Справа №504/1714/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

при секретарі - Ткач Т. В.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

за участю прокурорів

прокуратури Березанського району

Миколаївської області - Яська В. І.

- Точонова В. В.

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, Орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 15.05.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09.01.1999 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 06.07.2001 року, і у даному шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_5

Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина та не піклується про його фізичний та духовний розвиток.

В підтвердження даних обставин позивачка зазначає, що фактично між ними шлюбні стосунки були припинені у березні 2001 року, і з того часу вони з відповідачем проживають окремо. Їхня дитина проживає з нею. Суперечок стосовно місця проживання дитини у них не було, і відповідач не заперечував, щоб дитина проживала з нею. Весь час до моменту її звернення до суду з даним позовом відповідач життям їхнього сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні.

На даний час сину вже 13 років, і він не знає свого біологічного батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачив та навіть не знає про його існування.

Своїм батьком дитина вважає іншого чоловіка - ОСОБА_2, з яким вона зареєструвала шлюб 04.08.2001 року, і з того часу проживає разом з ним і дитиною.

На теперішній час вони з чоловіком проживають в приватному будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання. Між ними склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини.

Разом з тим відповідач, не тільки не виконує свої батьківські обов'язки стосовно їхньої дитини, передбачені ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а й створює перешкоди щодо нормального розвитку дитини, оскільки не дає згоди на її виїзд за межі країни для відпочинку.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його неповнолітнього сина, в зв'язку з його ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, і просить суд позбавити ОСОБА_5 батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, і на задоволенні позову наполягає.

Представник позивачки - ОСОБА_2 позов підтримав та підтвердив обставини, викладені позивачкою в обґрунтування позовних вимог. Пояснив суду, що малолітній ОСОБА_6 вважає його своїм батьком, і у них з ним добрі відносини. Зазначив, що вони з позивачкою не створювали відповідачу перешкоди у спілкуванні з його дитиною. Відповідач сам ніколи не виявляв бажання приймати участь у вихованні дитини.

Прокурор Прокуратури Березанського району Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважає, що для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини - ОСОБА_6 наявні підстави передбачені законом.

Відповідач позов не визнав посилаючись на обставини, викладені ним у поданих ним до суду письмових запереченнях від 16.10.2015 року (а.с.84-87), а саме, що позивачка дуже часто змінювала місце реєстрації, і відстежити зміну її місця проживання та місця проживання його дитини він не мав можливості. Через це він не спілкувався з сином. Вважає, що у цьому винна позивачка, оскільки вона не повідомляла його про місце проживання їхньої дитини. В зв'язку з цим, у задоволені позову просить відмовити.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, повідомленої належним чином про місце, дату і час судового засідання, повторно не з'явився (а.с.107, 112).

Представник залученої судом до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, повторно не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про місце, дату і час судового засідання (а.с.108, 111). У поданому до суду клопотанні від 22.10.2015 року (а.с.109) представник органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області попросив суд розглянути справу за його відсутності.

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності представників Служби у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області та Органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_6 та з'ясувавши думку прокурора, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ст.150 СК України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний, і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно від ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Ухилення батьків від виконання зазначених обов'язків щодо виховання та розвитку дитини відповідно до п.2 ч.1. ст.164 СК України є однією з підстав для позбавлення їх батьківських прав.

З оглянутих у судовому засіданні ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 06.07.2001 року (а.с.14) та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.04.2001 року (а.с.15) вбачається, що позивачка та відповідач до 06.07.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, і у даному шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач.

Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 04.08.2001 року (а.с.16) та даних паспорту серії НОМЕР_4, виданого Березанським РВ УМВС України у Миколаївській області 10.08.2001 року (а.с.7-9) позивачка з серпня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та зареєстрована в с.Фонтанка Комінтернівського району Одеської області.

Разом з тим, в порушення положень ст.150, ч.2 ст.141, ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України відповідач свої батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку свого сина ОСОБА_6 не виконує.

Дані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, поясненнями представника позивачки - ОСОБА_2, показаннями допитаних судом свідків, поясненнями заслуханого у судовому засіданні неповнолітнього ОСОБА_6 та дослідженими судом письмовими доказами.

Так, допитані судом свідки ОСОБА_7 (а.с.95) та ОСОБА_8 (а.с.96), показали суду, що вони проживають у АДРЕСА_1, і добре знайомі з позивачкою та ОСОБА_2, які близько восьми років проживали однією сім'єю по сусідству в одному з ними будинку. З ними також проживала дитина - ОСОБА_6 за весь час їхнього проживання, крім матері дитини, його вихованням займався ОСОБА_2, якого вони вважали батьком дитини, та виявляв до дитини батьківську турботу. Зокрема, свідок ОСОБА_8 зазначила суду, що вона добре знала ОСОБА_6, оскільки він товаришував з її онуками та відвідував дитячий садок, у якому вона працювала поваром. Кожного дня вона спостерігала, як дитину у дитячий садок приводили та забирали або його мати, або ОСОБА_2 Про те, що біологічним батьком дитини є інша особа - свідкам нічого не було відомо до часу даного судового процесу. ОСОБА_2 свідки охарактеризували як особу, що дбала про дитину і фактично займалася її вихованням разом з позивачкою. Відповідача ОСОБА_5 вони раніше ніколи не бачили.

Заслуханий у судовому засіданні 16.10.2015 року неповнолітній ОСОБА_6 (а.с.97-99) пояснив суду, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які його виховують та обоє добре до нього ставляться. Інших батьків він не бажає мати. Стосовно того, що у його свідоцтві про народження його прізвище записано не «ОСОБА_6», а «ОСОБА_6», пояснив, що це помилка. Також зазначив, що він добре знає свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з якими довгий час проживав у одному будинку.

Крім пояснень свідків та неповнолітнього ОСОБА_6 обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання свого сина підтверджуються копією характеристики учня 8-Б класу ОНВК №24 від 05.02.2015 року (а.с.17), згідно якої увагу вихованню ОСОБА_6 приділяють ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які цікавляться його досягненнями та регулярно відвідують батьківські збори, а ОСОБА_5 вихованням сина не займається, і в навчальному закладі його ніколи не бачили, ксерокопією Висновку Органу опіки та піклування Березанської районної державної адміністрації №44 від 24.05.2004 року (а.с.33) в тій частині де зазначено, що ОСОБА_6 не знає свого біологічного батька, ксерокопією Витягу з Протоколу №1 від 17.03.2015 року засідання Ради опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.35-36) в частині підтвердження фактів відсутності батьківської турботи ОСОБА_5 щодо сина ОСОБА_6 та ксерокопією Рішення Виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.37-38), в частині, де зазначено, що ОСОБА_6 не знає свого біологічного батька ОСОБА_5, і з дня народження перебуває на утриманні вітчима ОСОБА_2

Вирішуючи відповідно до встановлених обставин справи питання про наявність підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно своєї дитини, суд враховує роз'яснення Верховного Суду України, дані судам у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», у пункті 16 якої зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання свого неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його дитини згідно положень п.2 ч.1. ст.164 СК України.

Дійшовши такого висновку суд не приймає до уваги доводи відповідача в обґрунтування його заперечень проти позову щодо частої зміни місця реєстрації позивачки та дитини, у зв'язку з чим він не міг спілкуватися з сином, оскільки з паспортних даних позивачки про місце її проживання, які підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вбачається, що близько восьми років, а саме з 09.10.2002 року по 02.10.2010 року позивачка проживала та була зареєстрована за однією адресою: АДРЕСА_1, що суперечить твердженням відповідача про часту зміну місця проживання позивачки. Крім того, з ксерокопії Висновку Органу опіки та піклування Березанської районної державної адміністрації №44 від 24.05.2004 року (а.с.33) вбачається, що позивачка з заявою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно їх сина зверталася до органу опіки та піклування ще у 2004 році, і вказаним органом з відповідачем було проведено відповідну співбесіду. Таким чином, суд вважає, що у відповідача була об'єктивна можливість дізнатися про місце проживання позивачки у 2004 році в Органі опіки та піклування Березанської районної державної адміністрації, у якого мали бути такі дані.

Крім того, суд враховує, що згідно ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини, орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до ч.1 ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Однак, доказів про звернення до суду з позовом про вирішення спору з приводу участі у вихованні дитини, чи відповідного звернення до органу опіки та піклування, позивач суду не надав.

При цьому суд звертає увагу, що згідного чинного законодавства України незнання адреси відповідача не є перешкодою для звернення до суду з позовом за захистом своїх прав, в тому числі з позовом щодо участі у вихованні дитини.

Таким чином суд вважає заперечення відповідача проти позову необґрунтованими і непідтвердженими належними доказами.

Також приймаючи рішення у справі, суд не приймає до уваги Рішення Виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.37-38), яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його сина ОСОБА_6 виходячи з наступного.

Згідно ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з Рішення Виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.37-38) про відмову ОСОБА_1 в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його сина ОСОБА_6, органом опіки та піклування встановлено факти відсутності батьківської турботи відповідача стосовно сина та зазначено, що з дня свого народження ОСОБА_6 знаходиться на утриманні вітчима ОСОБА_2, і вважає його своїм батьком.

Разом з тим, незважаючи на встановлені обставини, орган опіки та піклування відмовляє ОСОБА_1 в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його сина ОСОБА_6 посилаючись на те, що такий висновок може суперечити інтересам дитини.

При цьому, мотивів прийняття такого рішення орган опіки та піклування взагалі не наводить, і не зазначає, яким чином такий висновок може суперечити інтересам дитини, яка вважає батьком іншу особу, що виявляє до неї батьківську турботу.

Таким чином, вказаний висновок органу опіки і піклування, на думку суду, є необґрунтованим та суперечливим, і таким, що носить характер припущення.

Крім того, приймаючи до уваги встановлені судом обставини ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо свого сина ОСОБА_6, яке триває на протязі чотирнадцяти років, наявність у неповнолітнього ОСОБА_6, особи, яка виявляє до нього батьківську турботу з дня його народження, а саме - ОСОБА_2, з яким дитина проживає однією сім'єю і вважає його своїм рідним батьком, суд також вважає, що Рішення Виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.37-38) про відмову ОСОБА_1 в наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його сина ОСОБА_6 суперечить інтересам дитини - ОСОБА_6

В зв'язку з цим, суд не погоджується з вказаним рішенням органу опіки та піклування вважаючи його необґрунтованим, і таким, що суперечить інтересам дитини.

Приймаючи рішення у справі суд також враховує думку неповнолітнього ОСОБА_6, який вважає своїм батьком ОСОБА_2 і не бажає мати іншого батька.

Відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідача ОСОБА_5 слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, оскільки для цього є підстави, передбачені законом.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст.19, ст.150, 164-165 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, Орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, до ОСОБА_5, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Данилівка Березанського району Миколаївської області.

На підставі ст.88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: