Справа № 713/2-678/2008
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі - Маринець Д.М., Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 21 жовтня 2008 року по справі за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Липовецької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним,-

в с т а н о в и л а :

17 березня 2008 року Хустський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Липовецької сільської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

Позовні вимоги обгрунтував тим, що на підставі виписки з рішення 7-ї сесії 4-го скликання Липовецькї сільської ради Хустського району від 17 квітня 2003 року відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на передачу у приватну власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, а в подальшому виготовлено і видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26 червня 2003 року.

Проведеною Хустською міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що витяг з рішення зазначеної сесії сільської ради є фіктивним, оскільки таке питання на вказаній вище сесії не розглядалося і спірна земельна ділянка ОСОБА_1 у приватну власність не передавалася.

Посилаючись на вказані обставини прокурор просив задовольнити позов.

Рішенням Хустського районного суду від 21 жовтня 2008 року позов задоволено. Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 26 вересня 2003 року Липовецькою сільською радою на ім'я ОСОБА_1, визнано недійсним і земельну ділянку приватизовану за цим державним актом повернуто Липовецькій сільській раді.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушив питання про скасування рішення суду як незаконного та необгрунтованого і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Межі доводів апеляційної скарги - в рішенні суду не наведено жодних доказів про проведення прокуратурою перевірки та результати такої. Посилання прокурора на те, що рішення сесії сільської ради фіктивне є голослівним, а посилання в рішенні на вирок Хустського районного суду від 17 жовтня 2008 року, який не набув законної сили, не може слугувати доказом по справі.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2009 року рішення Хустського районного суду від 21 жовтня 2008 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові Хустського міжрайонного прокурора в особі Липовецької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 травня 2011 року заяву Липовецької сільської ради задоволено.

Рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області від 28 травня 2009 року по справі за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Липовецької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним скасовано за нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 3 серпня 2011 року провадження у справі за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Липовецької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним зупинено до розгляду судом кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 за ст. 367 ч. 2 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 1 вересня 2015 року відновлено провадження у справі за позовом Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Липовецької сільської ради до ОСОБА_1 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 21 жовтня 2008 року.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу і пояснили, що на підставі поданої заяви сесія сільради прийняла рішення про надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, просили також застосувати строки позовної давності.

Представник прокуратури Лемак Р.В. та сільський голова Липовецької сільської ради Губаль І.І. вважають апеляційну скаргу безпідставною і просили таку відхилити, оскільки матеріалами справи та матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 доведено, що на 7-й сесії 4-го скликання Липовецькї сільської ради Хустського від 17 квітня 2003 року не приймалось рішення про надання відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінальної справи № 9103706 по обвинуваченню ОСОБА_2 й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а згідно ч. 1 ст. 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами.

Судом встановлено, що на підставі виписки з рішення 7-ї сесії 4-го скликання Липовецької сільської ради від 17 квітня 2003 року відповідачу ОСОБА_1 26 червня 2003 року видано державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на землю площею 1 га для ведення особистого селянського господарства.

Задовольняючи позов прокурора про визнання державного акту недійсним суд першої інстанції виходив з того, що факт не прийняття рішення на сесії Липовецької сільської ради від 17 квітня 2003 року про надання відповідачу спірної земельної ділянки у власність підтверджується проведеною перевіркою Хустською міжрайонною прокуратурою та вироком Хустського районного суду від 17 жовтня 2008 року, яким засуджено сільського голову ОСОБА_2 за ст. 367 ч. 2 КК України.

Вказані висновки суду не відповідали цим обставинам та не були підтверджені належними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин та інші.

Встановлено, що на день постановлення рішення, 21 жовтня 2008 року, вирок Хустського районного суду від 17 жовтня 2008 року стосовно ОСОБА_2 не набрав законної сили і в розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України не був доказом по справі. Зазначений вирок, як і матеріали кримінальної справи, судом першої інстанції не досліджувались, що підтверджується журналом судового засідання від 21 жовтня 2008 року та технічною фіксацією судового засідання.

Судом першої інстанції не досліджувались матеріали перевірки, проведеної Хустською міжрайонною прокуратурою по наданню ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, що вбачається з журналу судового засідання від 21 жовтня 2008 року.

Дослідивши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2, колегія суддів встановила, що вироком Хустського районного суду від 17 березня 2015 року, який 4 червня 2015 року набув законної сили, ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України за зловживання службовим становищем в інтересах, в тому числі ОСОБА_1, службове підроблення шляхом підписання і посвідчення печаткою протоколу 7-ї сесії 4 скликання Липовецької сільської ради від 17 квітня 2003 року та рішення сесії сільської ради від 17 квітня 2003 року з внесенням за його вказівкою недостовірних даних про надання відповідачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, шляхом посвідчення печаткою недостовірної виписки з цього рішення, виданого ОСОБА_1 та шляхом підписання й посвідчення печаткою Державного акту на право приватної власності ОСОБА_1 на землю серії НОМЕР_1 від 26 червня 2003 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано в постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року № 6-33цс13 державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Таким чином, оскільки спірний державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1, було видано ОСОБА_1 на підставі фіктивного рішення сесії сільської ради, такий акт слід визнати недійсним.

Строк позовної давності прокурором не пропущено, оскільки про вказані факти йому стало відомо у 2006 році під час досудового слідства у кримінальній справі про обвинуваченню ОСОБА_2 за ст. ст. 364, ч. 1 та 366 ч. 2 КК України. Позов пред'явлено 17 березня 2008 року, тобто в межах трьохрічного строку (ст. 257 ЦК України), а вирок Хустського районного суду від 17 березня 2015 року, яким встановлено факт виготовлення та видачі фіктивного рішення сесії сільської ради в частині надання ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, набув законної сили 4 червня 2015 року (а.с. 144-149).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та відповідно до вимог ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно ухвалити нове рішення про задоволення позову Хустського міжрайонного прокурора в особі Липовецької сільської ради про визнання недійним державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_1 Липовецькою сільською радою 26 червня 2003 року на земельну ділянку площею 1 га, з підстав наведеного обгрунтування.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 21 жовтня 2008 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати державний акт на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_1, виданий 26 червня 2003 року Липовецькою сільською радою ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,0000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на АДРЕСА_1, недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: