Справа №592/3779/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1175/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

08 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2015 року про відкриття провадження

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2015 року відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про надіслання матеріалів позову за підсудністю до суду за місцем її фактичного проживання та перебування

Зазначає, зокрема, що, при зверненні до суду з вказаним позовом позивач зазначив дві її адреси: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції порушив правила підсудності, оскільки позивачу ОСОБА_4 достовірно відомо, що фактичним місцем її проживання є квартира АДРЕСА_3, а тому він повинен був звернутися з вказаним позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Вважає, що ці обставини підтверджуються доведеними до позивача документами: виконавчим листом по цивільній справі щодо стягнення аліментів, постановою про відкриття виконавчого провадження про стягнення аліментів, довідкою з місця її фактичного мешкання, медичною довідкою про перебування дитини на обліку у дитячій поліклініці Охтирської ЦРЛ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який заперечує проти скарги та вважає ухвалу суду вірною, зазначивши, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 27 січня 2015 року задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за нею і сином право користування житлом в м. Суми - АДРЕСА_4, де вона зареєстрована, та вони вселені у вказане житло, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність оскаржуваної ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та змісту вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_3, в якому просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 серпня 2014 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 800 грн. до 350 грн. щомісячно.

Відкриваючи провадження у цивільній справі, суддя виходила з того, що позовна заява підсудна Ковпаківському районному суду міста Суми, підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Такий висновок судді відповідає вимогам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на території Ковпаківського району м. Суми. В м. Охтирка відповідач не зареєстрована (а.с.13, 19).

Питання територіальної підсудності цивільних справ регулюються положеннями статей 107 - 117 розділу III глави 1 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Ст. 115 ЦПК України передбачає, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

П. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК України передбачає, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

П. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України передбачає, що позовна заява повертається позивачеві у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позовній заяві відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зазначив зареєстроване місце проживання відповідача та останнє відоме місце її фактичного проживання АДРЕСА_5.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Відповідно до вказаних положень ЦПК України суд першої інстанції отримав відомості про реєстрацію відповідача в АДРЕСА_6, а тому у судді Ковпаківського районного суду м. Суми були передбачені законом підстави для відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4

Доводи відповідача про те, що фактичним місцем її проживання є місто Охтирка, про що позивачеві відомо, з посиланням на зазначення місця її проживання в м. Охтирка у доданих нею до апеляційної скарги документах, а тому справа підсудна Охтирському міськрайонному суду, є безпідставними і не спростовують оскаржувану ухвалу суду.

Ч. 1 ст. 29 ЦК України, передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» терміни вживаються в такому значенні:

вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати;

місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово;

реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла;

довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи;

документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Ст. 11 вказаного Закону передбачає, що реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Такий Порядок реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затверджений наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077, з послідуючими змінами, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, розділи П і 1У якого передбачають, відповідно, порядок реєстрації місця проживання та перебування особи.

В той же час ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", передбачає, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідач не надала доказів її реєстрації за вказаним нею місцем проживання в м. Охтирка відповідно до вищезазначених положень Закону, а тому вказана в апеляційній скарзі адреса не вважається її місцем проживання в розумінні цих положень та ст. 29 ЦК України.

Таким чином, доводи відповідача про порушення судом правил підсудності не заслуговують на увагу, оскільки суддя суду першої інстанції постановила ухвалу про відкриття провадження у справі у Ковпаківському районному суді м. Суми відповідно до доказів щодо підсудності, які є в матеріалах справи, з дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи, що місце проживання відповідача в м. Охтирка не зареєстроване у встановленому законом порядку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є помилковими, суперечать ч. 1 ст. 109 ЦПК України. Вимоги відповідача передати справу до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про надіслання матеріалів позову за підсудністю до суду за місцем її фактичного проживання та перебування є безпідставними.

Посилання відповідача на те, що їй невідомо, з яких підстав позивач звернувся з позовом до неї про зменшення розміру аліментів, не є підставою для задоволення скарги, оскільки стосуються розгляду позовних вимог по суті.

Та обставина, що позивач зазначив в позовній заяві дві адреси відповідача, також не доводять незаконності оскаржуваної ухвали, оскільки суддя, виконавши вимоги ч. 3 ст. 122 ЦПК України, вірно визначила підсудність даної справи.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 травня 2015 року про відкриття провадження у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -