У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Хопти С.Ф.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 про визнання правочину нікчемним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Личаківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальна справа щодо вчинення працівниками ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. Під час розгляду вказаної кримінальної справи, ОСОБА_9 звернулась до банку із позовом про стягнення коштів у розмірі 47 150 грн на підставі договору банківського вкладу № 1230475 від 03 травня 2013 року.

Посилаючись на те, що вказані грошові кошти не надходили на рахунки банку, що свідчить про недодержання письмової форми договору банківського вкладу, позивач просив суд визнати нікчемним договір № 1230475 на вклад «Депозитний» від 03 травня 2013 року, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_9

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року, провадження у даній справі зупинено до вирішення кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

У касаційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що розгляд даної справи неможливий до розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (заволодіння коштів вкладників шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які спричинили тяжкі наслідки).

Проте з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1975/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З огляду на зазначене необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд мав встановити, чи дійсно від наслідків розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, залежить прийняття рішення у справі, де предметом і підставою позовних вимог є визнання договору банківського вкладу нікчемним з підстав недотримання письмової форми цього договору.

При цьому дійсність чи недійсність (нікчемність) правочину визначається виключно нормами цивільного законодавства, а не вироком суду у кримінальній справі.

При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

У той же час, зупиняючи провадження у справі, суди не звернули уваги на те, що предметом розгляду вказаної кримінальної справи є з'ясування обставин заволодіння службовими особами банку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 коштами вкладників та внесення ними до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Між тим АТ «Державний ощадний банк України», звертаючись до суду з даним позовом, обґрунтовувало підстави позову обставинами та доказами про недотримання сторонами письмової форми при укладанні спірного договору про банківський вклад, оскільки кошти як вклад у банк не вносились, що є порушенням правил ст. 1059 ЦК України.

Зупиняючи провадження у даній справі, суди на зазначене уваги не звернули, наявність підстав для зупинення провадження у справі не перевірили, не визначившись із характером спірних правовідносин та предметом позову, доказам, наданими позивачем на обґрунтування підстав позову, належної оцінки не дали.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене оскаржувані ухвали не можуть залишатися в силі і підлягають скасуванню відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко
С.П. Штелик