Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Шкіря І.І.

з участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

адвоката Бойко Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо. За весь час окремого проживання відповідач не брав належної участі в утриманні та забезпеченні доньки, відмовляється добровільно сплачувати аліменти та брати участь у її вихованні. На даний час вона не працює, перебуває у декретній відпустці, її коштів не вистачає на утримання дитини. Відповідач постійного місця роботи та інших осіб, які б перебували на його утриманні чи матеріальному забезпеченні не має. Просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно.

Позивачка та її адвокат в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просять позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що на даний час він не працює та згідний сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання їхньої доньки в розмірі 500 грн. щомісячно.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком в свідоцтві про народження якої значиться відповідач, а мати позивачка.

Неповнолітня донька перебуває на утриманні і вихованні у позивачки.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, відсутність у нього інших утриманців, а також часткове визнання ним позову. Тому, суд вважає, що відповідач, як молодий, працездатного віку чоловік, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своєї дитини 850 грн. у місяць.

Беручи до уваги, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 вересня становить 1167 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 1500 грн. у місяць позивачка суду не надала.

Розмір аліментів визначений судом відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). За таких обставин, з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України підлягають стягненню 487.2 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 180, 184 СК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 26 серпня 2015 року і до її повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду державного бюджету України 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуюча Сарай А.І.