АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Діамед» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Споживчого товариства «Діамед» (СТ «Діамед») про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що з 1998 р. по 10.01.2014 р. він працював на посаді голови правління СТ «Діамед», отримував заробітну плату, належно виконував посадові обов'язки, дотримувався положень та цілей, визначених Статутом товариства.

Посилаючись на те, що рішенням позачергових загальних зборів членів СТ «Діамед» від 10.01.2014 р. його незаконно звільнено з займаної посади у зв'язку з неналежним виконанням покладених на нього Статутом обов'язків, просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2014 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1просиврішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення йогопозовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Справа № 759/21131/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11093/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Петренко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Зазначав, що суд першої інстанціїдійшов помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження його трудових відносин з СТ «Діамед», зокрема не звернув увагу на протокол загальних зборів учасників СТ «Діамед» від 01.10.2013 р, наказ №1 від 01.10.213 р. «Про призначення на посаду» та постанову Вищого господарського суду України від 07.04.2015 р., а також не урахував, що відповідач не заперечувався факт трудових відносин з ним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у них підстав.

Представник СТ «Діамед» просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що її доводи є безпідставними. Стверджував, що відповідач ніколи не визнав укладення трудових відносин з ОСОБА_1, оскільки він був обраний на посаду голови правління загальними зборами учасників товариства на безоплатній основі, а його постійним місцем роботи було інше товариство - ТОВ «Діамед», з яким він перебував у трудових відносинах, і в якому зберігається його трудова книжка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів перебування його в трудових відносинах з СТ «Діамед» .

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст.61 цього Кодексу.

За змістом ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за яким працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права та обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення та розірвання договору можуть встановлюватися угодою сторін.

Відповідно до положень ст.24 цього Кодексу трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Частиною 3 зазначеної норми закону передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.4 ст.65 ГК України у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права та обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

За змістом ч.1 ст.34 Закону України «Про кооперацію» трудові відносини в кооперативних організаціях регулюються цим Законом, законодавством про працю, статутами кооперативних організацій та правилами їх внутрішнього розпорядку.

Представник СТ «Діамед» стверджував, що за домовленістю членів товариства голова правління виконував свої обов'язки на безоплатній основі на підставі Статуту, і отримував корпоративні виплати від розподілу прибутку, отриманого товариством.

Як убачається з Статуту СТ «Діамед» його членами є ОСОБА_1, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На підтвердження укладення трудового договору ОСОБА_1 посилався на рішення загальних зборів учасників товариства від 01.10.2013 р., яким його було призначено на посаду голови правління на п'ять років.

Крім того ним було надано копію наказу від 01.10.2013 р. про початок виконання обов'язків голови правління СТ «Діамед», а також рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2014 р. про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів СТ «Діамед» від 10.01.2014 р., залишеного без змін постановою Вищого господарського суду України від 07.04.2015 р.

Доказів на підтвердження укладення з ним трудового договору чи трудового контракту відповідно до вимог ст.ст.21, 24 КЗпП України, а також будь-яких відомостей про нарахування та отримання ним заробітної плати за час виконання посадових обов'язків, позивач не надав.

З копії рішення загальних зборів від 01.10.2013 р. не убачається на яких умовах позивач був призначений на посаду голови правління СТ «Діамед». Статут СТ «Діамед» не містить положення щодо обрання керівника виконавчо-розпорядчого органу ( голови правління) на оплатній чи безоплатній основі.

НаданаОСОБА_1копія наказу про початок виконання ним обов'язків голови правління СТ «Діамед» належним чином не посвідчена, в ній відсутні відомості про те, що він приступив до виконання своїх посадових обов'язків відповідно до штатного розпису та визначеного ним розміру посадового окладу.

Інших відомостей, які б свідчили про оплатну роботу позивача на посаді голови правління СТ «Діамед» він не надав, і не заявляв клопотання про забезпечення таких доказів чи витребування їх судом у відповідача.

Додана ним до апеляційної скарги копія трудової книжки містить лише запис від 28.10.1998 р. про прийняття його на посаду голови правління СТ «Діамед» на підставі довідки №16 від 28.10.1998 р., що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (зі змінами)щодо оформлення трудової книжки. Окрім того колегія суддів не приймає до уваги зазначений документ як доказ, оскільки він належно не посвідчений, до того ж як стверджував ОСОБА_1 в позовній заяві та в суді першої інстанції, відповідач йому не видавав трудову книжку при звільненні. У який спосіб та коли ОСОБА_1 в подальшому отримав отримав трудову книжку його представник в суді апеляційної інстанції не зміг пояснити, як не надав і будь-яких пояснень щодо відсутності доказів про отримання позивачем заробітної плати та її розміру.

Посилання в апеляційній скарзі, як на належний доказ на постановуВищого господарського суду України від 07.04.2015 р., якою залишено без змін рішення Господарського суду Миколаївської області від 22.10.2014 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до СТ «Діамед» про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів СТ «Діамед» від 10.01.2014 р., яким його було звільнено з посади голови правління, колегія суддів також вважає безпідставним, оскілки зазначений спір стосувався корпоративних відносин, зокрема предметом перевірки суду було дотримання процедури скликання та проведення загальних зборів членів СТ «Діамед», і не стосувався трудових правовідносин, а тому це рішення не має приюдиційного значення при вирішенні зазначеного спору.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому її необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: