Справа № 180/1256/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.

при секретарі - ШЕМЕТІ Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № R1B відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 235.000 грн. строком до 03 березня 2017 року, з встановленням процентної ставки у розмірі 22% річних. Позичальник прийняв зобов'язання повернути позивачеві отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом в обсязі, в строк та в порядку, визначених у договорі. Однак, позичальник користуючись грошовими коштами, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, не сплачував кредит, відсотки за його користування у термін, визначений договором. Таким чином, в результаті порушення умов кредитного договору щодо строків сплати процентів за користування кредитом у позичальника виникла заборгованість станом на 18 листопада 2014 року у розмірі 204.509 грн. 04 коп., з яких: 172.377 грн. 46 коп. сума заборгованості за кредитом, 27.298 грн. 19 коп. сума заборгованості за відсотками, 4.833 грн. 39 коп. пеня по процентам та кредиту. Крім того, просили стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на його мотиви, дала аналогічні пояснення. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належно та вчасно, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача позов заперечив, пояснив, що відповідно до п.5.3.9 Договору позичальник зобовязаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.5.2.1 цього Договору, протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги, однак відповідач такої не отримував, тому вимога про дострокове повернення заборгованості до задоволення не підлягає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як вбачається з кредитного договору № R1B, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, банк надав відповідачу кредит у розмірі 235.000 грн. строком до 03 березня 2017 року, з встановленням процентної ставки у розмірі 22% річних (а.с.9-13).

12 травня 2014 року між сторонами укладено договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору від 03 березня 2012 року № R1B (про реструктуризацію заборгованості) (а.с.104-105).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої.

Як вбачається з меморіального ордеру № 15344 від 03 березня 2012 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 235.000 грн. (а.с.22), відповідно до умов договору позичальник зобовязується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором.

Відповідно до положень статті 510 ЦК України обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання.

Як вбачається з розрахунків заборгованості по кредиту, відсотках та пені відповідача згідно кредитного договору № R1B від 03 березня 2012 року, загальна сума заборгованості станом на 18 листопада 2014 року становить 204.509 грн. 04 коп., з яких 172.377 грн. 46 коп. сума заборгованості за кредитом, 27.298 грн. 19 коп. сума заборгованості за відсотками, 4.833 грн. 39 коп. пеня по процентам та кредиту.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

З додатків до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором вбачається, що ОСОБА_3 з вересня 2014 року перестав виконувати свої зобовязання за кредитним договором, а саме прострочив повернення частини позики.

Представником відповідача не заперечувалось, що ОСОБА_3 прострочив повернення частини позики, тобто не виконав своїх зобовязань за кредитним договором.

Крім того, останній покликається на те, що відповідно п.5.2.2 Договору банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення кредиту протягом 30 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами цього договору. Обовязок у боржника здійснити дострокове повернення кредиту, згідно п.5.3.9 договору виникає у випадках, передбачених п.5.2.1 цього договору, протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги.

Однак, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується представником позивача, банк направляв ОСОБА_1 повідомлення від 26 листопада 2014 року, однак помилково надіслав на адресу АДРЕСА_1, а не на вул. Палацову у м.Марганці (а.с.95).

Згідно п.5.2.1 банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України, зокрема порушення позичальником зобовязань, з умов кредитних договорів, невиконання (неналежне виконання) зобовязань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, затримання позичальником сплати частини кредиту та або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10 відсотків, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 відсотків суми кредиту.

Відповідно до п. 5.3.1 кредитного договору, зобов'язаннями позичальника є сплатити комісійну винагороду, повернути Банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у повному обсязі, виконувати інші зобов'язання в порядку та в строки, встановлені цим Договором.

Однак, відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВСС України «Про практику застосування судами застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року у разі не надсилання кредитодавцем письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права кредитодавця звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки позичальник в судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог кредитодавця, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України. Аналогічне твердження міститься й у пункті № 24 Постанови.

Відповідно до п.7.1 Договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки.

Правовий висновок міститься у Постанові Верховного суду України від 06 листопада 2013 року, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (03 березня 2017 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів

Відтак, суд вважає, що обовязок позичальника по виконанню зобовязання перед банком настав, а тому позовні вимоги до такого боржника підлягають до задоволення повністю, позивач підставно вимагає повернення йому коштів за кредитом, в тому числі достроково, оскільки має місце порушення позичальником обовязку по повернення позики частинами.

З огляду на те, що позичальник ОСОБА_1 прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобов'язань, суд приходить до висновку, що з останнього підлягає стягненню в користь позивача заборгованість станом на 18 листопада 2014 року у розмірі 172.377 грн. 46 коп. суми заборгованості за кредитом, 27.298 грн. 19 коп. суми заборгованості за відстоками.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п.7.1 Договору у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт несвоєчасного виконання відповідачем покладених на нього умовами договору зобовязань, підставною та обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з нього 4.833 грн. 39 коп. пені по процентам та кредиту.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 2.045 грн. 09 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 524, 525-526, 530, 610-611, 626, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 172.377 грн. 46 коп. сума заборгованості за кредитом, 27.298 грн. 19 коп. сума заборгованості за відсотками, 4.833 грн. 39 коп. пеня по процентам та кредиту та 2.045 грн. 09 коп. судового збору, а всього 206.554 грн. 13 коп.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ О.А.БЕСПАЛЬОК