Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного концерну «Укроборонпром» (далі - ДК «Укроборонпром»), третя особа - державне підприємство «Завод імені В.О. Малишева» (далі - ДП «Завод імені В.О. Малишева»), про визнання незаконним та скасування наказу про увільнення від виконання обов'язків, поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що наказом ДК «Укроборонпром» від 21 серпня 2014 року № 233-К його було увільнено від виконання обов'язків генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева». Посилаючись на порушення відповідачем трудового законодавства, позивач просив суд визнати наказ тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора ДК «Укроборонпром» від 21 серпня 2014 року № 233-К незаконним та скасувати його; поновити його на посаді генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева»; стягнути з ДК «Укроборонпром» на його користь витрати на правову допомогу.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами установлено, що з 25 грудня 2012 року по 24 березня 2014 року ОСОБА_3 обіймав посаду генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева» (а.с. 27).

Наказом № 65-К від 24 березня 2014 року припинено контракт з позивачем та його звільнено з займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_187/ed_2015_01_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> за згодою сторін (а.с. 28).

Наказом № 88-ОС від 25 березня 2014 року ОСОБА_3 призначено на посаду заступника генерального директора у ДК «Укроборонпром» з відповідним посадовим окладом, про що зроблено запис у трудовій книжці позивача (а.с. 29).

Наказом № 66-К від 24 березня 2014 року на ОСОБА_3, заступника генерального директора ДК «Укроборонпром», було покладено виконання обов'язків генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева» з 25 березня 2014 року до укладення контракту з керівником ДП «Завод імені В.О. Малишева», без оплати. Надано виконуючому обов'язки генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева» ОСОБА_3 право підписання розпорядчих, фінансових та інших документів з питань, віднесених до компетенції керівника цього підприємства (а.с. 30).

Наказом ДК «Укроборонпром» від 21 серпня 2014 року № 233-К ОСОБА_3 було увільнено від виконання обов'язків генерального директора ДП «Завод імені В.О. Малишева» (а.с. 31).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що посада генерального директора була його основною посадою, а тому при звільненні від виконання обов'язків генерального директора, відповідач не дотримався норм трудового законодавства, а саме: не попередив його за два місяці, не виплатив вихідну допомогу та не оформив належним чином трудову книжку.

Згідно з положеннями ст. 105 КЗпП України під суміщенням розуміють виконання на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації разом із основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судами попередніх інстанцій, з ОСОБА_3 було укладено лише один трудовий договір, за яким він працював на посаді заступника генерального директора ДК «Укроборонпром» з тимчасовим покладенням на нього обов'язків генерального директора ДП «Завод ім. Малишева» до оформлення контракту з новим керівником підприємства без оплати за суміщення зазначених посад і в межах установленої тривалості робочого дня. ОСОБА_3 було увільнено від виконання обов'язків генерального директора ДП «Завод ім. Малишева» у зв'язку з тим, що з 22 серпня 2014 року було укладено контракт з новим керівником підприємства, при цьому позивач продовжив обіймати посаду заступника генерального директора.

З огляду на зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки розірвання трудового договору з ОСОБА_3 з підстав, передбачених КЗпП України, не відбулося, а лише припинилося тимчасове виконання позивачем обов'язків керівника підприємства.

Статтею 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін