У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина М.М.,

суддів - Павліченка С.В., Собослоя Г.Г.

при секретарі - Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

19 листопада 2013 року Перечинським районним судом по даній справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позову публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Не погодившись із заочним рішенням Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про його перегляд.

Ухвалою Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду від 19 листопада 2013 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року відповідачка ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального права, неповного та неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу зробив не вірний висновок про те, що відповідачка ОСОБА_1 копію заочного рішення Перечинського районного суду від 19 листопада 2013 року отримала 13 лютого 2014 року, так як у повідомленні про вручення поштового відправлення, на яке посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, відсутній її підпис, який посвідчував би факт отримання нею копії заочного рішення суду першої інстанції. Апелянтка зазначає, що про дане заочне рішення їй стало відомо тільки 09 лютого 2015 року після отримання повідомлення з державної виконавчої служби.

Апелянтка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду підтримали апеляційну скаргу із доводів, викладених в ній.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, які з'явилися по справі в судове засідання апеляційного суду, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка пропустила строк подачі заяви про перегляд заочного рішення, а клопотання про поновлення такого не подала.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може виходячи з наступного.

Встановлено, що 19 листопада 2013 року Перечинським районним судом по даній справі було ухвалено заочне рішення про задоволення позову публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки без участі відповідачки та її представника.

В порушення вимог ст. 222 ЦПК України судом першої інстанції копію заочного рішення Перечинського районного суду від 19 листопада 2013 року сторонам було направлено простим листом 19 листопада 2013 року (а. с. 49-51).

Повторно копію вищенаведеного заочного рішення суду першої інстанції сторонам направлено 10 лютого 2014 року (а. с. 52-54).

Матеріали справи містять повідомлення про вручення поштових відправлень з яких не зрозуміло який документ було отримано відповідно до даних повідомлень, хто отримав поштове відправлення та вони не підписані одержувачем, а відтак, не можуть слугувати належним та допустимим доказом того, що відповідачкою ОСОБА_1 було отримано копію оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції саме 13 лютого 2014 року.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що про наявність заочного рішення відповідачці ОСОБА_1 стало відомо тільки 09 лютого 2015 року, а заяву про його перегляд подано 10 лютого 2015 року в межах передбаченого законодавством строку.

Отже, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залишення заяви про перегляд заочного рішення Перечинського районного суду від 19 листопада 2013 року без розгляду у зв'язку з пропуском строку подання заяви, оскільки такий заявницею не пропущено.

З огляду на викладене та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України ухвала Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року підлягає скасуванню як безпідставна, оскільки заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без розгляду з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Перечинського районного суду від 23 лютого 2015 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Судді: