Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/9633/14-ц
Провадження №22ц/778/3727/15 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Гончар М.С.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її бабуся ОСОБА_6 Після її смерті відкрилася спадщина. Іншими спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Посилаючись на те, що про смерть ОСОБА_6 вона дізналася лише ІНФОРМАЦІЯ_3 року від її сусідів. Посилаючись на те, що вона постійно доглядала за іншою своєю бабусею ОСОБА_7, яка тяжко хворіла та з 2010 року перестала виходити на вулицю, і з 16.04.2013 року по 15.05.2013 року хворіла її донька. 01 листопада 2013 року ОСОБА_7 була госпіталізована до лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла. Позивач зазначала, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин через необізнаність про смерть своєї бабусі ОСОБА_6 і просила визначити строк для прийняття спадщини строком два місяці.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Основним доводом апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не зважив на те, що постійний догляд за іншою бабусею впродовж 2010-2013 років, періодичні хвороби доньки позивача були тими перешкодами, які не дозволили позивачу своєчасно звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, що з'явились, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Досліджуючи поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини суд першої інстанції належним чином перевірив доводи позивача, якими вона обґрунтовувала вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у неї об'єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Судом установлено, що позивач є онукою ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

З матеріалів спадкової справи № 57/2013 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, наданих приватним нотаріусом Кияницєю Н.В., вбачається, що 15.07.2013 року ОСОБА_4, який є братом позивача та онуком ОСОБА_6, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 (а.с.104). До того ж, 17.10.2013 року до нотаріуса звернувся ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.105). 08.07.2014 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с.130).

Зверненню ОСОБА_3 до нотаріуса із вказаною заявою, передувало її звернення у квітні 2014 року до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21 жовтня 2014 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 28 травня 2014 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено через не залучення до участі у справі іншого спадкоємця - ОСОБА_5 (а.с.39-40).

Встановлено, що 17.04.2013 року ОСОБА_6 заповідала все своє майно ОСОБА_5 (а.с.120), тому спадкування після смерті ОСОБА_6 повинно відбуватись за заповітом з урахуванням прав спадкоємців, які мають право на обов'язкову долю.

Позивач, яка не є спадкоємцем за заповітом і не має право на обов'язкову долю у спадщині, обґрунтувала своє звернення до суду тим, що оспорює заповіт від 17.04.2013 року складений на ім'я ОСОБА_5

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що позивач звернулась до суду з указаним позовом, зазначивши поважністю причин пропуску строку для прийняття спадщини те, що вона дізналась про смерть бабусі лише 12.11.2013 року, оскільки доглядала іншу тяжку хвору бабусю ОСОБА_7 та у квітні -травні 2013 року хворіла її донька.

Судом апеляційної інстанції задоволено клопотання представника апелянта та позивач ОСОБА_3 була допитана у якості свідка у цій справі. ОСОБА_3 пояснила, що дізналась про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року від сусідки, ані прізвища, ані адреси сусідки не знає. Колегія суддів критично ставиться до таких показів свідка, оскільки ОСОБА_3 не назвала ніяких даних особи, яка повідомила її про смерть бабусі.

До того ж, колегія суддів зважує на те, що ОСОБА_6 була рідною бабусею позивача і мешкала у тому ж місті що і ОСОБА_3, отже наведені у позові причини пропуску строку на прийняття спадщини - необізнаність про смерть бабусі через догляд за іншою бабусею та хворобу доньки не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини у розумінні ч.3 ст.1272 ЦК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: