Справа № 567/1005/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Гуц Ф.Л.

секретар - Самолюк А.В.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_2 до Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

В Острозький районний суд з позовом до Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно звернулась з позовом ОСОБА_2, мотивуючи свою заяву тим, що 26.01.2006 року помер її батько ОСОБА_3 03.03.1997 року, ним було складено заповіт відповідно до якого він все майно заповів їй. Після його смерті в Острозькій районній ДНК була заведена спадкова справа № 19. За спадковою справою вона є спадкоємцем за заповітом.

Зазначає, що 18.01.2007 року, нотаріусом їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серїя РВ № 0032502, виданого 12.07.1997 року. У спадкуванні житлового будинку, що знаходиться в с.Тесів вул.Незалежності,1 Острозького району, який належав ОСОБА_3, нотаріус відмовив, оскільки на нього були відсутні правовстановлюючі документи.

Вказує, що садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями на 15 квітня 1991 року належав до колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року у ньому були зареєстровані та проживали сімєю її батьки: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, тому їх частки як членів колгоспного двору в цьому господарстві є рівними і становлять по 1/2 частці від цілого садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за кожним.

Зазначає, що 01.06. 2005 року померла мати ОСОБА_4 Після її смерті, її батько ОСОБА_3, який був чоловіком її матері та постійно проживав разом із нею до її смерті, фактично вступив у володіння її часткою садибного житлового будинку за адресою с. Тесів, вул. Незалежності,1 Острозького району, Рівненської області, тобто належним чином прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України та проживав у ньому до самої смерті.

Після її звернення до державного нотаріуса Острозької районної ДНК за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене нерухоме майно їй було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

За життя ОСОБА_3 не виготовив технічну документацію та не здійснив державну реєстрацію права власності на зазначене домогосподарство. У звязку з тим, що покійний батько не виготовив технічного паспорта, свідоцтво про право власності на садибний житловий будинок з надвірними будівлями та не зареєстрував за собою право власності на зазначене будинковолодіння, і як наслідок, на даний час відсутній правовстановлюючий документ на дане будинковолодіння, що порушує її передбачені законом права оформлення права на спадщину, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх законних цивільних прав та інтересів.

В суді представник позивача підтримав позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання позову та розгляд справи в його відсутність.

( а.с.52)

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, що підтверджується:

- її свідоцтвом про народження серії І-ЯЭ №618121 виданим 03.11.1956 року, відповідно до якого її матірю зазначена ОСОБА_4, а батьком ОСОБА_3;

- її свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ГЮ № 318687 виданим 09.04.1978 року, відповідно до якого після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище Пасічник.

( а.с.7-8)

Згідно свідоцтв про смерть 1-ГЮ №003663 та 1-ГЮ №046645 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли: 01.06.2005 року та 26.01.2014 року.

(а. с.10-11)

Із заповіту від 03.03.1997 року, посвідченому в Тесівській сільській раді Острозького району Рівненської області, ОСОБА_3 все своє майно заповів своїй дочці - ОСОБА_2

( а.с.9)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 498/02-31 від 15.07.2015 року, державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори позивачці, як спадкоємниці після смерті батька ОСОБА_5, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

( а.с. 19)

Із технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться в с.Тесів по вул. Незалежності,1 Острозького району Рівненської області, довідки КП Рівненське ОБТІ №624 від 10.09.2015 року, довідки ТОВ « БТІ-ЕКСПЕРТ» від 27.07.2015 року вбачається, що він не був зареєстрований. Його інвентаризаційна вартість з надвірними будівлями станом на 27.07.2015 року складала 54537 грн. Загальна площа 63,9 кв.м., житлова 37,3 кв.м.

( а.с. 18-27)

Відповідно до виписки з погосподарської книги будинок та надвірні будівлі № 1 по вул. Незалежності у с. Тесів Острозького району Рівненської області рахуються за ОСОБА_3 Згідно довідок Тесівської сільської ради Острозького району Рівненської області земельна ділянка на якій розташований цей садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за цивільно-правовими угодами не відчужувалась. Станом на 1991 рік садибний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями належав до колгоспного двору. Станом на 1991 рік, в житловому будинку по зазначеній адресі, були зареєстровані та проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який на момент своєї смерті проживав один. Його поховання здійснила його дочка ОСОБА_2

( а.с.20-26)

В довідці № 497/01-16 від 15.07.2015 року Острозької районної ДНК зазначено, що після смерті ОСОБА_3, який помер 26.01.2006 року було заведено спадкову справу № 19/2007. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 Відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній державній нотаріальній конторі відсутні.

( а.с.12)

18.01.2007 року, державним нотаріусом Острозької районної ДНК ОСОБА_2, як спадкоємцю за законом після смерті батька ОСОБА_3 було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на земельну частку ( пай) посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія РВ № 0032502, виданого 12.07. 1997 року.

( а.с.13)

Відповідно до статті 121 ЦК УРСР, володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Відповідно до ст.ст.17, 18 Закону України Про власність, до правовідносин, що виникли до введення в дію зазначеного закону, застосовується діюче на той час законодавство і спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Отже, право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні та згідно ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, яка діяла на час існування правовідносин, що регулювали майно колгоспного двору) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, а тому позивачам як членам колгоспного двору житловий будинок належав в рівних частках.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на садибний житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що за покійним ОСОБА_3 рахувався садибний житловий будинок, що розташований по вул.Незалежності,1 в с. Тесів Острозького району Рівненської області.

В матеріалах справи відсутні обставини, які підтверджують неправомірність володіння померлим цим майном.

Право позивачки отримати у власність садибний житловий будинок з надвірними будівлями після смерті батька підтверджується положеннями ст. 549 ЦК УРСР, ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав відповідає чинному законодавству.

Отже, вимога позивачки про визнання за нею, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 права власності на садибний житловий будинок в с.Тесів, вул.Незалежності,1 Острозького району є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється в разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Згідно частини 4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за позивачкою права власності на майно, однак відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, ст.123 ЦК УРСР вона має право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 16, 25, 328, 382, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 123, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), ст.ст. 10, 11, 25, 212, 214-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, як спадкоємцем за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3, право власності на садибний житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями, який знаходиться в с. Тесів вул. Незалежності, 1 Острозького району Рівненської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6