Справа № 490/4547/15-ц
н/п 2/490/3155/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

20 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про розірвання кредитного договору.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/4547/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про розірвання кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив розірвати кредитний договір № 5745048 від 17 жовтня 2007 року, укладений між сторонами; визначити наслідки розірвання договору шляхом стягнення з ПАТ "ПУМБ" на користь ОСОБА_1 грошової суми в розмірі 119 811 грн. 13 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку грошові кошти у розмірі 541 293 грн. 28 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з дня укладення кредитного договору змінилися істотні обставини, зокрема збільшився курс долара США до гривні, що на теперишній час ставить позивача у невигідне фінансове становище настільки, що якби такі обставини існували на момент укладення спірного договору, позивач відмовився б від його виконання.

Позивач та його представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. При цьому надав до суду заперечення, в яких посилався на те, що позивач у позовній заяві не довів усі чотири необхідні обставини, передбачені ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, що, в свою чергу, не може свідчити про істотну зміну обставин.

Вивчивши доводи позову та заперечення, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та інші обставини виникнення правовідносин, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

17 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" (правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є відповідач") та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 5745048.

Відповідно до умов зазначеного ОСОБА_4 зобов'язується надати Позичальнику (позивачу) кредит у розмірі 37 000 дол. США на умовах цього ОСОБА_4, а Позичальний зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені договором (п. 1.1). Строк надання кредиту - до 17.10.2027 року (п. 1.4) під 11,5% річних (п. 1.3). Цільове призначення кредиту - придбачення нерухомості, а саме квартири загальною площею 68,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позивачеві кредит. Вказана обставина визнана сторонами в судовому засіданні та ніким не оспорювалася, у зв'язку з чим, в силу ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

В той же час, позивач зазначає, що з дня укладення ОСОБА_4 обставини змінилися настільки, що він не може належним чином виконувати його умови, при цьому як на істотну зміну обставин позивач посилається на те, що його дохід через істотну зміну офіційного курсу української гривні по відношенню до долара США, у зв'язку з чим він не може належним чином виконувати кредитні зобов'язання, однак суд вважає, що це не може вважатися істотною зміною обставин з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.

При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено у частині першій статті 651 ЦК України.

Позивач 25.02.2015 року звертався до Банку із заявою, в якій просив про внесення змін до ОСОБА_4 із розрахунку 1 долар США = 8 гривень, однак листом за вих. № ODE-44/52 від 05.03.2015 року ОСОБА_4 відмовив в задоволенні зазначеного клопотання на умовах позивача. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що готовий розглянути питання стосовно рефінансування кредитної заборгованості або її реструктуризації з метою зниження фінансового навантаження.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідне існування всіх перелічених умов одночасно.

До того ж, вимагаючи розірвання договору на підставі статті 652 ЦК України, на позивача покладається, відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

В той же час, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору Позичальник (позивач) несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим ОСОБА_4.

Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавством не встановлена.

Виходячи зі змісту ст. ст. 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відсутність у боржника необхідних коштів, зокрема і внаслідок коливання курсів іноземних валют, не є підставою звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Позивачем ані у позовній заяві, ані у судовому засіданні не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Крім того, відповідно до статті 36 Закону України "Про ОСОБА_5 України" офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється ОСОБА_5 Банком України.

Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", встановлюються ОСОБА_5 Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого Постановою Правління ОСОБА_5 Банку України від 12 листопада 2003 року № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, про що сторони були обізнані на день укладення ОСОБА_4.

Таким чином, укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

За такого, позивачем не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане, а враховуючи те, що позовні вимоги в частині визнання правових наслідків розірвання договору за своїм характером є похідними, суд приходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі за безпідставністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН