У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Івано-Франківської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що протиправною бездіяльністю посадових осіб прокуратури Рогатинського району Івано-Франківської області при вирішенні його заяви від 08 серпня 2013 року йому було завдано моральної шкоди. Бездіяльність посадових осіб прокуратури полягала у невнесення ними відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2014 року.

Просив стягнути з прокуратури Івано-Франківської області 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з прокуратури Івано-Франківської області на користь ОСОБА_4 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 08 серпня 2013 року ОСОБА_4 звертався із заявами до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області та Генеральної прокуратури України, в яких просив провести перевірку щодо законності постанови слідчого Воянського В.С. від 16 квітня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного 21 грудня 2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_640/ed_2015_03_08/pravo1/T012341.html?pravo=1> та про кримінальне правопорушення вчинене працівником міліції ОСОБА_6 під час допиту та складання протоколу допиту малолітнього свідка ОСОБА_5 (а. с. 21, 22).

14 серпня 2013 року вказану заяву із Генеральної прокуратури України направлено в прокуратуру Івано-Франківської області для організації перевірки та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства, яка скерована за належністю для розгляду в прокуратуру Рогатинського району Івано-Франківської області (а .с. 28).

Листом прокурора Рогатинського району Івано-Франківської області від 06 вересня 2013 року за №67-101-12 ОСОБА_4 повідомлено, що підстав для вжиття заходів прокурорського реагування немає (а. с. 5).

Не погодившись з діями посадових осіб прокуратури Рогатинського району Івано-Франківської області позивач у порядку ст. 303 КПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2316/ed_2015_03_04/pravo1/T124651.html?pravo=1> подав до суду скаргу на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 08 серпня 2013 року.

Ухвалою слідчого судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2014 року скаргу на бездіяльність прокурора задоволено частково, зобов'язано прокурора внести відомості за заявою ОСОБА_4 про неправомірні дії працівника міліції ОСОБА_6 (а. с. 6, 7).

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року <nau://ukr/v0006700-92> № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України завдання йому моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вини.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євтушенко О.І.