Номер провадження 2/754/2478/15
Справа № 754/3870/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді Смирновій Є.П.,

Секретарі Кузьменко А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

заяву представника відповідача ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

16.03.2015 року ОСОБА_3, в особі представника за довіреністю ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_5, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О., - про визнання недійсним заповіту, складеного її батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тригуб Є.О.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_3 надала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які належали на праві власності ОСОБА_7 (а.с.19-20).

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 (а.с.23-24).

Під час розгляду справи від представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява від 14.04.2015 року про скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року.

При цьому ОСОБА_2 вказує на те, що квартира АДРЕСА_1, на яку суд наклав арешт своєю ухвалою, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 01.02.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, тому не входить до складу спадщини та не стосується справи про визнання заповіту недійсним.

Крім того, представник відповідача зазначає, що в обґрунтування доводів про необхідність забезпечення позову по даній справі позивачка не надала жодних доказів того, що квартири, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності, можуть бути нею відчужені.

Також, представник ОСОБА_1 вважає, що відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів.

На думку ОСОБА_2, накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 порушує гарантоване Конституцією України право власності відповідачки, перешкоджає повною мірою розпоряджатися існуючим правом приватної власності на вказану квартиру, а тому має бути негайно відновлено.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просить задовольнити її клопотання та скасувати арешт, накладений в рамках забезпечення позову ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, які належать відповідачці ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В судовому засіданні представники відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_8 заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримали.

Представник позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 заперечує проти скасування арешту, накладеного ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року на належні батькові позивачки квартири.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2015 року ОСОБА_3, в особі представника за довіреністю ОСОБА_4, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту, складеного її батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тригуб Є.О.

Крім того, в своїй заяві від 16.03.2015 року про забезпечення позову ОСОБА_3 просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, посилаючись на те, що вказані квартири належали на праві власності при житті її батькові ОСОБА_7, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказує позивачка, коли вони із сестрою звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини, то виявилося, що квартиру АДРЕСА_2 батько заповів відповідачці ОСОБА_1 на підставі заповіту від ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого за місцем проживання заповідача приватним нотаріусом КМНО Тригуб Є.О.

Крім того, ОСОБА_3 вказує на те, що неофіційно їй стало відомо, що іншу квартиру АДРЕСА_1 її батько продав той же ОСОБА_1, однак, договору купівлі-продажу квартири вона не бачила. Проте, з оголошень, розміщених в мережі Інтернет, їй стало відомо, що обидві квартири пропонуються до продажу.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 (а.с.23-24).

Представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 в своїй заяві від 14.04.2015 року просить скасувати арешт, накладений ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в забезпечення позову ОСОБА_3, вказуючи на те, що вжити судом заходи порушують гарантоване Конституцією України право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору-купівлі продажу від 01.02.2013 року і не входить до складу спадщини. Крім того, позивачкою не надано доказів того, що квартири, які належать ОСОБА_1 на праві власності, можуть бути відчуженні.

Заперечуючи проти задоволення заяви представника відповідачки ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, представник позивачки ОСОБА_3 зазначають, що в них є всі підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_1, усвідомлюючи, що її права є спірними, може розпорядитися зазначеними квартирами та відчужити їх на корись невідомих осіб у будь-якій спосіб.

Вказані доводи позивача та його представників суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв"язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов"язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років.

За місяць до своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 склав заповіт на користь відповідачки ОСОБА_1, яким заповідав останній належну йому квартиру АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що 01.02.2013 року ОСОБА_7 продав відповідачці ОСОБА_1 належну йому на підставі свідоцтва про право на спадщину двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На даний час ОСОБА_3 оспорює дійсність заповіту, складеного її батьком ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тригуб Є.О., а також має намір оспорити дійсність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 01.02.2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Враховуючи викладені обставини, а також доводи представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про те, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 перешкоджає відповідачці повною мірою розпоряджатися існуючим правом приватної власності на вказану квартиру, що суд розцінює як намір відчуження квартири, тому суд вважає, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При таких обставинах клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про необхідність скасування арешту, накладеного ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року, до постановлення рішення по даній справі суд вважає передчасним.

Інших підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 154,293 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в задоволенні заяві про скасування арешту, накладеного в забезпечення позову ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 17.03.2015 року на наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1,

квартиру АДРЕСА_2.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: Є.П. Смирнова