№ 207/883/14-ц
№ 2/207/268/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в складі головуючого судді Погребняк Т.Ю., при секретарі Плохій А.Ю., розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - виконавчий комітет Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради як орган опіки та піклування, сектор громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Баглійського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області, - про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу батька,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 у лютому 2014 року звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з зазначеним позовом, де зазначила, що відповідач мешкає та зареєстрований у Російській Федерації, у звязку з чим в передбаченому Мінською конвенцією 1993 року порядку на адресу компетентного суду вказаної держави направлено доручення про проведення процесуальних дій - допиту відповідача з приводу заявленого позову та вручення йому копій матеріалів позову. 11 червня 2015 року на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`яку з закінченням терміну повноважень судді Подобєд О.К. справа передана на розгляд даного складу суду. Позивачка згідно позовної заяви просить про надання дозволу на виїзд її неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 в серпні 2015 року терміном на 14 днів. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 жовтня 2010 року зазначений шлюб було розірвано. Від подружніх відносин сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач. Донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні, позивачка зазначила, що має можливість позти доньку на відпочинок за кордон для оздоровлення, розширення світогляду. Відповідач відмовляється у передбаченому законодавством України порядку надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки за кордон для відпочинку та оздоровлення, зверталась до нього неодноразово через засоби інтернету, жодних вагомих аргументів на захист такої відмови він не приводить, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала повністю заявлений позов, повідомила, що відповідач мешкає у Російській Федерації, надати юридично оформлений дозвіл на виїзд дитини за кордон не погоджується, ніяк фактично не пояснюючи свою позицію, тим самим висловлює байдужість до долі дитини, участі у вихованні та матеріальному утриманні якої не приймає. У наданій суду письмовій заяві позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлений позов та просила задовольнити позовні вимоги, однак уточнила їх і з урахуванням, що на час розгляду судом справи по суті термін для виїзду дитини у серпні 2015 року для неї не є вже актуальним, просила надати аналогічний дозвіл на той же період, але у серпні 2016 року та закінчити розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи сповіщався належним чином, судом направлено судове доручення за місцем проживання відповідача в порядку, встановленому міжнародним договором, однак згідно протоколу судового засідання районного суду м. Липецька Російської Федерації від 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 в письмовому клопотанні просив розглядати справу без його участі, при цьому доручення повернуто суду без виконання.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем по справі проживала однією сімєю з 11 жовтня 2008 року, мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. За рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 08 жовтня 2010 року шлюб між позивачем та відповідачем у справі було розірвано. Рішенням суду від 10.12.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини. Позивачка має намір виїздити разом з дитиною на відпочинок за кордон. Вихованням дитини відповідач не займається, дитиною повністю опікується позвачка. Виїзд дитини за кордон має на меті сприяти її духовному та фізичному розвитку. Позивачка просить суд надати дозвіл на виїзд її неповнолітньої дитини в серпні 2015 року терміном на 14 днів.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). З відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.

Згідно ст. ст. 150-153 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на виховання дитини, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, дитина має право звернення за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду по досягненню нею чотирнадцяти років.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у супроводі позивачки без письмової згоди та без супроводу батька відповідатиме інтересам дитини в частині її духовного та фізичного розвитку, забезпечення дотримання прав дитини, вимогам розумності щодо тривалості у часі при наданні позивачці такого права, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. З урахуванням тривалого розгляду судом даної справи, що викликано необхідністю сповіщення відповідача, який мешкає за межами держави, суд важає небхідним встановити термін надання дозволу на виїзд терміном на 14 днів у серпні 2016 року, задовольнивши відповідне клопотання позивачки.

Керуючись ст. 141, 150, 151, 157 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 8, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у її супроводі без письмової згоди та без супроводу батька дитини ОСОБА_2 в серпні 2016 року терміном на 14 днів

Судові витрати з урахуванням обставин справи віднести на рахунок позивачки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Погребняк Т.Ю.