Справа № 755/7104/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.,

при секретарі Ізвольській С.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

відповідача-ОСОБА_5., представника відповідача-1 ОСОБА_3

відповідача -2 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50», Публічне акціонерне товариство «Златобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» про визнання частки у праві спільної сумісної власності в порядку поділу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати майнові права на квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю членів сім»ї : її - ОСОБА_1, та відповідачів - ОСОБА_4 і ОСОБА_5; в порядку поділу майнових прав, визнати за нею право на ? частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи по суті представник позивача в судовому засіданні подав письмову заяву про зміну предмету позову, в якій просив визнати майнові права на квартиру №441, поверх 11, літера А за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 94, 4 кв.м., житловою площею 52, 3 кв.м. спільною сумісною власністю членів сім'ї : позивача - ОСОБА_1, та відповідачів - ОСОБА_4 і ОСОБА_5; в порядку поділу майнових прав визнати за позивачем право на ? частку майнових прав на квартиру АДРЕСА_1, а за кожним з відповідачів, відповідно, - право на ? частку майнових прав за вказану квартиру.

Підтримавши в судовому засіданні заяву про зміну предмету позову, позивач та її представник просили її задовольнити, посилаючись на наступне.

Відповідачі з 14.09.2007р. проживали однією сім'єю в квартирі позивача, перебували у зареєстрованому шлюбі до 03.11.2012р

Під час шлюбу, а саме - 27.12.2010р. на ім'я відповідача - 1 ОСОБА_5, проте, рахунок особистих грошових коштів позивача (60 000 доларів США) та кредитних коштів (440 000 грн.), отриманих за Кредитним договором у ПАТ «Златобанк», було придбано майнові права на нерухоме майно (про інвестовано) у 2-кімнатну квартиру на 11 поверсі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується відповідними договорами.

Забезпеченням належного виконання відповідачем-1 ОСОБА_5 умов Кредитного договору стала порука відповідача-2 ОСОБА_4, порука чоловіка позивачки - ОСОБА_6, а також передані в іпотеку ПАТ «Златобанк» відповідачем-1 ОСОБА_5 , як іпотекодавцем, майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме - на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1, а також на нерухоме майно - вищезазначену квартиру, яка після завершення будівництва стане власністю іпотекодавця.

Погашення кредиту здійснювалося до 2012 року за рахунок коштів позивачки та її чоловіка, які допомагали своєму синові - відповідачу 2 ОСОБА_4, а не за рахунок коштів відповідача-1.

З підстав, передбачених ст.ст. 177, 368 ЦК України, а також ст. 175 СК України, посилаючись на те, що майнові права на квартиру були набуті батьками і дітьми за рахунок спільних коштів, і належать їм на праві спільної сумісної власності, а майнове право є самостійним об'єктом цивільних прав, позивач просить захистити її порушене право на частину квартири шляхом визнання майнових прав на квартиру, яка після введення будинку в експлуатацію отримала номер №441, спільною сумісною власністю , а в порядку поділу майна визначити частки кожного зі співвласників у визначений в заяві про зміну предмету позову спосіб - ? частки за нею, а по ? частці за відповідачами.

Відповідач-1 ОСОБА_5 та її представник позов не визнали, надали письмові заперечення, в яких зазначили, що ОСОБА_5 до цього часу не набула прав власності на квартиру АДРЕСА_1 оскільки ця секція будинку не введена в експлуатацію; в дану квартиру вона інвестувала свої особисті грошові кошти, кошти своїх батьків та брата, проте, довідку про сплату повної вартості майнових прав і акт приймання передачі майнових прав на цю квартиру їй не надали.

Право приватної власності на квартиру №441 на 11 поверсі, загальною площею - 94, 4 кв.м., житловою площею - 52, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, майнові права на яку просить визнати спільною сумісною власністю позивач і поділити майнові права, визначивши частки, ОСОБА_5 набула на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2014р., укладеного з ТОВ «Пост Преміум», як з продавцем і первісним власником зазначеної квартири вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, тому позов є безпідставним.

Квартира № 441 та квартира № 34, як пояснила відповідач-1, є різними об'єктами будівництва, тому визнати за позивачем майнові права на належну їй на праві особистої приватної власності квартиру №441 немає правових підстав.

Відповідач-2 ОСОБА_4 пояснив, що позивач є його матір'ю, яка продала належну їй квартиру з тим, щоб допомогти проінвестувати йому та його колишній дружині в житло, віддала належні їй 60 000 доларів США для придбання майнових прав на квартиру; підтвердив факт проживання і перебування у шлюбі з відповідачем-2, отримання кредиту, оскільки наданих матір'ю грошей не вистачало для інвестування в житло; зазначив, що з питань поділу спільного майна подружжя, стягнення з відповідача-1 ОСОБА_5 грошової компенсації вартості належної йому частки в спільному майні подружжя до суду він не звертався, залишивши це на вирішення двох жінок. З цих підстав пояснив, що підтримує свою матір і поданий нею позов, а оскільки квартира №34, в яку були про інвестовані гроші, після закінчення будівництва, отримала №441, позов підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 21.08.2015р. до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору були залучені Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50», Публічне акціонерне товариство «Златобанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум».

Їх представники в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляд справи повідомлені належним чином.

ПАТ «Златобанк» направив письмові пояснення, згідно яких підтвердив, що був іпотекодержателем майнових прав на нерухомість, будівництво якої не було завершене, а саме - об'єкта інвестування квартири АДРЕСА_1; проте, 09.12.2014р. договір іпотеки був припинений у зв'язку з повним виконанням основного зобов'язання - кредитного договору № 221/10/Z від 27.12.2010р.

Від решти осіб, які беруть участь у справі, письмових пояснень до суду не надійшло.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення сторін, їх представників, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є матір'ю відповідача-2 ОСОБА_4, а також підтверджується наявними у справі письмовими доказами.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2012р., яке набрало законної сили, встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2007р., від якого мають спільну дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказаним рішенням суду шлюб було розірвано.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права.

За час зареєстрованого шлюбу з відповідачем-2, на відповідача -1 ОСОБА_5 були оформлені придбані подружжям майнові права на об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_1 - за Договором про відступлення права вимоги №219/F-C від 27.12.2010р., укладеним між ТОВ «Земля-50», ОСОБА_5 та забудовником - ПрАТ «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс» і Актом приймання-передачі від 27.12.2010р.

З наданих суду доказів убачається, що 01.10.2010р. позивач ОСОБА_1 продала належну їй квартиру АДРЕСА_2 за ціною 474 600, 00 грн., що на момент укладення Договору купівлі-продажу складало еквівалент 60 000 доларів США.

27.12.2010р. (під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем- 2 ОСОБА_9.) відповідач-1 ОСОБА_5 уклала з ПАТ «Златобанк» кредитний договір №221/10/Z, предметом якого згідно п.п. 1.1, є надання банком кредиту для придбання майнових прав на об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_1 в сумі 440 000 грн. в строк до 25.12.2020р. з оплатою за користування кредитними коштами 17, 25 % річних (п.п. 1.2.-1.3.)

Забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів, можливої неустойки, штрафів, пені, є: майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершене, а саме - об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_1 заставною вартістю 917 793, 00 грн.; порука ОСОБА_6, порука ОСОБА_4

Майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершене, а саме - об'єкт інвестування - квартиру АДРЕСА_1 заставною вартістю 917 793, 00 грн., стали предметом іпотеки за Договором іпотеки від 27.12.2010р., укладеному між ОСОБА_5 та ПАТ «Златобанк».

Пунктом 1.6. Договору іпотеки передбачено, що предмет іпотеки знаходиться у спільній власності. Іпотекодавець набув предмет іпотеки у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Згода ОСОБА_4 на передачу в іпотеку банку предмета іпотеки посвідчена приватним нотаріусом КМНО Кирилюком Д.В. і доведений до відома іпотеко держателя.

Згідно письмових пояснень ПАТ «Златобанк», - 09.12.2014р. договір іпотеки припинений у зв'язку з повним виконанням позичальником основного зобов'язання - кредитного договору № 221/10/Z від 27.12.2010р., що сторонами також не оспорюється.

Як підтверджується наявними у справі витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 09.07.2013р., 25.09.2014р. (інформація про державну реєстрацію права власності) - об'єкт обтяження - квартира, квартира стане власністю ОСОБА_5 після закінчення будівництва = майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершене, кількість кімнат - 2, поверх 11, секція Е, загальна площа 92, 62 кв.м., будівельна адреса: АДРЕСА_3; квартира АДРЕСА_1 (статус - безхазяйне нерухоме майно); квартира АДРЕСА_1, номер запису про право власності: 1568301 підстава: свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1, видане ТОВ «Пост преміум» Реєстраційною службою Головним управлінням юстиції у м. Києві, є одним і тим же об'єктом будівництва.

Належних доказів того, що секція Е, поверх 11, будинку за адресою: АДРЕСА_1, не введена в експлуатацію, а також того, що квартира, в яку були інвестовані грошові кошти (№34), та квартира, якій присвоєний №441 після введенення в експлуатацію, відповідач-1 суду не надала.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Право власності відповідача - 1 ОСОБА_5 після введення житлового багатоквартирного будинку в експлуатацію за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві на квартиру № 441 на 11 поверсі, загальною площею - 94, 4 кв.м., житловою площею - 52, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, виникло, таким чином, не лише за договором купівлі-продажу квартири від 25.09.2014р., укладеного з ТОВ «Пост Преміум», проте, саме цим договором підтверджується факт виникнення права власності на цю квартиру, як на об'єкт нерухомого майна (оскільки об'єкт введений в експлуатацію).

Такий висновок грунтується на наступному.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про основи містобудування" закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі, права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо ) та права вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Об'єкт будівництва набуває статусу новоствореного нерухомого майна лише після прийняття об'єкту в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього.

До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" об'єкт інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-70цс13 від 25.09.2013, в якій зазначено, що аналіз положень ЦК України свідчить про те, що майнове право - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою, право очікування), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

На час звернення позивача до суду з позовом, подачі заяви про зміну предмету позову, на час розгляду справи і ухвалення рішення, про інвестований об'єкт нерухомого майна був прийнятий до експлуатації, інвестору/інвесторам вже не належать майнові права на нього, а належить право власності на цей об'єкт.

Тому не можуть бути задоволені позовні вимоги, викладені у письмовій заяві позивача про зміну предмету позову, про визнання майнових прав спільною власністю та у порядку поділу визначені частки співвласників, бо такий предмет спору (майнові права) відсутній.

Враховуючи наведене, судом не може бути надана оцінка письмових і інших доказів джерел фінансування об'єкта інвестування, участі сторін у фінансуванні, - ці докази не спростовують відсутності предмету спору у даній справі - майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, також, не підтверджують його наявність.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 177, 190, 328, 331, 376 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" , ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Земля-50», Публічне акціонерне товариство «Златобанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Пост Преміум» про визнання частки у праві спільної сумісної власності в порядку поділу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні, а особами, які брали участь у справі, проте, не були присутні під час проголошення рішення в судовому засіданні, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: