Справа № 219/1714/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2015 року м.Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого

судді ТВЕРСЬКОГО С.М.,

при секретарі ЗУБЕНКО Т.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Соледарська державна нотаріальна контора, про усунення від право на спадкування

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що ОСОБА_5 є її матірю. За три роки до своєї смерті мати, перебуваючи у похилому віці, захворіла на тяжке хронічне захворювання. З а її життя вона особисто доглядала за нею: готувала їй їжу, прибирала за нею, водила на прогулянки та тощо.

Її сестра, відповідач по справі ОСОБА_4 за останні три роки до смерті матері самоусунулась від спілкування з матірю, ухилялася від надання матері матеріальної та моральної допомоги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. 1224 ЦК України, позивачка просить судусунути відповідачку від право на спадкування за законом на всю спадщину, відкриту після смерті їх матері ОСОБА_5, яка померла 21.12.2013 року.

Ці обставини і зявилися підставою позову.

В судовому засіданні представник позивача наполягає на позовних вимогах та просить їх задовольнити.

Відповідачка та її представник позов не визнали, вважаючи його безпідставним.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 померла 21.12.2013 року.

Згідно епікризу з історії хвороби №186 ОСОБА_5 знаходилася в лікарні з 27.09.2013 року по 30.09.2013 року з гіпертонічним кризом.

23.10.2013 року ОСОБА_5 склала заповіт на ОСОБА_3, позивачку по даної справи.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.03.2015 року вищевказаний заповіт був визнаний не дійсним.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суду пояснили, що відповідачка самоусунулась від спілкування з матірю, ухилялася від надання останній матеріальної та моральної допомоги.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, пояснили суду, що відповідачка спілкувалася зі своєю матірю, надавала їй допомогу, возила та забирала з лікарні.

Згідно епікризів ОСОБА_14, донька відповідачки знаходилася на стаціонарнім лікуванні з 21.05.2012 року по 06.06.2012 року, з 04.02.2013 року по 18.02.2013 року, з 06.03.2013 року по 02.06.2013 року, з 13.08.2013 року по 23.08.2013 року, та по теперішній час знаходиться на диспансерному обліку в онкологічному кабінеті.

Відповідно до вимог ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.. 1224 ч.5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як вбачається з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилого віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином, за змістом ст. 1224 ч.5 ЦК України, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Виходячи з викладеного та враховуючи поняття безпорадності, в такому стані спадкодавець ОСОБА_5 знаходилася незначний період на протязі останніх днів свого життя.

Щодо ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, то воно полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення обовязків забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

В ході слухання справи судом не встановлено факту потреби ОСОБА_5 матеріальної допомоги, з приводу якої б вона зверталася до своєї доньки - відповідачки по справі, і яка би їй в цьому відмовила або ухилилась б від її надання навмисно.

Таким чином в судовому засіданні позивачем та його представником не було надано доказів, які б давали підстави для усунення відповідачки від права на спадщину, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст..ст.. 10, 11, 60, 88, 208-210, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1224, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Соледарська державна нотаріальна контора, про усунення від право на спадкування відмовити.

Це рішення набирає законної сили, якщо його не буде оскаржено в строк, передбачений для оскарження останнього.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Рішення винесено суддею одноособово в нарадчій кімнаті

Суддя С.М.Тверський