АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року в справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю повернуто позивачу.

Роз'яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати , а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явився і причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача, що є обов'язковими реквізитами позовної заяви, також позивачем заявлено вимоги майнового характеру, в частині визнання за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна за набувальною давністю, що зумовлює визначення у позовній заяві ціни позову відповідно до положень п.9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, однак позивачем не визначено ціну позову, як і не надано доказів, які мали підтвердити дійсну вартість об'єкту нерухомого майна, що є предметом позову та не зазначено докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно ч.1 ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7 постанови №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житлове приміщення та визнати його єдиним власником квартири АДРЕСА_1 в м. Києві за набувальною давністю.

До позовної заяви додав: копію довідки від 31.03.2015 року; копію свідоцтва про право власності на житло від 17 вересня 2003 року відповідно до якого, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло , виданого Дніпровською районною в м. Києві держадміністрацієї від 17.09.2003 належало по ј частині АДРЕСА_1 в м. Києві та на підставі свідоцтва про право на спадщину , яке видане Десятою Київською держнотконторою 23.01.2009 ј частина цієї квартири належить ОСОБА_1; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 09 лютого 2008 року, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.03.2015 року згідно якого позивач є власником АДРЕСА_1 в м. Києві; заяву про забезпечення позову, копію посвідчення інваліда 2 групи тощо.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишено без руху, копію якої позивач отримав 11 серпня 2015 року( а.с. 7).

На виконання вимог ухвали, 12.08.2015 він направив до суду заяву про усунення недоліків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач зазначав, що є власником спірної квартири АДРЕСА_1 в м. Києві , яку було приватизовано ним та його дружиною, як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 проте відповідач всупереч волі позивача використовує житлове приміщення, чим порушує права позивача щодо користування та розпорядження жилою площею, у зв'язку з чим просив визнати відповідача такою , що втратила право користування спірним жилим приміщенням та визнати його єдиним власником спірної квартири за набувальною давністю.

У заяві про усунення недоліків позивач посилався на те , що він позбавлений можливості встановити місце реєстрації відповідача, виходячи з вимог Закону України " Про захист персональних даних", а щодо вартості квартири надав роздруківку про продаж рівнозначних квартир, які розташовані в тому ж будинку , що і належна йому квартира.

Пунктом 3 статті 122 ЦПК України передбачено , у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Однак, суд залишаючи без руху позовну заяву , зокрема , з тих підстав , що у ній відсутні дані про місце проживання відповідача , не звернув увагу на ці вимоги закону, а також те , що у позовній заяві позивач вказував , що місце проживання відповідача йому невідоме, а у заяві про усунення недоліків зазначав, що не має можливості такі дані отримати.

Не можна погодитися з висновками суду і про те , що у позовній заяві позивач ставить вимоги про визнання права власності на квартиру, оскільки позивач просив визнати його єдиним власником квартири за набувальною давністю в той час , як додані до позовної заяви докази свідчать про те, що квартира АДРЕСА_1 в м. Києві належить йому на праві власності, а відтак у судовому засідання підлягали уточненню позовні вимоги.

Повертаючи позовну заяву з підстав не надання позивачем доказів, які мали підтвердити дійсну вартість об'єкту нерухомого майна, що зумовлює визначення у позовній заяві ціни позову, суд не врахував, що позивач додав до позовної заяви копію посвідчення серії НОМЕР_1 в підтвердження того , що він звільнений від сплати судового збору.

Проте, при вирішенні питання прийняття позовної заяви ОСОБА_1, суд на ці вимоги закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України не звернув увагу , а тому ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки питання уточнення позовних вимог та подання доказів може бути вирішено в наступних стадіях цивільного процесу і не доведеність позивачем своїх вимог є підставою до відмови у задоволені позову.

За таких обставин, ухвалу суду законною та обґрунтованою назвати не можна, а тому така ухвала підлягає скасуванню, а питання прийняття позовної заяви необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вирішення цього питання відноситься до його компетенції.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 вересня 2015 року скасувати, а питання прийняття позовної заяви передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: