АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року

в цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Святецького Дмитра Володимировича, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 подала до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Святецького Д.В. Заявниця посилалася на те, що, не дивлячись на її звернення 08.09.2014 року та наявність взаємних зобов'язаньміж нею та ОСОБА_4 за рішеннями судів на виконання яких і різних ВДВС відкриті виконавчі провадження, державний виконавець Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Святецький Д.В. не приймає заходів до зарахування зустрічних вимогі неправомірно у 2013 році наклав арешт на її майно.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі поданої представником ОСОБА_2 - ОСОБА_1 ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про задоволення скарги у повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, суперечність висновків суду, довільне тлумачення судом норм права, неурахування положень ст. 601 ЦК України щодо припинення зобов'язань шляхом зарахування однорідних вимог та існуючу судову практику.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Державний виконавець Святошинського районного управління юстиції в м. Києві Святецький Д.В., будучи належним чином повідомленим в судове засідання не з'явився. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналогічні положення містить і ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

У п. 3 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

За правилами ч. 1 ст. 385 ЦПК скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця, суд виходив з того, що дії державного виконавця відповідають положенням ЗУ «Про виконавче провадження» й такого способу примусового виконання як зарахування стягнення за різними виконавчими провадженнями де одні і теж сторони є стягувачами та боржниками законодавством не передбачено.

При цьому, суд не звернув уваги на те, що заявниця скаргу дії державного виконавця по накладенню арешту на її майно згідно постанови від 29.03.2013 року та бездіяльність останнього щодо її заяви від 08.09.2014 року відносно зарахування зустрічних однорідних вимог за різними виконавчими провадження, що перебувають як у ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва так і в інших ВДВС, подала до суду лише 02.07.2015 року, проте клопотання про поновлення строку та визнання причин пропуску процесуального строку поважними вона та її представник не подавали.

Разом із цим право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку (ст.72 ЦПК України).

Статтею 73 ЦПК України визначено, що суд поновлює або продовжує строк, встановлений законом або судом, виключно за клопотанням сторони, або іншої особи у разі пропущення його з поважних причин.

З огляду на те, що ОСОБА_2 з клопотанням про поновлення строку не зверталася, а суд не має повноважень вирішувати це питання за власної ініціативи, зважаючи на наведені норми процесуального закону, суду належало вирішити питання щодо наявності підстав для прийняття скарги на дії та бездіяльність державного виконавця до розгляду.

З наведених обставин ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 312-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/10545/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/129072015

Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.