Справа № 742/2154/15-ц Провадження № 22-ц/795/1714/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рябота В. І. Доповідач - Литвиненко І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» та ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 липня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

09.08.2015 року КП «Прилукитепловодопостачання» звернулось з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 01.06.2015 року у розмірі 15123,18 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_5 на користь 7029,48 грн. суми заборгованості за житлово-комунальні послуги та 243,6 грн. в повернення судового збору.

В апеляційній скарзі КП «Прилукитепловодопостачання» просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги КП «Прилукитепловодопостачання» зводяться до того, що в судовому засіданні відповідач не звертався з заявою про застосування строку позовної давності і, крім того, строк позовної давності було перервано, оскільки в травні 2011 року ОСОБА_5 частково сплатив заборгованість.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 полягають у тому, що він в АДРЕСА_1, не проживає і послугами КП «Прилукитепловодопостачання» не користується.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга КП «Прилукитепловодопостачання» підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що КП «Прилукитепловодопостачання» є надавачем послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення за адресою АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що вказана квартира належить двом співвласникам, то відкрито два особових рахунки: № НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_6 та № НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5

Через несплату за отримані послуги у період з січня 2007 року по червень 2015 року, за особовим рахунком № НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5 виникла заборгованість у сумі 15123,18 грн., яку КП «Прилукитепловодопостачання» просить стягнути з ОСОБА_5

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки особовий рахунок за адресою АДРЕСА_1 відкритий на ОСОБА_5, то він зобов'язаний оплачувати надані послуги в межах строків позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 повинен оплачувати комунальні послуги, проте висновки суду про застосування позовної давності до заборгованості, що виникла з січня 2007 року, зроблені з порушенням норм матеріального права.

Так, ч.3 ст.267 ЦК України передбачена можливість застосування судом позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи не вбачається наявність заяви ОСОБА_5 про застосування позовної давності. На а.с.12 мається ксерокопія не підписаної заяви від імені ОСОБА_5 від 02.07.2014 року, в якій ставилось питання про скасування судового наказу від 23.06.2014 року і є вимога про застосування позовної давності, однак вказана заява подавалась в іншій справі.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави щодо застосування позовної давності і в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про стягнення всієї суми заборгованості заявленої в позові станом на 01.06.2015 року, тобто 15123,18 грн. яка фактично виникла з 01.01.2007 року.

Посилання КП «Прилукитепловодопостачання» на те, що ОСОБА_5 частковими проплатами у травні 2011 року визнавав існування заборгованості з січня 2007 року, не відповідають дійсності, так як з наданих розрахунків (а.с.4-5, 40-47, 58-62) не вбачається, що в травні 2011 року ОСОБА_5 робив які-небудь погашення заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що він не є власником АДРЕСА_1 і там не проживає, а тому не повинен сплачувати за послуги, то вони є безпідставними.

Дійсно, в 23.09.2003 року ОСОБА_5 подарував зазначену квартиру ОСОБА_7, однак рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 18.11.2004 року договір дарування квартири був визнаний недійсним. Також суд визнав право власності на ? частину цієї квартири за ОСОБА_6, а решта залишилась у власності ОСОБА_5 і для цього не потрібно було в рішенні суду визнавати за ОСОБА_5 право власності, про що зауважив суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі від 18.04.2005 року. Існування державної реєстрації на ? частину квартири за ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 23.09.2003 року, проведеної 09.12.2005 року, тобто після визнання цього дарування недійсним, не може бути доказом того, що ОСОБА_5 вже не є власником частини квартири.

Зважаючи на наведене, у період з 01.01.2007 року по 01.06.2015 року ОСОБА_6 був власником ? частини квартири АДРЕСА_1 і, як власник майна, повинен нести витрати по утриманню майна, як то передбачено ст.322 ЦК України, незважаючи на його місце фактичного проживання.

Твердження апелянта ОСОБА_5 про те, що він не користується послугами КП «Прилукитепловодопостачання», так як від'єднав батареї у кімнаті від опалення, не звільняє його від оплати послуг.

Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у редакції зі змінами, внесеними постановою КМУ від 31.10.2007 року № 1268 і наказом Міністерства будівництва, архітектури та житловол-комунального господарства України від 22.11.2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 року № 169, зареєстрованим у МЮУ 28.11.2007 року за № 1320/14587. передбачений порядок відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів. ОСОБА_5 не надав доказів того, що він провів відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до зазначених нормативних актів.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості у сумі 8093,70 грн. через порушення судом норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 30 ч.1 п.4, ст.ст.314, 316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 липня 2015 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості у сумі 8093,70 грн. скасувати і задовольнити позов Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» до ОСОБА_5 в повному обсязі.

Викласти резолютивну частину рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 липня 2015 року в наступній редакції: « Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» 15123,18 грн. заборгованості станом на 01.06.2015 року за надані послуги та 243,60 грн. на повернення судового збору.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» 121,80 грн. на повернення судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: