Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-278/2011 Головуючий у 1 -ій інст. КУХТА В. О.
Категорія - цивільна Доповідач - ШАРАПОВА О.Л.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

Головуючого-судді: ШАРАПОВОЇ О.Л.

суддів: ЛИТВИНЕНКО І.В., ЗАБОЛОТНОГО В.М.

при секретарі: ШТУПУН О.М.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені та витребуваний у ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1; ОСОБА_2 у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що суд не дав належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що спірний автомобіль був ним придбаний у ОСОБА_7, про що остання написала розписку. Апелянт вказує на те, що при ухваленні судового рішення не були враховані приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 23 січня 2007 року ОСОБА_7 надала ОСОБА_2 довіреність строком по 23.01.17 року на право користування та розпорядження належним їй автомобілем ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1; вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрована в реєстрі за № 445.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Після смерті ОСОБА_7 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_4

Право власності на автомобіль ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1 станом на 24 лютого 2010 року було зареєстроване за ОСОБА_7

16 березня 2010 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1.

Вказаний транспортний засіб знаходиться у володінні ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку, що при видачі довіреності ОСОБА_7 діяла як власник транспортного засобу, надання довіреності не є переходом права власності на майно, між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля не укладався, а тому після смерті ОСОБА_7 до складу спадщини увійшов спірний автомобіль.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. ст. 207, 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

В ході розгляду справи сторони не оспорювали, що вартість автомбіля ВАЗ 21053, номерний знак НОМЕР_1 станом на вересень 2006 року та на січеь 2007 року перевищувала у більш ніж двадцять разів розмір неоподаткованого мінімуму догодів громадян.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 1543-ц від 30.09.10 року встановити виконавця підписів у розписках в графі „ОСОБА_7" не виявляється можливим.

В ході розгляду справи ОСОБА_4 заперечував факт підписання ОСОБА_7 розписок від 25.09.06 року щодо продажу спірного транспортного засобу.

За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надання довіреності не є переходом права власності на майно, між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу автомобіля не укладався, а тому після смерті ОСОБА_7 до складу спадщини увійшов спірний автомобіль.

Доводи апелянта про те, що суд не дав належної правової оцінки показанням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що спірний автомобіль був ним придбаний у ОСОБА_7, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини, з урахуванням приписів ст. 218 ЦК України, не можуть встановлюватися показаннями свідків.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні судового рішення не були враховані приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки позовні вимоги про визнання договору дійсним не заявлялися, а приписи ч. 2 ст. 220 ЦК України стосуються визнання дійсними договорів, що підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,-

У ХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 грудня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: