Єдиний унікальний номер 235/6603/15-ц Номер провадження 22-ц/775/687/2015
Головуючий у 1 інстанції - Токарєв А.Г.
Доповідач - Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Краснощокової Н.С.

при секретарі Парфенюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.06.2012 року він позичив відповідачу гроші у розмірі 35 000 грн. на строк до 01.08.2013 року. Проте боржник повернув йому лише 2 500 грн. у листопаді 2013 року. Рішенням суду від 16.06.2015 року стягнуто з позивача 57 344,83 грн. на погашення боргу. Внаслідок того, що відповідач не виконує рішення суду йому завдана моральна шкода на відшкодування якої він просив стягнути з боржника компенсацію у розмірі 30 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволений частково - суд стягнув на його користь з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову компенсацію у розмірі 2 000 грн. та судовий збір в дохід держави - 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову у повному обсязі, стягнувши з відповідача грошову компенсацію у розмірі 30 000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що ним був доведений розмір відшкодування моральної шкоди, проте судом не враховані обставини справи.

Позивач підтримав доводи скарги.

Відповідач, сповіщений про час та місце розгляду справи телефонограмою та судовою повісткою, не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення - зміні, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як встановлено ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що 28.06.2012 року відповідач позичив у позивача гроші в сумі 35 000 грн. до 01 серпня 2013 року, про що власноручно ним була написана розписка.

Проте відповідач не виконав своїх зобов'язані у встановлений термін та не повернув борг, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду і рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 16.06.2015 року на його користь з ОСОБА_2 стягнута сума у розмірі 57 344,83 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст. ст. 23, 1167 ЦК України, виходив з того, що відповідач порушив зобов'язання за борговою розпискою, довгий час користувався грошовими коштами позивача, які були необхідні останньому для особистого лікування та своїх близьких родичів, чим спричинив позивачу моральну шкоду. Проте розмір відшкодування моральної шкоди, яку просив стягнути позивач, суд вважав необґрунтованими.

З даним висновком суду можливо погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач 28.06.2012 року взяв у борг 35 000 грн., які зобов'язався повернути позивачу у строк до 01.08.2013 року. Оскільки позичальник не повернув вказану суму боргу у встановлений термін, суд рішенням від 16 червня 2015 року, ухваленим за позовом ОСОБА_1, стягнув з боржника несплачену суму за договором позики - 32 500 грн., інфляційні збитки - 23 429,08 грн., три процента річних - 1 415,75 грн., а всього 57 344,83 грн.

Тобто вказаним рішенням суду були захищені права позивача шляхом стягнення з боржника суми боргу та сум за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто моральна шкода відшкодовується внаслідок протиправних дій заподіювача та не витікає із невиконання умов договору.

Самим договором позики, який підтверджується розпискою не передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням позичальником свого зобов'язання.

З огляду на викладене, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі та умовах договору позики, тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Проте заслуговують на увагу доводи скарги щодо не стягнення судом першої інстанції з відповідача витрат по сплаті судового збору, які поніс позивач при зверненні до суду з даним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з квитанції від 20.07.2015 року, позивач сплатив при поданні позову до суду 300,00 грн. (а. с. 34)

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складала - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Суд задовольнив вимоги частково, стягнувши з відповідача грошову компенсацію на відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., тобто судові витрати підлягають стягненню відповідно до встановленої законом ставки, а саме у розмірі 243,60 грн. (1 218 - розмір мінімальної заробітної плати х 0,2 = 243,60 грн.)

Проте суд першої інстанції помилково стягнув вказану суму з відповідача в дохід держави, тому в цій частині рішення слід змінити та стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача.

Оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє скаргу в частині розподілу судового збору, тому з відповідача підлягають частковому стягненню витрати, пов'язані з поданням апеляційної скарги.

Згідно квитанції від 04.09.2015 року позивач сплатив 330 грн.

Як встановлено пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент подання апеляційної скарги), ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 267,96 грн. (243,6 грн. х 110% = 267,96 грн.). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 511,56 грн. (243,66 грн. + 267,96 грн. = 511,56 грн.)

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині стягнення судового збору.

В іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч. 1 п. 4, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року в частині стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 511 (п'ятсот одинадцять) грн. 56 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: