АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року за позовом спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року спільне українсько-німецьке підприємство "Марком" у формі ТОВ звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач вказував на те, що відповідач, який працював у нього на посаді завідуючого складом, 23 червня 2014 року звернувся до керівника ТОВ з заявою про надання позики у розмірі 111 109,33 грн. На підставі укладеного в той же день договору позики, 24 липня 2014 року ОСОБА_2 була видана позика у розмірі 111 110,00 грн. на строк до 01 серпня 2014 року. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов'язань по поверненню позики,позивач просив стягнути з нього вказану суму.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору позики недійсним, вказуючи на те, що з 03 вересня 2012 року по 24 липня 2014 року він працював на посаді завідуючого складом у Дніпропетровській філії СП "Марком". За результатами проведених 29 квітня та 14 червня 2014 року інвентаризацій, із висновками яких він не погоджується, було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму близько 110 000 грн. Унаслідок погроз з боку керівництва філії ТОВ про притягнення його до кримінальної відповідальності за розкрадання майна, арешту будинку батьків-пенсіонерів, він вимушений 23 червня 2014 року написати заяву про надання позики у розмірі 111 109,33 грн., підписати договір про видачу позики на вказану суму та за наданим зразком заповнити бланк видаткового касового ордеру від 24 липня 2014 року. Про викладені обставини він терміново проінформував керівництво ТОВ з проханням вважати вказаний договір не чинним, але відповіді не отримав.

Посилаючись на укладення договору позики проти його волі внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку другої сторони, а також на неотримання вказаної суми, позивач просив визнати цей договір недійсним та стягнути з відповідача 3 654 грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року у задоволенні позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі СП "Марком" ставить питання про скасування рішення в частині його позову як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

В іншій частині рішення не оскаржується, про що апелянт вказав у своїй заяві (а.с.159-160), а тому у відповідності зі ст.303 ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості в строк та в порядку, встановленому договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Зі справи вбачається, що до 24 липня 2014 року сторони знаходилися у трудових правовідносиних, ОСОБА_2 працював в СП "Марком" на посаді завідуючого складом.

Судом встановлено, що 23 червня 2014 року ОСОБА_2 склав та підписав заяву на ім'я генерального директора про надання позики у розмірі 111 109,33 грн., договір позики та в той же день заповнив видатковий касовий ордер про отримання 24 липня 2014 року 111 110,00 грн.

Виходячи з не доведення факту укладення між сторонами договору позики від 23 червня 2014 року, суд дійшов висновку, що оспорений договір є не укладеним і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову СП "Марком".

Доводи апеляційної скарги про те, що бухгалтер СП "Марком", знаходячись у відрядженні у м.Дніпропетровську з 24 по 25 липня 2014 року, передала ОСОБА_2 грошові кошти згідно з видатковим касовим ордером, не є підставою для скасування рішення в оскарженій частині, оскільки доказів щодо реальної передачі грошових коштів суду не надано.

Безпідставним є посилання апелянта на підпис ОСОБА_2 в касовому ордері, який начебто свідчить про отримання позики, оскільки бланк цього ордера був заповнений та підписаний відповідачем ще 23 червня 2014 року.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування в оскарженій частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу спільного українсько-німецького підприємства "Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року в оскарженій частині залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Болтунова Л.М.,

ОСОБА_3