01 липня 2015 року м. Київ
суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів з доходу та стягнення неустойки за прострочення аліментів
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 01 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року в частині вирішення вимог про стягнення неустойки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, а рішення судів в частині стягнення заборгованості залишено без змін.
Однак з висновками колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних не погоджуємося з огляду на таке.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ми погоджуюсь із вищезазначеними судовими рішеннями в частині позовних вимог про стягнення неустойки, тому що вони відповідають вимогам діючого законодавства України та судовій практиці.

Вказані рішення відповідають вимогам п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2006_05_15/pravo1/VS06098.html?pravo=1>, передбачена ст. 196 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 періодично сплачуються кошти на адресу ОСОБА_3, що підтверджено відповідними квитанціями, а доказів існування будь-яких інших грошових зобов'язань між позивачем та відповідачем суду не надано. В частині вимог про стягнення неустойки, суди дійшли правильного висновку, що вина відповідача щодо заборгованості відсутня через непред'явлення позивачкою виконавчого листа до виконання протягом тривалого часу, сплати періодично боржником аліментів, а також відсутності підтвердження повідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження.

До суду не надано доказів того, чи перевірялось при виконанні рішення суду державним виконавцем факт працевлаштування боржника та розмір отриманих доходів, розрахунок складений з врахуванням із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а відповідно до трудової книжки відповідач офіційно працевлаштований у спірний період.

Також суди дійшли правильного висновку в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення з відповідача вартості отриманих ним за рішенням суду земельних ділянок, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Не погоджуючись із думкою складу колегії вважаємо, що судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки відповідають вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 197 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_868/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважних причин виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Згідно ст. 195 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_859/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до статті 196 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_864/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1> при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за аліментами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_4 періодично сплачуються кошти на адресу ОСОБА_3, що підтверджено відповідними квитанціями.

Разом з тим судом в повній мірі не перевірені доводи сторін щодо існуючої заборгованості по аліментам, враховуючи те, що в матеріалах справи знаходяться різні розрахунки, не надана оцінка доводам сторін. Що відповідач не працює, має нерухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення при стягненні заборгованості по аліментам.

Не погоджуючись із думкою складу колегії вважаємо, що судові рішення в частині вимог про стягнення неустойки відповідають вимогам діючого законодавства, а позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам не відповідають вимогам закону.

Судді Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Євтушенко О.І.

Іваненко Ю.Г.