АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6901/15 Головуючий 1 - інстанції - Калмикова Л.А.
Справа № 619/27/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П. Категорія - стягнення суми
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Красношапка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна», про стягнення суми заборгованості за договором суборенди,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за договором суборенди станом на 10.12.2014 року у розмірі 251 625 грн. 56 коп.

У липні 2015 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, належні відповідачу, за виключенням виплат, визначених ч.4 ст.152 ЦПК України.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу як таку, що постановлена з порушеннями норм матеріального і процесуального права та постановити ухвалу про задоволення його заяви про забезпечення позову, наклавши арешт на майно та грошові кошти, належні ОСОБА_6 за виключення виплат, визначених ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

При цьому посилається на те, що суд не звернув увагу на те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до матеріальної шкоди позивачу, оскільки реально виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача коштів буде неможливим.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано положення пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову через ненадання позивачем та його представником відомостей про конкретне майно та грошові кошти відповідача і їхнє місцезнаходження суд першої інстанції не врахував положень Закону України «Про захист прав персональних даних», Закону України «Про інформацію», Закону України «Про банки та банківську діяльність» в силу яких ані позивач, ані його представник не можуть і не мають права збирати та отримувати інформацію про майно відповідача, оскільки ця інформація є конфіденційною, а її поширення заборонено законодавством.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не зазначено будь-яких даних про майно та кошти, у тому числі відносно належності, знаходження майна, грошових коштів відповідача.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч.8,9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Судова колегія доходить висновку, що рішення за заявою представника позивача про забезпечення позову прийнято судом з порушеннями норм процесуального права.

Так, вказана заява дійсно не містила зазначення даних про майно та грошові кошти відповідача, на які представник позивача просив накласти арешт, що могло стати підставою для повернення вказаної заяви відповідно до ч.8 ст.153 ЦПК України.

Оскільки такого рішення судом прийнято не було, то вирішуючи заяву по суті він мав виходити з оцінки обгрунтованості необхідності вжиття заходів забезпечення позову, а також врахувати, що у разі задоволення заяви, ухвала про забезпечення позову може бути спрямована для виконання до органів виконавчої служби, до повноважень якої у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" входить і право на одержання необхідної для проведення виконавчих дій інформації, у тому числі конфедеційної.

Порушення порядку вирішення питання у відповідності до ч.3 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали від 13.08.2015 року і передачі заяви представника позивачк про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304, ч.2 ст.307, ст.ст.312,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 13 серпня 2015 року скасувати, заяву представника позивача про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя -

Судді колегії -