Справа № 465/8302/13 Головуючий у 1 інстанції: Лозинський Б.М.
Провадження № 22-ц/783/5724/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В.

Секретар: Бохонко Е.Р.

З участю представника позивача Акименко І.З., відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката Роюк Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Житлово-будівельного кооперативу №126 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу №126 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач Житлово-будівельний кооператив №126 в особі голови правління Акименко І.З.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що висновок суду про пропуск позивачем спеціального строку позовної давності є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону. Зазначає, що ЖБК №126 зверталося з цивільним позовом 14.11.2011 року у кримінальній справі та 21.06.2013 року подало заяву про уточнення позовних вимог, однак постановою Франківського районного суду м. Львова від 25.06.2013 року цивільний позов був залишений без розгляду та роз»яснено право на звернення з позовом в порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.265 ЦК України строк з 14.11.2011 року до 03.07.2013 року не зараховується до строку позовної давності, оскільки справа перебувала на розгляді при кримінальному провадженні. Вказує, що документи на які він посилається наявні в матеріалах кримінальної справи, яку суд відмовив витребувати з архіву, а копія постанови Франківського районного суду м.Львова наявна у матеріалах даної цивільної справи, а відтак вважає, що позивач не пропустив строку позовної давності. Крім цього, вважає помилковим висновок суду про те, що позивач не довів причинно-наслідковий зв»язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивачу на підставі нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки позивач у позовній заяві обґрунтував та подав докази, що вказані кошти перебували на депозитних рахунках у ПАТ «Укрсоцбанк» та ПАТ «ДОБ» та позивач отримував дохід у вигляді відсотків за депозитом. Судом не враховано того, що відповідач протиправно перераховував кошти ЖБК у сумі 100100,00 грн. на свої особисті рахунки та отримав дохід у вигляді відсотків на загальну суму 52 374,76 грн.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача Акименко І.З. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 та його адвоката Роюк Л.І., вивчивши матеріали кримінальної справи № 184-0025 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст.ст. 364-1 ч.2, 366 ч.1, 358 ч.4 КК України, матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_3, будучи службовою особою, наділеною адміністративно-господарськими повноваженнями, перебуваючи на посаді голови житлово-будівельного кооперативу №126, зловживаючи своїми повноваженнями, умисно використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересам ЖБК №126, достовірно знаючи, що загальними зборами управління житлово-будівельного кооперативу №126 не приймалося рішення про надання йому безвідсоткової позики грошових коштів, шляхом укладення між ЖБК-126 та собою як фізичною особою договору № 1/02 від 24.02.2009 року про надання кооперативом безвідсоткової позики та надання вказаного договору у відділення Ощадного банку України, в якому відкритий обслуговуючий рахунок кооперативу, згідно платіжного доручення №16 від 25.02.2009 року, перерахував кошти ЖБК №126 на свій особистий депозитний рахунок, відкритий у Львівській філії ВАТ «Кредобанк» на вищевказану суму. Після закінчення строку депозитного договору із ВАТ «Кредобанк» ОСОБА_3 грошові кошти на суму 100100,00 грн. 25.08.2010 року та 07.06.2011 року перерахував на власний депозитний рахунок, відкритий у ПАТ «Єврогазбанк».

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.364-1 КК України, оскільки він своїми умисними діями скоїв зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, за кваліфікуючою ознакою, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім цього, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України, тобто підроблення службовою особою офіційних документів. Також ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив використання завідомо підробленого документа та його дії кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України.

У зв»язку із закінченням строків давності, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.22 ч.1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд підставно зазначив, посилаючись на позицію Верховного суду України від 30.05.2006 року по справі №42/266-6/492 , що важливим елементом доказування наявності упущеної вигоди є встановлення причинно-наслідкового зв»язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Необхідно довести, що протиправна поведінка чи бездіяльність іншої сторони є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої сторони - наслідком такої протиправної поведінки. Апелянтом не представлено доказів на спростування вищеназваної позиції суду, не представлено розрахунків упущеної вигоди.

Згідно Статуту ЖБК-126 мета і діяльність ЖБК не є отримання прибутків, оскільки ЖБК-126 є неприбутковою організацією, не фінансовою установою, позика, якщо надається, то тільки безкоштовна; за звичайних обставин кошти ЖБК-126 можуть знаходитися лише на обслуговуючому поточному рахунку, а рішення про розміщення коштів на договорах депозитів повинно прийматись лише на загальних зборах членів кооперативу.

Із матеріалів кримінальної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 всупереч Статуту ЖБК-126, без рішення загальних зборів членів кооперативу перевів кошти із обслуговуючого рахунку ЖБК-126 на депозитний рахунок під своїм прізвищем, внаслідок чого був складений обвинувальний висновок по кримінальній справі. Про заподіяння шкоди ЖБК-126 із сторони відповідача ОСОБА_6 в обвинувальному висновку та постанові про звільнення від кримінальної відповідальності за скоєння злочинів передбачених ст. ст. 364-1 ч.2, 366 ч.1, 358 ч.4 КК України у зв»язку із закінченням строків позовної давності не зазначається. Кваліфікуючими ознаками вчинених злочинів відповідачем ОСОБА_3 є його неправомірні дії.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_3 , відповідач повернув зазначену суму коштів 100 100,00 грн. ще до порушення кримінальної справи, тобто з часу виявлення злочину та на першу вимогу позивача.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи із вищезазначеного, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а відтак колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Житлово - будівельного кооперативу №126 в і д х и л и т и .

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

А.В.Федоришин