У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління Пенсійного Фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна фірма «Приватбуд», про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2015 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами, ОСОБА_2 звернувся до суду із касаційною скаргою, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно керувався ст.ст. 235, 256 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у правовідносинах спору про право, оскільки встановлення зазначених фактів заявнику необхідно для перерахунку пільгової пенсії, а заінтересована особа - УПФ України у м. Кременчуці Полтавської області відмовило заявнику у оформленні та призначенні пенсії у зв'язку з тим, що у ОСОБА_2 відсутні передбачені спеціальним законом документи на підтвердження стажу роботи.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних ухвал не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових ухвал.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління Пенсійного Фонду України у м. Кременчуці Полтавської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна фірма «Приватбуд», про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур