АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1815/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2933/15Головуючий у 1-й інстанції Альошина Н.М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Корнієнка В.І., Мартєва С.Ю.., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина, заяв про прийняття спадщини вони не подавали, оскільки вважали що у матері відсутнє будь-яке цінне майно. В березні 2015 року їм стало відомо, що на ім'я їх покійної матері мається сертифікат на право на земельну частку (пай). 11.06.2015 року вони звернулися до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М. із заявою про прийняття спадщини, проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки пропустили шестимісячний строк для подачі заяви. В зв'язку з чим прохали визначити їм додатковий строк, достатній для подання ними заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено за безпідставністю.

З даним рішенням суду не погодились позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та подали на нього апеляційну скаргу, в якій прохали рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Апелянти вважають, що рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованим, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участі апелянтів, за відсутності відповідача, від якого надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що оскільки позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не надали суду доказів поважності причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, пояснивши не бажанням оформляти спадщину в свій час, зважаючи на незнання про наявність паю, а тому ця причина не може бути визнана судом поважною для продовження строку подання заяви про прийняття спадщини.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин. Одночасно місцевим судом, не було звернено уваги, на те, що на момент відкриття спадщини та протягом строку встановленого для прийняття спадщини, діяли норми ЦК України в редакції 1963 року, а тому саме вони підлягали застосуванню при вирішенні справи.

Зважаючи на те, що допущені порушення не вплинули на зміст прийнятого рішення, яке є обґрунтованим,виходячи із подібності норм спадкового права, які регулювали спірні питання на той час та нормами чинного ЦК України, колегія суддів, вважає за можливе виправити дане порушення шляхом додаткового законодавчого обґрунтування мотивів суду, без його зміни.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно наданої копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6). Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є дочками померлої згідно наданих копій свідоцтв про народження, свідоцтв про укладення шлюбу (а.с. 10-15). Як слідує із наданої нотаріусом інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с. 25,26) спадкова справа на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилась, таким чином спадщина вважається не прийнятою.

За загальними положеннями про спадкування, згідно законодавства, яке діяло на момент відкриття спадщини, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (525, 526, 549 ЦК України в редакції 1963 року).

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року).

Відповідно до 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який фактично не вступив в управління або володіння

спадковим майном, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 550 ЦК України в редакції 1963 року передбачено що, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при

наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Як роз'яснено у п.4 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 24.06.1983 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищевикладене, правила ст. 550 ЦК України в редакції 1963 року можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення вказаної норми не застосовуються.

Саме така правова позиція висловлена в постанові ВСУ у справі за № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року.

Таким чином, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, тощо.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно тлумачить вимоги ст. 24 вищевказаної Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України не беруться до уваги, оскільки ті обставини, на які посилаються апелянти, як на причину необізнаності про спадкове майно не мають правового значення та не спростовують факту того, що підставою позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - є необізнаність позивачів про спадкове майно, а ця обставина не вказує на поважність причин пропуску шестимісячного строку для подачі відповідної заяви.

Вирішуючи даний спір колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, які співпадають з доводами позовної заяви, не заслуговують на увагу, є безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду. Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин