Провадження №2/761/5118/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_3. Позивачка перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2002 року. Від цього шлюбу мають дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте фактично шлюбні відносини позивача з ОСОБА_3 тривали з 07.10.1994 року, які згодом переросли у юридичні шлюбні відносини. Фактично проживало разом однією сім`єю та вело спільне господарство, разом виховували сина ОСОБА_1 - ОСОБА_5, 1992 року народження. Після двох років спільного проживання, фактичне подружжя позивача та ОСОБА_3 одночасно вирішили розлучитися зі своїми юридичними відповідно чоловіком та дружиною, з якими вони не проживали також протягом двох років. Попередній шлюб ОСОБА_1 і відповідача тривав з 1981 року та був розірваний на підставі рішення Мінського районного суду м. Києва 07 серпня 1996 року. Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 був розірваний 06 серпня 1996 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 вирішила повернути дівоче прізвище ОСОБА_1. ОСОБА_3, вважаючи себе розлученим, не поспішав отримати свідоцтво про розірвання шлюбу, а тому тільки в той час, коли фактичне подружжя позивача та ОСОБА_3 вирішили офіційно одружитися, ОСОБА_3 дізнався про необхідність отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Тому свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та відповідачем видане 03 вересня 2002 року. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був зареєстрований 06 вересня 2002 року. Після одруження ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1. Факт спільного проживання фактичного подружжя однією сім`єю та ведення спільного господарства з 07ґ10.1994 року може підтвердити велика кількість родичів, друзів, партнерів по бізнесу, велика кількість фотографій різного періоду, відеозаписи, а також підтверджується реєстрацією постійного місця проживання фактичного подружжя до офіційного укладення шлюбу протягом тривалого часу. Шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 фактично тривав з 30 жовтня 1981 року до 06 жовтня 1994 року. А у період з 07 жовтня 1994 року по 05 вересня 2002 року тривали фактичні шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_3, та відповідно в цей період шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 фактично був припинений та вони проживали окремо.

Тому позивач просила визнати факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства ОСОБА_1 (до 06.08.1996 року ОСОБА_1, з 06.08.1996 року ОСОБА_1) з ОСОБА_3 в період з 07.10.1994 року по 06.09.2002 року та судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на заяву не подав.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачем та ОСОБА_8 розірвано 06 серпня 1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.09.1996 року, серія НОМЕР_1 (а.с.18).

На підставі рішення Мінського районного суду м. Києва від 07.09.1996 року, шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем було розірвано (а.с.19).

06 вересня 2002 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та позивачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлю від 18 січня 2007 року, серія НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 01.06.2006 року серія НОМЕР_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, відповідно до копії свідоцтва про смерть від 09.08.2006 року (а.с.5).

Позивач просить визнати факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю, без реєстрації шлюбу в період з 07.10.1994 року по 06.09.2002 року.

При вирішенні даного спору судом застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР та Кодексу про шлюб та сім'ю України, які діяли на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.

Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану (ч. 2 ст. 6 Кодексу про шлюб та сім'ю України).

Відповідно до ч.2, 3 ст. 13 Кодексу про шлюб та сім'ю України, права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст.273 ЦПК може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 року і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Враховуючи норми Кодексу про шлюб та сім`ю України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10,11,57,60, 61, 88,169,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.267 ЦК України, ст.ст.48, 71, 76, 80 ЦК УРСР, ст.ст.13, 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя