АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1740/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 22-ц/789/767/15 Доповідач - Храпак Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

при секретарях : Коваль О.І., Панькевич Т.І

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області - ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Гусятинського районного суду від 2 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

в серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на посаді директора Красненської загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів с. Красне Гусятинського району та стягнення різниці в заробітній платі, посилаючись на те, що з 1988 року працював у Красненській ЗОШ І - ІІІ ст. вчителем , з 31 серпня 1990 року - на посаді директора. 26 жовтня 2011 року був звільнений з посади директора за систематичне невиконання своїх посадових обов'язків відповідно до ст. 40 п. 3 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з наступних підстав. Із наказом про оголошення догани та наказом про його звільнення не ознайомлювали. Запис в трудовій книжці про звільнення не внесено. Наведені в наказі про його звільнення причини не відповідають дійсним обставинам справи. Також вказав, що з листопада 2011 року по даний час він працює вчителем фізики у вказаній вище школі і його заробітна плата значно нижча від заробітної плати директора школи, тому просить також стягнути з відповідача на його користь різницю в зарплаті.

Рішенням Гусятинського районного суду від 2 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітній платі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що суд дав неналежну оцінку доказам у справі, неповно встановив обставини, які мають значення для справи, при прийнятті рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав повністю, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представники відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації - ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Відмовляючи в позові про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 допустив систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, а тому його законно звільнено з займаної посади. Крім цього, судом відмовлено в позові в зв'язку з пропуском строку звернення до суду за захистом свого права.

Колегія суддів з даними висновками повністю погодитися не може, оскільки вони є суперечливими.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 (із відповідними змінами) "Про практику розгляду судами трудових спорів" судам роз'яснено, якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а й усі обставини справи, права та обов'язки.

Таким чином, відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставності позовних вимог.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає. Крім цього, недоведені обставини справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, тому відповідно до п.п.2,4 п.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.40 КзпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Стягнення оголошуються в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Пленум Верховного суду України в п. п. 18, 22, 23 постанови від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно наказом і перевірити їх відповідність законові. При цьому суд не вправі визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судом необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей поступок дисциплінарне стягнення чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював у Красненській ЗОШ на посаді директора з 31 серпня 1990 року.

Наказом № 52-к від 24.06.2011 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» за неналежне виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 23.06.2000 року № 240 ОСОБА_1 начальником відділу освіти оголошено догану.

Однак, з даним наказом ОСОБА_1 не ознайомлено, про що відсутній його підпис на ньому і даний факт підтвердив у судовому засіданні позивач, пояснивши, що про наявність вказаного наказу він дізнався при звільненні.

Як пояснив у судовому засіданні представник відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації ОСОБА_3, що жодних матеріалів з приводу накладення даного дисциплінарного стягнення у відділі не збереглося і за що накладене дане стягнення він пояснити не може.

З наказу відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації № 208- к від 26 жовтня 2011 року «Про звільнення ОСОБА_1Б.» вбачається, що ОСОБА_1, директора загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів с. Красне, звільнено з посади з 26 жовтня 2011 року за п. 3 ст. 40, ст.43-1 КЗпП України за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, наказу МОН України від 23.06.2000 року № 240.

Як видно з даного наказу, що відповідач при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення, обмежився лише загальним посиланням на п.3ст.40 КЗпП за неналежне виконання посадових обов'язків та не врахував положення ст.149 ч.3 КЗпП, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Крім цього, жодних письмових пояснень з приводу неналежного виконання обов'язків у позивача не відбиралося і актів про відмову від дачі письмових пояснень ні за червень 2011 року, ні за жовтень 2011 року відповідач суду не представив.

З матеріалів справи вбачається, що підставою звільнення позивача з займаної посади було те, що за наказом відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації від 23.09.2011 року № 209 «Про здійснення контролю за станом організованого початку 2011/2012 навчального року» на виконання наказу відділу освіти Гусятинської райдержадміністрації від 09.08.2011 року №188 «Про підготовку до початку 2011/2012 н.р. в навчальних закладах району» 04 жовтня 2011 року робочою групою відділу освіти проведено у школі с.Красне перевірку стану ведення шкільної документації, дотримання санітарно-гігієнічних умов та правил внутрішньо-шкільного розпорядку і встановлено, що у книзі обліку руху учнів записані накази, які відносяться до основної діяльності; у книзі наказів з основної діяльності повинно бути 33 накази, а записано 17; у книзі протоколів відсутній протокол серпневої педагогічної наради; відсутній звіт директора школи про роботу за 2010/2011 навчальний рік; річний план не доопрацьований, відсутні відмітки про виконання запланованих заходів (а.с.82 т.1). Крім цього, відповідно до наказу управління освіти науки Тернопільської обласної державної адміністрації від 12.10.2011р. № 470 "Про організований початок 2011/2012 навчального року в закладах освіти області та стан їх готовності до роботи в осінньо-зимовому періоду" встановлено, що розподіл педагогічного навантаження в школі с.Красне проведено тенденційно, без урахування фахових знань і підготовки працівників (а.с.84 т.1).

Таким чином, суть дисциплінарного проступку позивача зводиться до неналежного ведення шкільної документації, не проведення серпневої педагогічної ради та звіту директора школи про роботу за 2010/2011 навчальний рік.

В судовому засіданні першої інстанції оглядалася книга наказів і було встановлено наявність 33 наказів, в тому числі і наказів, прийнятих протягом серпня-вересня 2011 року, відповідно долучено до матеріалів справи за вказаний період ксерокопія даної книги (а.с.1-17 т.2).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт проведення 31 серпня 2011 року заступником директора школи ОСОБА_5 педагогічної ради по підсумках діяльності школи за 2010/2011 рік і завданнях на новий навчальний рік, що підтверджується протоколом № 9 від 31 серпня 2011 року (а.с.119-121 т.1).

Відсутність директора школи ОСОБА_1 на вказаній педраді була зумовлена різким погіршенням здоров'я протягом 30-31 серпня та 1 вересня 2011 року, у зв'язку з чим він звернувся за медичною допомогою до Гусятинської ЦРКЛ, а в подальшому був направлений на лікування до Тернопільської університетської лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні з 2 вересня по 4 жовтня 2011 року, що підтверджується відповідними записами у медичних картах та листками непрацездатності, долучених до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду не заперечила факту проведення даної педради, проте вказала, що педрада була проведена на неналежному рівні і відсутні матеріали даної педради, зокрема доповідь.

Твердження відповідача щодо тенденційного проведення педнавантаження без урахування фахових знань і підготовки працівників спростовується тим, що тарифікаційний список на 1 вересня 2011 року був погоджений завідуючим районного відділу освіти, профспілковим комітетом школи і жодних зауважень з приводу тенденційності чи без урахування фахових знань і підготовки вчителів не було. Відповідно, згідно визначеного педнавантаження відповідачем працівникам школи проводилося нарахування заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, недотримання процедури накладення стягнення, колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, а тому вважає, що позов ОСОБА_1 до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітній платі є обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного (міського) суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За змістом п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Позивач звернувся в суд з позовом у серпні 2014 року і пояснив у судовому засіданні, що про звільнення з займаної посади він дізнався 26 жовтня 2011 року, проте не звертався в суд з позовом, оскільки боявся переслідування з боку Гусятинської райдержадміністрації.

Враховуючи викладене, недоведеність обставин, які б свідчили про переслідування позивача з приводу звернення до суду за захистом свого права, колегія суддів вважає, що строк звернення з заявою до районного суду пропущений без поважних причин, а тому в позові ОСОБА_1 до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітній платі слід відмовити за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Гусятинського районного суду від 2 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації Тернопільської області про поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітній платі відмовити в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак