Справа № 302/1562/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,

суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі Чейпеш С.І., без участі сторін, розглянувши в судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ТОВ «Карпатський горизонт» на рішенняМіжгірського районного суду від 1 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Карпатський горизонт» про стягнення сум належних при звільненні (заробіток за вересень 2014 р. і грошову компенсацію за невикористану відпустку), середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, видачу належно оформленої трудової книжки і довідки про середній заробіток для подання в державну службу зайнятості і стягнення моральної шкоди в сумі 70 тис. грн., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Карпатський горизонт» про стягнення сум належних при звільненні (заробіток за вересень 2014 р. грошову компенсацію за невикористану відпустку), середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні, видачу належно оформленої трудової книжки і довідки про середній заробіток для подання в державну службу зайнятості і стягнення моральної шкоди в сумі 70 тис. грн.

Позовні вимоги обгунтовувались наступним.

З 29.01.2014 р. по 30.09.2014 р. позивач працював у відповідача пивоваром за безстроковим трудовим договором, що оформлено наказами про прийняття і звільнення з роботи. Натомість позивач працював до 23.10.2014 р., бо не знав, що його звільнено з роботи, а відповідач про це йому не повідомляв. 24.10.2014 р. відповідач оголосив позивачу, що його звільнено з роботи, видав йому трудову книжку та виплатив заробіток за серпень 2014 р. у сумі 1000 грн., однак нарахований заробіток у сумі 1073,85 грн. за вересень 2014 р. відповідач не виплатив позивачу, а також не нарахував і не виплатив позивачу грошову компенсацію за не використану щорічну відпустку. Відповідач не повідомив позивача про належні йому суми при звільненні, а також видав неналежно оформлену трудову книжку із відсутнім підписом керівника. Таке унеможливлює подальше працевлаштування і перебування на обліку безробітних в центрі зайнятості та одержання відповідних допомог. Позивач просить стягнути з відповідача заробіток за вересень 2014 р., грошову компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки (з 01.10.2014 р. по день винесення рішення в справі) і зобов'язати відповідача видати належно оформлену трудову книжку у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства з посиланням на відповідну статтю і пункт закону та засвідчити підписом керівника підприємства, видати довідку про розмір заробітної плати. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 70 тис. грн. з мотивів, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральні страждання через втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Міжгірського районного суду від 1 квітня 2015 року позов задоволений частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатський горизонт» в користь ОСОБА_1:

- компенсацію за невикористану відпустку в сумі 802 грн. 88 коп.;

- компенсацію за затримку видачі належно оформленої трудової книжки в розмірі втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6344 грн. 18 коп., - всього стягнути компенсаційних виплат у сумі 7147 грн. 68 коп. (сім тисяч сто сорок сім грн. 68 коп.) з відрахуванням від цієї суми обов'язкових платежів;

- моральну шкоду в сумі 1000 (одну тис.) грн.

Зобов'язано ТзОВ «Карпатський горизонт» видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку із формулюванням звільнення, зазначеним у рішенні Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року в справі № 302/1329/14-ц, довідку про розмір заробітної плати для подання в державну службу зайнятості.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови у стягнення на його користь нарахованої заробітної плати за вересень 2014 року і задоволення цієї вимоги.

В апеляційній скарзіТОВ «Карпатський горизонт» ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого і постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Належно повідомлені сторони в засідання суду апеляційної інстанції не з'явились і про причини неявки не повідомили, тому справа розглядається без участі сторін.

Апеляційна скарга ТОВ «Карпатський горизонт» підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач посилався не наступні обставини.

Позивач працював у відповідача з 01.02.2014 р. до 21.09.2014 р. , а з 22.09.2014 не з'являвся на роботі.

При звільненні позивач одержав заробіток за вересень 2014 р., що стверджено його підписом у відомості про одержання заробітної плати на підприємстві. Позивач не має права на грошову компенсацію невикористаної відпустки, яка за графіком мала надаватися у жовтні 2014 р., оскільки позивач відповідно за пророблений період (8місяців) мав право на відпустку 16 календарних днів і грошова компенсація мала становити 356 грн. 30 коп. Натомість відповідач видав позивачу розрахунок як заробіток за вересень 2014 р. в сумі 1073 грн. 85 коп., тобто переплатив надмірно позивачу суму 378,32 грн., який мав отримати розрахунок при звільненні у сумі 695,53 грн. Відповідач вважав, що ці обставини підтверджені в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 04.02.2015 р. в справі № 302/1329/14-ц. Відповідач також вважав, що вимогу про розрахунок і видачу трудової книжки позивач пред'явив тільки 24.10.2014 р., бо в день звільнення на роботу не вийшов, ігнорував прохання відповідача з'явитись на роботу за розрахунком. Позивач одержав трудову книжку 24.10.2014 р., про що розписався у Книзі. Опісля позивач не з'являвся для того, щоб у трудовій книжці виконав підпис керівник у записі про звільнення. На думку відповідача, позивач не звертався з вимогою видати довідку про заробіток. З огляду на викладене відповідач вважав, що не порушував трудових прав позивача, не доведено його вину, а тому не має підстав застосовувати ст. 237-1 КЗпП України щодо стягнення моральної шкоди.

Наведені доводи відповідач підтверджуються матеріалами справи.

Так, факт не нарахування та невиплати позивачеві компенсації за невикористану відпустку не доведений і спростовується наявними у справі доказами (а.с. 7-11, 66-82).

Факти відмови позивачеві у видачі належно оформленої трудової книжки чи довідки про заробітну платі належно не доведені.

Ч. 4 ст. 235 КзпП України передбачає, що у разі затримання видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відсутність підпису керівник у трудовій книжці не відноситься до обставини, яка може бути підставою для застосування наслідків ч. 4 ст. 235 КЗпП України.

Отже, суд не мав підстав для задоволення вимог позивача, зазначених у позовній заяві.

Рішення суд в частині задоволених позовних вимог не узгоджується з наявними в матеріалах справи доказами та фактичними обставинами, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову.

В частині відмови в задоволенні позову рішення суду є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області,-

р і ш и л а:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу ТзОВ «Карпатський горизонт» задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 1 квітня 2015 року в частині задоволени позовних вимог скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Карпатський горизонт» про стягнення грошової компенсацію за невикористану відпустку, середнього заробітоку4 за затримку розрахунку при звільненні, видачу належно оформленої трудової книжки, довідки про середній заробіток для подання в державну службу зайнятості і стягнення моральної шкоди в сумі 70 тис. грн. відмовити.

В решті, рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді