КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4500/15-ц
Провадження № 2/552/1811/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі: головуючого-судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, позивача- Єрмолаєва Ю.Є., представника позивача- Петрушанко О.Д., відповідача- Єрмолаєвої Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради,

встановив :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання їх спільного сина ОСОБА_4, 03.08.2001 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу вони домовились, що їх син залишиться проживати з відповідачем, а позивач в свою чергу буде надавати матеріальну допомогу на утримання. Позивач вважає, що на даний час для їх сина буде краще, щоб він проживав з батьком і дитина виявила бажання проживати з батьком. У звязку з цим позивач просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 та припинити стягнення з нього аліментів за рішенням Київського районного суду м. Полтави згідно виконавчого листа №2-3094 виданого 17.09.2001 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник Органу опіки та піклування Київської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при винесені рішення покладались на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 23.03.2007 року.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком тих випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день подачі позову до суду виповнилось 14 років і він виявляє бажання проживати з батьком ОСОБА_2.

В ході судового розгляду справи суд заслухав неповнолітнього ОСОБА_4, який повідомив суду, що він з кінця серпня 2015 року проживає разом з батьком.

Встановивши дані обставини суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки особа якій виповнилось 14 років має право самостійно визначати місце свого проживання.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч.2 ст. 181 Сімейного Кодексу України за домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У сімейному законодавстві України аліменти визначаються як кошти на утримання дитини і мають сплачуватись особі, на утриманні якої фактично перебуває дитина.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на утримання аліментів на утримання дитини є її проживання з цим з батьків.

В ході розгляду справи судом встановлено, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 згідно виконавчого листа №2-3094 виданого 17.09.2001 року.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України , якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред»явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Отже враховуючи той факт, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком і відпали обставини, які були підставою для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів.

Керуючись ст. 29 СК України, ст. 213-215,223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 згідно рішення Київського районного суду м.Полтави за виконавчим листом №2-3094 виданого 17.09.2001 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.