Справа № 310/6379/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Парій О.В.

при секретарі - Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності, третя особа Приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі представника за дорученням ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 26 жовтня 2013 року його батько ОСОБА_6 уклав договір купівлі-продажу спірної квартири. Покупцем за договором є ОСОБА_2. Вважає укладений договір частково недійсним, оскільки вказана квартира була зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 1992 року, проте вона не була його особистою власністю, а сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як така, що придбана в період шлюбу. Частки подружжя є рівними по ? частки. Позивач вказує, що є сином ОСОБА_7, яка померла 07 березня 2013 року, та є спадкоємцем першої черги. Крім нього до нотаріальної контори ніхто не звертався. Мати заповіт не залишала. На дату укладання договору купівлі-продажу ? частина спадкового майна у вигляді квартири мала б спадкуватися після її смерті. Оскільки він є єдиним спадкоємцем просить: - визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений від іменем ОСОБА_6 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 26 жовтня 2013 року та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстр. № 2737), в частині ? частини квартири; - визнати за ним право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої 07 березня 2013 року.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала. Додатково до зазначеного в позовній заяві пояснила, що ОСОБА_6 помер 13 січня 2014 року. За життя він звертався до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Позивач має спадкувати після смерті матері, оскільки звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_8 позовні вимоги не визнав. Зазначив, що спірна квартира була придбана за час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та зареєстрована на імя ОСОБА_6. ОСОБА_7 померла 07.03.13 р.. ОСОБА_6 видав на імя своєї доньки довіреність на продаж квартири. За життя він також склав заповіт, в якому заповідав все своє майно доньці, тим самим висловив волевиявлення, щоб квартира залишилася їй. Помер ОСОБА_6 13 січня 2014 року. Спадкуванню підлягають права та обовязки, які існували на момент смерті. За життя ОСОБА_7 частина квартири їй не належала та вона не здійснила дій на її оформлення на своє їмя . Подружжя визначилося з правовим режимом спільного майна. Вказує, що першою померла ОСОБА_7, за якою частина квартири не була зареєстрована та ОСОБА_6 залишився одноособовим власником квартири, після чого скористався своїм правом розпорядження нею.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася. Про час та місце судового засідання повідомлена. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. Про час та місце судового засідання повідомлена. До суду направлено заяву про розгляд справи за її відсутності.

Аналізуючи надані докази суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_6 ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19 серпня 1992 року, посвідченого старшим державним нотарцсом Бердянської держнотконтори ОСОБА_9 (реєстр. № 1-4515). Квартира придбана ОСОБА_10 підчас перебування в шлюбі з ОСОБА_7. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційним написом на договорі та свідоцтвом про одруження (актовий запис від 21 квітня 1962 року).

ОСОБА_7 померла 07 березня 2013 року (актовий запис від 11.03.13 р. №325). На день смерті з ОСОБА_7 постійно проживав ОСОБА_6. Зазначені обставини визнано сторонами, ними не оспорюють ся та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 26 жовтня 2013 року та посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстр.№2737), ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 помер 13 січня 2014 року (актовий запис від 14.01.14 р. № 416).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (актовий запис від 07.05.63 р. № 416).

ОСОБА_1 17 квітня 2014 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7 та в цей день заведено спадкову справу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України (2003 рік) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця і народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України (2003 рік) частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України (2003 рік) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.ст. 22, 24, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, який діяв на момент придбання спірного нерухомого майна, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до укладення шлюбу, а також отримане ним підчас шлюбу в дарунок або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно ст.ст.57, 60 - 62, 68, 70, 72 Сімейного Кодексу України (який діє на час відкриття спадщини та час розгляду справи) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Підставою нездійснення правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спірна квартира належала подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, оскільки придбана за час шлюбу. Частки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у праві власності на вказану квартиру були рівними та складали по 1/2 частки. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_6 чоловік, який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та ОСОБА_1 син, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Таким чином, кожний зі спадкоємців мав спадкувати по ? частки спірної квартири.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 при укладанні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 мав право на розпорядження ? частками вказаної квартири.

В звязку з цим зазначений договір купівлі-продажу належить визнати недійсним в частині купівлі-продажу ? частини, а не ? частини, як просить позивач.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та між спадкоємцями виник спір щодо спадкового майна, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7, яка померла 07 березня 2013 року.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-6, 11, 27, 31, 57-64, 131, 137, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 655, 1261, 1267, 1268 ЦК України (2003 рік), ст.ст. 22, 24, 28 КпШС УРСР, ст.ст. 57, 60 - 62, 68, 70, 72 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 26 жовтня 2013 року між ОСОБА_6, від імені якого діяла за дорученням ОСОБА_3, та ОСОБА_2, та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстр. № 2737), визнати частково недійсним в частині купівлі-продажу ? частини квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 07 березня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Парій