У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в особі її законного представника - ОСОБА_5, до ОСОБА_6, треті особи: відділ освіти Оржицької районної державної адміністрації Полтавської області, Оржицька загальноосвітня школа І-ІІ ступенів імені І.Я. Франка, про визнання дій незаконними за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її законного представника - ОСОБА_5, на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 в особі її законного представника - ОСОБА_5, звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є ученицею Оржицької загальноосвітньої школи І-III ступенів імені І.Я. Франка. У 2013 - 2014 навчальному році для більш якісного засвоєння учбового матеріалу вона у школі стала користуватися мультимедійним пристроєм (планшетом). Із такими діями не погодилась ОСОБА_6 та стала забороняти користуватися планшетом у приміщенні школи та приносити до школи, оскільки щодо заборони приносити до школи мобільні телефони та планшети є відповідний наказ Міністерства освіти та науки України від 24 травня 2007 року № 420 та виданий на його основі наказ управління освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації від 31 травня 2007 року № 244, а також наказ директора Оржицької загальноосвітньої школи І-III ступенів імені І.Я. Франка від 27 серпня 2013 року № 158.

Ураховуючи викладене, позивач просила суд визнати незаконними дії ОСОБА_6 в частині оголошення учням 10 класу Оржицької загальноосвітньої школи І-III ступенів імені І.Я. Франка та їй особисто заборони приносити до школи портативні мультимедійні пристрої типу планшет і мобільні телефони, заборони використовувати мобільні телефони у приміщенні школи у позаурочний час, заборони використовувати портативні мультимедійні пристрої типу планшет у позаурочний час та під час уроків. Визнати дії відповідачки, яка своїми висловлюваннями 13 травня 2014 року щодо того, що законодавство України та керівні накази вищих інстанцій у сфері освіти стосовно регламентації використання учням мобільних телефонів та планшетів далекі від реалій життя.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її законний представник - ОСОБА_5, просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_6, будучи вчителем Оржицької загальноосвітньої школи І-III ступенів імені І.Я. Франка за трудовим договором та виконуючи обов'язки класного керівника цієї школи, не є службовою особою навчального закладу та не має права здійснювати адміністративно-господарські або інші юридично владні дії.

Разом з тим під час вчинення спірних правовідносин, ОСОБА_6 виконувала свої посадові обов'язки, передбачені посадовою інструкцією та Положенням про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 6 вересня 2000 року № 434.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її законного представника - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта