ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3571/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Ганенко Т.С. за участю секретаря судового засідання - Філатова Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вона зазначила, що є власником 1/4 квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27.01.1999 року. На момент отримання даного Свідоцтва про право власності на житло їй було 14 років, а тому звісно її згоди на приватизацію вищевказаної квартири ніхто не питав. У цій квартирі її мати, ОСОБА_4, зареєстрована з 13 січня 1982 року, її батько, ОСОБА_2, з 08 грудня 1971 року, її брат, ОСОБА_3, з 22 грудня 1998 року, що підтверджується сторінками паспортів відповідачів. На час приватизації вона постійно не проживала в квартирі, наймачем цієї квартири не була. Саме через те, що її батьки включили її до приватизації даної квартири, вона в подальшому позбавлена права приймати участь у приватизації якогось іншого нерухомого майна, що в свою чергу порушує та звужує її права.

Позивач надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити.

Відповідачі надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 8) ОСОБА_1, є власником 1/4 квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27.01.1999 року (а.с. 9). Зазначене Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) №101 від 27.01.1999 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

До об'єктів приватизації згідно ст. 2 вказаного Закону належать - квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Таким чином, процедура оформлення права власності передбачає обов'язкове постійне проживання в цих квартирах (будинках) квартиронаймача.

На момент отримання даного Свідоцтва про право власності на житло позивачу було 14 років, а тому звісно її згоди на приватизацію вищевказаної квартири ніхто не питав. У цій квартирі її мати, ОСОБА_4, зареєстрована з 13 січня 1982 року, її батько, ОСОБА_2, з 08 грудня 1971 року, її брат, ОСОБА_3, з 22 грудня 1998 року, що підтверджується сторінками паспортів відповідачів. На час приватизації позивач постійно не проживала в квартирі, наймачем цієї квартири не була.

Саме через те, що її батьки включили її до приватизації даної квартири, ОСОБА_1 в подальшому позбавлена права приймати участь у приватизації якогось іншого нерухомого майна, що в свою чергу порушує та звужує її права.

Таким чином, свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, видане Відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) №101 від 27.01.1999 року, в частині надання ОСОБА_6 у спільну власність квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 має бути скасованим.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Видача свідоцтва про право власності на вказану квартируобмежило її право на поліпшення житлових умов та реалізацію в майбутньому права на приватизацію.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, слід визнати, що приватизацію цієї квартири було проведено з порушенням діючого законодавства.

Отже, після винесення рішення про скасування вищевказаного свідоцтва про право власності на житло, право позивача на приватизацію житла буде відновлено.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 1, 4, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», «Положення про порядок передачі квартир у власність громадян» від 15.09.1992 року, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання права власності - задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло - квартиру НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, видане Відділом житлово-комунального господарства та будівництва виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) №101 від 27.01.1999 року, зареєстроване 18.03.1999 року в КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», записане в реєстрову книгу за №4450/18.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Вольне В-Писарівського району Сумської області, право власності на 1/3 частину квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем с. Сінне Богодухівського району Харківської області, право власності на 1/3 частину квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженцем м. Чугуєва Харківської області, право власності на 1/3 частину квартири НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ганенко Т.С.