АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Оніщука М.І.,

- КрижанівськоїГ.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна», третя особа: Генеральний директор Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» Золочевський Іван Олександрович, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що він є учасником бойових дій та інвалідом війни, має дві вищі освіти за фахом інженера електрозв'язку та менеджера-економіста.

З червня 1994 року безперервно працював у Приватному акціонерному товаристві «МТС Україна» на посадах інженера, керівника центру експлуатації Києва, керівника групи експлуатації радіопідсистеми.

У лютому 2015 року йому стало відомо про заплановані наказом №ОД/П-033.0 Генерального директора ПрАТ «МТС Україна» зміни в організаційній структурі компанії, зокрема, очолюваний ним структурний підрозділ «Група експлуатації радіопідсистеми КиТУ», що існував в межах Київського територіального управління, планувалося ліквідувати, натомість було створено структурний підрозділ «Технічний центр Київ».

16 лютого 2015 року його було ознайомлено з наказом ПрАТ «МТС Україна» №ЛС-255 від 13.02.2015 р. про його майбутнє вивільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва праці - скороченням штату працівників на підставі наказу №ОД/П-033.0 від 02.02.2015 р. та про відсутність на підприємстві вакансій, що відповідають його спеціальності та кваліфікації.

У компанії були наявні вакансії, що відповідали його кваліфікації та досвіду, зокрема, з лютого 2015 року була вакантна посада керівника новоствореного «Технічного Центру Київ». На час його звільнення з компанії тимчасово виконуючим обов'язки керівника вказаного центру був призначений його колишній підлеглий - інженер вищої кваліфікації.

У штатному розписі ПрАТ «МТС Україна» на час, що передував його звільненню, були наявні й інші вакансії, які повинні були бути йому запропоновані. Так, згідно відомостей на сайті ПрАТ «МТС Україна» в мережі Інтернет були наявні вакансії спеціаліста з укладання договорів (технічний напрямок), експерта по роботі з клієнтами, начальника відділу експлуатації транспортної мережі, інженера, інженера з планування комутаційної підсистеми, оператора вимірювального комплексу, інженера технічної підтримки та ін.

Він має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці, більше двадцяти років сумлінно працював у компанії, не мав жодних дисциплінарних стягнень з боку керівництва, є учасником бойових дій та інвалідом війни, був єдиним працівником із самостійним заробітком у родині, однак перевага в залишенні на роботі йому надана не була.

16.04.2015 р. наказом від №ЛС-559 його було звільнено з роботи.

Оскільки відповідач звільнив його без законної на те підстави, він зобов'язаний поновити його на попередній роботі та сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 15532 грн 06 коп.

Окрім того, такими діями відповідача була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 220000 грн.

З урахуванням наведеного, просив суд:

- скасувати наказ Генерального директора Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» №ЛС-559 від 14 квітня 2015 року про його звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України;

- поновити його на посаді керівника групи експлуатації радіопідсистеми Київського територіального управління Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» з 16 квітня 2015 року;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 квітня 2015 року по день фактичного поновлення на роботі;

- стягнути з Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на його користь моральну шкоду в розмірі 220000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна», третя особа: Генеральний директор Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» Золочевський Іван Олександрович, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати по справі компенсовано за рахунок держави.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що у штатному розкладі ПрАТ «МТС Україна» станом на 16 лютого 2015 року були наявні вакансії, які передбачали виконання роботи нижчої кваліфікації, ніж його, але вони не були йому запропоновані.

16 квітня 2015 року наказом №ЛС-559 його було звільнено з ПрАТ «МТС Україна».

На цю дату за інформацією, що була доступною на сайті відповідача у мережі Інтернет, а також на сайтах кадрових агентств у ПрАТ «МТС Україна» було понад 100 вільних вакансій.

Однак його роботодавець не запропонував йому наявні в штатному розкладі за період з 16 лютого 2015 року по 16 квітня 2015 року вакантні посади, які передбачали виконання роботи нижчої кваліфікації, ніж його, на зайняття яких він міг претендувати, тому процедура звільнення не була дотримана.

Також відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності на підприємстві менш кваліфікованої роботи, не зважаючи на те, що така інформація витребовувалася судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що з 14.06.1994 року ОСОБА_2 працював у Приватному акціонерному товаристві «МТС Україна» на посадах інженера, керівника центру експлуатації Києва, керівника групи експлуатації радіопідсистеми Київського територіального управління (а.с. 25-17).

Згідно наказу №ОД/П-033.0 «Про зміни в організаційній структурі ПрАТ «МТС Україна» від 02.02.2015 року структурний підрозділ група експлуатації радіопідсистеми Київського територіального управління вирішено ліквідувати (а.с. 81-82).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП Українитрудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно наказу ПрАТ «МТС Україна» від 13.02.2015 року №ЛС-255 у зв'язку зі змінами в організації виробництва праці - скороченням штату працівників ОСОБА_2 попереджено про майбутнє вивільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також повідомлено про відсутність на підприємстві вакансій, які б відповідали його спеціальності та кваліфікації (а.с. 39).

З даним наказом позивач ознайомлений 16.02.2015 року, про що свідчить його особистий підпис.

16.04.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з посади керівника групи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується наказом №ЛС-559 від 14.04.2015 року (а.с. 40).

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що роботодавець не запропонував йому наявні у штатному розкладі за період з 16 лютого 2015 року по 16 квітня 2015 року вакантні посади, які передбачали виконання роботи нижчої кваліфікації, ніж його, на зайняття яких він міг претендувати, тому процедура звільнення не була дотримана.

Колегія суддів не погоджується з даними доводами апелянта з огляду на таке.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 вказує, що згідно відомостей на сайті ПрАТ «МТС Україна» в мережі Інтернет були наявні вакансії спеціаліста з укладання договорів (технічний напрямок), експерта по роботі з клієнтами, начальника відділу експлуатації транспортної мережі, інженера, інженера з планування комутаційної підсистеми, оператора вимірювального комплексу, інженера технічної підтримки та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КЗпП України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як на підставу своїх доводів, позивач посилається на роздруківки з мережі Інтернет сайту ПрАТ «МТС Україна».

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, вакансії, надані ОСОБА_2, датовані після його звільнення (а.с. 44-47, 50-58).

Разом з тим, згідно даних з сайту ПрАТ «МТС Україна» станом на 14.04.2015 була вакантна посада спеціаліста з укладання договорів (технічний напрямок) (а.с. 49).

Серед вимог, встановлених до кандидата на зазначену вище посаду, є знання митного, фінансового, цивільного, податкового, господарського, трудового законодавства, однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 такими знаннями не володіє.

Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції надано лист та додаток, згідно яких в період з 16.02.2015 року по 16.04.2015 року було звільнено 93 працівника, у тому числі 42 працівника технічних спеціальностей, та прийнято 17 працівників (а.с. 111-112).

Так, 23.02.2015 року на посаду інженера було прийнято ОСОБА_5

Прийняття ОСОБА_5 здійснювалося згідно наказу №ЛС-140/1 від 28.01.2015 року на підставі заяви від 28.01.2015 року (а.с. 135-136).

Спростовуючи доводи позивача про наявність на дату його звільнення вакантної посади керівника новоствореного «Технічного Центру Київ», представник відповідача зазначила, що при утворені цього центру посада керівника цього центру не утворювалась. На підтвердження цього надала витяг зі штатного розпису новоствореного «Технічного Центру Київ».

На спростування доводів апеляційної скарги щодо наявності на час звільнення позивача посад з нижчою, чим його, кваліфікацією до апеляційного суду відповідач надав витяг з штатного розкладу ПрАТ «МТС Україна» за період з 16.02.2015 року по 16.04.2015 року по всьому підприємству та всіх структурних підрозділах та довідку від 15.09.2015 року № НР-15-16773, яка містить зведені дані про кількість звільнених та прийнятих працівників з поіменним списком, порядком їх прийняття на роботу, з зазначенням посад на які вони були прийняті.

Суд апеляційної інстанції надав позивачу та його представнику можливість ознайомитися з цими документами та визначитися щодо конкретної вакансії, які позивач вважав такою, що мала місце на час його звільнення та не була йому запропоновану і на яку в силу своєї кваліфікації позивач міг би претендувати, проте ця посада йому була не запропонована.

Ознайомившись з документами, позивач так і не визначився, яку конкретно посаду йому не було запропоновано. Пояснив лише, що він згоден був працювати в місті Києві та займати посаду інженера згідно своєї кваліфікації. При цьому так і не зазначив, які посади і в якому структурному підрозділі він вважав вакантними на час його звільнення.

Колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача про те, що надаючи суду довідку про відсутність вакантних місць на час звільнення позивача та витяги зі штатних розписів, відповідач несе відповідальність за правильність та достовірність даних таких документів.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, який дав оцінку кожному наданому доказу і в колегії суддів не має правових підстав для переоцінки доказів.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: