№ 308/7618/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді - Лемак О.В.

при секретарі - Ревачко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з обліку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, розташованою в АДРЕСА_1 та зняття її з обліку.

Мотивуючи позов тим, що їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 27 серпня 1997 року.

Позивачка вказує, що в належній їй квартирі зареєстрована ОСОБА_2, однак, вона понад п'ять років виїхала на інше постійне місце проживання, забрала всі свої речі і не з'являється в даній квартирі.

Вважає, що відповідачка втратила право користування квартирою, розташованою в АДРЕСА_1 та її слід зняти з обліку.

В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просять розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання на вказану дату та час не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Представник Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання на вказану дату та час не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 27 серпня 1997 року.

Відповідно до довідки №2413 від 15.06.2015 року вданої директором КП «ЖРЕР №4» в тому, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ч.1, 2 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, будинок, користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, реєстрація відповідачки в квартирі є перешкодою для власника здійснювати свої передбачені законом права власності в повному обсязі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп., які позивачка не просила стягувати з відповідача, тому судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.11,60,209,212,214-215,224 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, розташованою в АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.