Справа № 202/3969/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

/з а о ч н е/

08 вересня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді ОСОБА_1, за участю секретаря судового засідання Куріної О.Ю., Терещук Л.І., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що 12 січня 2015 року приблизно о 22-00 годині в м. Дніпропетровську по вул. Калиновій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4 та належного їй автомобіля НОМЕР_2. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року встановлена вина ОСОБА_4 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її автомобілю були завдані механічні пошкодження. Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження від 24.02.2015 року вартість завданого матеріального збитку складає 114770,62 грн. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до страхового полісу № АІ/0648926, що підтверджується витягом із Єдиної центральної бази даних укладених договорів цивільно-правової відповідальності МТСБУ. 20 лютого 2015 року вона надіслала на адресу страхової компанії письмове повідомлення про настання страхового випадку, а 19 березня 2015 року заяву про виплату страхового відшкодування з відповідними документами, але відповідач про прийняте рішення її не повідомив. У зв'язку з тим, що її автомобіль був застрахований за умовами КАСКО в страховій компанії ПрАТ СК Інгострах, 2 квітня 2015 року вказана компанія компенсувала їй частину збитку в розмірі 22739,03 рн. За власний рахунок нею був проведений ремонт пошкодженого автомобілю. Фактичні витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу склали 98934 грн. За цих підстав позивач, уточнивши під час судового розгляду свої вимоги, просить стягнути на її користь з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., а з відповідача ОСОБА_6 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою в розмірі 26194,97 грн., а також стягнути з відповідачів на її користь витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 300 грн. з кожного, а також пропорційно задоволеним вимогам судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 3500 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 921 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_7 та представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заперечень проти позову суду не надали, тому справу розглянуто в їх відсутність на підставі наявних у справі даних та доказів у заочному порядку.

Суд, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль НОМЕР_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

12 січня 2015 року приблизно о 22-00 годині в м. Дніпропетровську по вул. Калиновій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_4

Зазначені обставини, а також вина ОСОБА_7 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, встановлені постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року, якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та яка в силу частини 4 статті 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з довідкою державтоінспекції в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 січня 2015 року, автомобіль позивача зазнав наступних пошкоджень: лобове скло, капот, передні обидва крила, передній бампер, передня панель, обидві фари, ліве переднє колесо, елементи ходової частини, спрацювала подушка безпеки.

Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1003/15/15 від 24.02.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 становить 124841,32 грн., а його ринкова вартість 114770,62 грн., тобто транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним.

Разом з тим судом встановлено, що на час розгляду справи позивач відремонтувала належний їй автомобіль та вартість відновлювальних робіт, що були понесені позивачем у зв'язку з ремонтом автомобіля, склала 98934 грн., тобто вказана сума є реальними збитками, спричиненими позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому як зазначено позивачем у своєму позові, частина збитку в розмірі 22739,03 грн. їй відшкодована 2 квітня 2015 року ПрАТСК Інгострах, на підставі договору страхування її транспортного засобу за умовами КАСКО.

Також як встановлено судом, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до страхового полісу № АІ/0648926, про що свідчить долучений позивачем до позову витяг із Єдиної центральної бази даних укладених договорів цивільно-правової відповідальності МТСБУ.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону передбачено відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, і зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Та відповідно до ст. 29 цього Закону визначено, що страховою компанією відшкодовуються витрати понесені у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (пункти 9.1, 9.2 ст. 9 Закону Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно до страхового полісу № АІ/0648926, суд вважає, що з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» необхідно стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., оскільки відповідач не надав суду доказів щодо встановлення в договорі страхування розміру франшизи.

Приймаючи до уваги, що сума страхового відшкодування є недостатньою для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 26194 грн. 97 коп. (98 934 - 22 739,03 - 50 000).

Крім того, у зв'язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження позивачем були понесені витрати в розмірі 600 грн., що підтверджується квитанцією. Виходячи з того, що такі витрати пов'язані з розглядом справи, суд вважає необхідним їх також стягнути з відповідачів на користь позивача в розмірі 300 грн. з кожного.

Таким чином позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати згідно зі ст. 79 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Як визначено частиною 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК).

Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, зокрема, встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала праву допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84, 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу суду надані примірник договору про надання правової допомоги, погодження розміру ставки адвокатського гонорару, розрахунок вартості наданої позивачу правової допомоги адвокатом з урахуванням граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, встановленого законом, що склала 3500 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 921 грн.

У зв'язку із задоволенням позову вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 300 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2292 грн. 50 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 503 грн. 00 коп., а всього 53095 (пятдесят три тисячі девяносто пять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 26194 грн. 97 коп., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 300 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1207 грн. 50 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 264 грн. 95 коп., а всього 27967 (двадцять сім тисяч девятсот шістдесят сім) грн. 42 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко