АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2350/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Чирва О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_11, заінтересована особа - Подільська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_11 звернувся до суду із вказаною заявою.

В обгрунтування своєї заяви вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його син ОСОБА_12. Син постійно проживав та був зареєстрований в його домоволодінні АДРЕСА_1 з 15 березня 1994 року по 20 червня 1999 року, а з 21 червня 1999 року проживав в цьому ж будинку без реєстрації. Син змушений був знятися з реєстрації з метою отримання ліжко-місце в військові частині А 4527 в м. Золотоноша, де він проходив контрактну військову службу. Бабуся покійного, проживає в м. Золотоноша і запропонувала прописатися в її домоволодінні та залишатися йому на ніч в разі потреби. Коли він заступав на вахту, він залишався ночувати у бабусі, а здавши вахту, їхав додому до батька в с. Подільське. ОСОБА_12 загинув по дорозі з роботи додому в с. Подільське в результаті ДТП. Мати ОСОБА_12 - ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. В зв'язку з цим заявник являється спадкоємцем першої черги за законом після померлого сина.

Заявник вказував, що у встановлений строк не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України прийняв її шляхом постійного проживання разом із сином на час відкриття спадщини. В зв'язку з цим заявник звернувся з даною заявою до суду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року заяву ОСОБА_11 задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_11 постійно проживав з його сином ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю у домоволодінні АДРЕСА_1 з 15 березня 1994 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі представники ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення про спростування факту, встановленого судом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_11, суд першої інстанції виходив з доведеності факту постійного проживання заявника із своїм сином ОСОБА_12 однією сім'єю у домоволодінні АДРЕСА_1.

Справу судом розглянуто в порядку окремого провадження.

Однак суд не врахував норми процесуального законодавства, які регулюють розгляд таких справ.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У силу положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У цьому разі питання про встановлення факту вирішується одночасно з цивільним спором, що виник.

Вказані норми ЦПК узгоджуються із роз'ясненнями, викладеними у п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається і на це вказує сам заявник, що встановлення вищевказаного факту заявник пов'язує з отриманням ним свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та реєстрації права власності на спадщину, тобто з метою оформлення права на нерухоме спадкове майно, посилаючись на постанову державного нотаріуса від 11 лютого 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії про видачу свідоцтв про право на спадщину на 1/5 частини квартири та будинку.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що однією з підставою для такої відмови нотаріус вважав відсутність факту прийняття спадщини ОСОБА_11 після померлого сина ОСОБА_12 (а.с. 12)

В той же час, судом залишено поза увагою те, що крім заявника на спадкове майно померлого ОСОБА_12 претендувала його бабуся ОСОБА_14, яка зверталася до Золотоніської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_12 у липні 2004 року (а.с. 9) та у грудні 2004 року (а.с. 27).

Таким чином, із матеріалів справи, як досліджувалися судом першої інстанції, вбачається, що з приводу спадкування майна після смерті ОСОБА_12 є невизначеність із спадкоємцями, заяву про прийняття спадщини нотаріусу подавала бабуся спадкодавця, заявник із такою заявою у визначений законодавством строк до нотаріуса не звертався.

Проте, вказані обставини районним судом враховані не були, не надано юридичну оцінку фактичним обставинам справи та існуванню спору з приводу спадкового майна.

До того ж, в основу судового рішення в ході встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, судом першої інстанції покладено довідку ВК Подільської сільської ради від 02 лютого 2015 року як належного та допустимого доказу факту спільного проживання спадкодавця із заявника.

В той же час, місцевим судом не взята до уваги довідка ВК Золотоніської міської ради від 09 листопада 2004 року, яка містить суперечливі дані з приводу місця проживання померлого ОСОБА_12

Крім того, колегія суддів зауважує, що, скасовуючи рішенням від 29 січня 2014 року рішення Золотоніського районного суду Черкаської області від 20 червня 2014 року, яким визнано за ОСОБА_11 право власності на частину квартири та будинку після померлого сина замість бабусі ОСОБА_14, що прийняла спадщину за законом, апеляційним судом встановлювалися обставини постійного проживання ОСОБА_11 разом з померлим сином на час відкриття спадщини, та зауважено, що на час смерті спадкодавець проживав АДРЕСА_2 з ОСОБА_14 (а.с. 79)

До того ж, в ході апеляційного розгляду справи колегією суддів встановлено, що ще з 2014 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_14 спір з приводу спадкового майна вирішувався у судовому порядку, а рішення місцевого суду про визнання права власності за заявником ОСОБА_11 скасовано апеляційним судом.

За таких обставин, враховуючи що між спадкоємцями існує спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження, а тому згідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України рішення слід скасувати та залишити заяву ОСОБА_11 про встановлення факту спільного проживання із спадкоємцем без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 235, ст. 303, ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319 УПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_11 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :