АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/950/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 33 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про відшкодування збитків завданих неправомірним рішенням.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про відшкодування збитків, завданих неправомірним рішенням.

Позивач посилався на те, що він 24.10.2013 року звернувся із заявою до Драбівського РВ УМВС про те, що на орендованій земельній ділянці, розташованій в адміністративних межах Нехайківської сільської ради, невідомі йому особи із застосуванням сільськогосподарської техніки та застосуванням до ОСОБА_6 грубої фізичної сили заволоділи належним йому майном, а саме вирощеним ним урожаєм соняшника 2013 року.

На підставі заяви ОСОБА_6 про правопорушення слідчим СВ Драбівського РВ УМВС майором міліції ОСОБА_7 були внесені відомості до ЄДРДР за № 0000831.

В подальшому слідчим суддею Драбівського районного суду Задорожнім В.П. ухвалою від 01 листопада 2013 року по справі № 692/1368/13-к було встановлено, що засівав та обробляв ОСОБА_6 до жовтня 2013 року (вирощував урожай соняшнику) та даною ухвалою було накладено арешт на майно - урожай соняшнику 2013 року.

Також прокурором Драбівського району Потокі А.А. 29.10.2013 року письмово були надані вказівки слідчому в порядку п. 4 ст. 36 КПК України, згідно яких «службові та інші фізичні особи зобов'язані виконувати законні вимоги, вказівки та процесуальні рішення прокурора». У своїх вказівках прокурор району на підставі наявних матеріалів справи, документів визнав, що земельну ділянку обробив (оранка, культивація, сівба, внесення мінеральних, органічних добрив та засобів захисту рослин) ОСОБА_6. Також варто звернути увагу на те, що у п. 10 даних вказівок прокурор району зобов'язав слідчого Черниха О.М. «вирішити питання щодо накладання арешту на насіння соняха та передачі його власнику (тобто ОСОБА_6В.) на відповідальне зберігання.

Не виконавши жодної письмової вказівки прокурора Драбівського району Потокі А.А., на свій власний розсуд, ігноруючи всі норми законодавства, без будь-яких обґрунтувань свого рішення, слідчий Черних О.М. 13.01.2014 року виносить постанову про скасування зберігальної розписки, де в п. 1 розпорядився передати вирощений ОСОБА_6 урожай соняшника невідомій особі.

У п. 3 вказаної постанови слідчий Черних О.М. постановив: «Про прийняття рішення повідомити зацікавлених осіб». Чомусь власник вирощеного урожаю соняшника ОСОБА_6 не був ніяким чином повідомлений про прийняту слідчим Чернихом постанову про скасування зберігальної розписки від 13.01.2014 року.

Всі скарги ОСОБА_6 залишені без розгляду. Своєю постановою від 13.01.2014 року слідчий Черних О.М. позбавив ОСОБА_6 його власності - вирощеного урожаю соняшника.

Зважаючи на те, що слідчий Черних О.М. не виконав вказівки прокурора району та не встановив обсяг завданих збитків, позивач зазначає, що обмолочена площа значно більша розміру спірної земельної ділянки (паю), значна частина урожаю просто знешкоджена - витолочена. Розмір земельної ділянки (паю) становить 4,3972 га..

Незважаючи на те, що урожайність у ОСОБА_6 значно більша, але згідно довідки відділу статистики у Драбівському районі - середня урожайність соняшника за 2013 рік становить 28,4 ц/га. Таким чином, ОСОБА_6 було позбавлено власності насіння соняшника в кількості: 4,3972х28,4= 12 т 496 кг..

Станом на 10.02.2015 року середня ціна в регіоні, порівнюючи закупівельні ціни на зерно соняшника ТОВ «Нібулон», ТОВ «Миронівський завод хлібопродуктів», групи компаній «Кернел» становить 9200 грн. за тону.

Отже сума збитків, завданих ОСОБА_6 незаконним рішенням слідчого Черниха О.М. складає: 12,496 т. х 9200,00 грн. = 114963,20 грн..

Зважаючи на те, що більше одного року ОСОБА_6 був позбавлений власності, а середня ставка по депозитах в банківських установах складає близько 27% (відсотків).Отже загальна сума складає: 114963,20 грн. + 31040,06 грн. (відсотки) = 146003,26 грн..

Враховуючи суспільний резонанс відносно незаконного позбавлення ОСОБА_6 урожаю соняшника, внаслідок публікацій в засобах масової інформації, а також, що сімейний бюджет був позбавлений значної суми коштів і сім'я ОСОБА_6 була вимушена жити впроголодь, не маючи коштів навіть на оздоровлення, позивач заявляє про стягнення моральних збитків у розмірі 100000 грн..

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути із Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на його користь 146003, 26 грн. заподіяної йому матеріальної шкоди та 100000 моральної шкоди.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2015 року у позові ОСОБА_6 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про стягнення 146003, 26 грн. матеріальної та 100000 моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що дане рішення незаконне, не відповідає обставинам справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів про причинення йому матеріальної та моральної шкоди.

Однак при цьому суд врахував положення ст. 1166 ЦК України, що регулює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, послався на те, що позивач не надав доказів, що саме він є власником вирощеного урожаю соняшника, на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2014 року про відмову в позові фермерського господарства «Бірюк» до ОСОБА_8 про відшкодування завданих збитків при вирощуванні соняшника. Вказаним рішенням суду встановлено, що вимоги позивача ОСОБА_6 ґрунтуються на правочині, який не набрав чинності, а тому такі вимоги щодо відшкодування шкоди не мають належних правових підстав.

Крім того суд вказав, що позивачем не надано суду доказів щодо неправомірної поведінки в діях чи бездіяльності слідчого Драбівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7

Проте, з такими висновками суду можна погодитися не в повному обсязі.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто стаття визначає загальні підстави відповідальності за шкоду, спричинену неправомірними (незаконними) діями, бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи.

В даному випадку позивач оспорює правомірність дій, частково бездіяльності, а також правомірність рішення слідчого Драбівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7, який проводив досудове розслідування у кримінальному провадженні по факту незаконного заволодіння належним позивачу майном (вирощеним ним урожаєм соняшника) невідомими особами. ОСОБА_6 стверджує, що здійснюючи досудове розслідування, слідчий Черних О.М. (майор міліції) не виконав вказівок прокурора району, прийняв неправомірне рішення, а саме виніс постанову про скасування зберігальної розписки, де в п.1 розпорядився передати вирощений урожай соняшника невідомо кому, тим самим позбавивши ОСОБА_6 власності вирощеного урожаю соняшника, а сімейний бюджет значної суми коштів, внаслідок чого позивачу заподіяно, вважає, матеріальну шкоду в розмірі 146003,26 грн., моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Слід зауважити, як обгрунтовано зазначає апелянт, оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачено главою 26 Кримінально-процесуального Кодексу України, а не в порядку цивільно-процесуального законодавства. Дії слідчого СВ Драбівського РВ УМВС ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000831 неправомірними в установленому Законом порядку не визнані.

Відповідно до ч.2, ч. 7 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2).

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7).

Верховною Радою України 01 грудня 1994 року прийнятий ОСОБА_8 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду (далі ОСОБА_8 № 266/94-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених в ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

3) п.3 виключено;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Таким чином, Законом № 266/94-ВР чітко визначено підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Аналізуючи наведене, слід визнати, що підстави, на які посилається позивач, предявляючи даний позов про відшкодування шкоди, спричиненої йому внаслідок незаконних, на його думку, дій і рішень слідчого СВ Драбівського РВ УМВС ОСОБА_7 під час проведення останнім досудового розслідування у кримінальному провадженні, не передбачені вищевказаним Законом.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають до задоволення як необґрунтовані.

Необхідно зазначити, що районний суд, розглядаючи справу, неправильно застосував норми матеріального права, точніше, не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Суд підійшов до вирішення даного спору з неналежних підстав, тому порушив права та інтереси сторін, хоча і відмовив в задоволенні позову.

Суд прийшов до висновку про недоведеність спричинення ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди з підстав ненадання доказів спричинення позивачу реальної матеріальної та моральної шкоди. А в даному випадку необхідно виходити, перш за все, з того, чи передбачена діючим законодавством відповідальність держави в особі Управління МВС України за дії чи бездіяльність, за рішення, що здійснюють або приймають працівники органів досудового розслідування, внаслідок яких завдана шкода.

В звязку з викладеним рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 з підстав, зазначених вище в даному рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 218 ЦП України, судова палата, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 02 березня 2015 року по даній справі скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про відшкодування збитків завданих неправомірним рішенням, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :