АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8438/2015 Головуючий у І інстанції - Москаленко К.О.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Ходюк Ольги Ярославівни на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що 29.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №87-06-И/09, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 180 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 12% річних, з кінцевим строком повернення 27.11.2026. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого, у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2014 року з відповідача за вказаним договором було стягнуто заборгованість в розмірі 3 875 834,27 грн. Разом з тим, відповідачем дане рішення не виконується.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №87-06-И/09 від 29.11.2006 року в розмірі 3 875 834,27 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, обґрунтовуючи тим, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причину неявки не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю апелянта, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2006 року між позивачем ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №87-06-И/09, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 180 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами 12% річних, з кінцевим строком повернення 27.11.2026 року (а.с.9-13).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.11.2006 року між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит", правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В., відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,60 кв.м, жилою площею 57,10кв.м (а.с.17-18).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2014 з відповідача ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №87-06-И/09 від 29.11.2006 року у розмірі 3 875 834,27 грн, відповідно до ст.. 61 ЦПК України зазначена обставина не потребує доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, загальною площею 91,60 кв.м, жилою площею 57,10 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.11.2006 року (а.с. 20-21). У вказаній квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3, що підтверджується довідкою, виданою КП УЖГ "Печерська Брама" від 27.02.2015 року (а.с. 56).

Відповідно до Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим законом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, а тому таке рішення підлягає скасуванню .

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається із Іпотечного договору 29.11.2006 року, укладеного між сторонами, п.11.3.1 передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності позивача на предмет іпотеки підлягають задоволенню , а саме колегія суддів визнає право власності за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_3 на праві власності для задоволення вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в рахунок погашення заборгованості в загальному розмірі 3 875 834,27 грн.

Однак, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Загальна площа нерухомості не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Судом встановлено, що Договір кредиту укладений у валюті США, загальна площа квартири, що перебуває у іпотеці , становить 91,60 кв.м. та є постійним місцем проживання іпотекодавця .

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

За таких умов колегія суддів прийшла до висновку, що виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути відстрочено на період дії закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» .

Керуючись ст. ст.303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Ходюк Ольги Ярославівни задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 24 квітня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,60 кв.м, жилою площею 57,10кв.м , що належить ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №87-06-И/09 в розмірі 3 875 834,27 грн відповідно до умов іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В.

Визнати за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,60 кв.м, жилою площею 57,10кв.м.

На підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України , наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочити виконання рішення суду на весь період дії зазначеного закону.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :