвих та фінансових обставин останнього.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Статтею 1131 ЦК України визначена форма та умови договору про спільну діяльність та передбачено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно ст. 1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Відповідно до ст. 1133 ЦК України вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки.

В силу ч. 1 ст. 1134 ЦК України внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення сторонами у належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено, що сторонами було дотримано форми укладення договору про сумісну діяльність, досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зокрема, відповідачем було порушено умови Договору, зокрема відповідачем не компенсовано позивачу, як стороні за Договором, 50% внеску останнього у спільну діяльність в порядку та розмірі, встановлених п. 6.1 цього Договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір спільної діяльності від 21.10.2013 року укладений в межах чинного законодавства є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законами або договором.

Враховуючи те, що відповідачем було істотно порушено умови Договору від 21.10.2013 року в частині виконання покладених на останнього зобов'язань, що унеможливлює отримання позивачем реального блага, на яке він розраховував під час укладання вказаного Договору, а також оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та припинення права спільної часткової власності, шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний торговельний павільйон та припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на ? частини вказаного торговельного павільйону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 610, 611, 629, 638, 1130-1134 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на торговельний павільйон загальною площею 102,2 кв.м. за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на ? частини торговельного павільйону за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі-продажу торговельного павільйону від 22 січня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. за № 149.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Журавель П.І.