Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 295/4766/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В. О.
Категорія 24 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Гансецької І.А.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом дочірнього підприємства „Нова Крошня" приватного підприємства „Виробниче житлове ремонтне - експлуатаційне підприємство № 4" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року дочірнє підприємство „Нова Крошня" приватного підприємства „Виробниче житлове ремонтне - експлуатаційне підприємство № 4" (надалі ВЖРЕП) звернулося до суду з вказаним позовом в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в сумі 1069,60 грн. за період з 01.02.2010 року по 31.03.2014 року, посилаючись на те, що остання, будучи квартиронаймачем АДРЕСА_1, за вказані послуги не розраховується.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2014 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, не повне з"ясованння обставини справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що судом при стягненні судових витрат не враховано, що вона є інвалідом ІІ групи, вона не перебуває з відповідачем у договірних правовідносинах, її син має пільги щодо оплати комунальних платежів, тарифи позивачем завищені, судом проігноровано вимоги закону щодо застосування строку позовної давності.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є квартиронаймачем АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Протягом лютого 2010 року - березня 2014 року відповідач не розраховується за надані комунальні послуги внаслідок чого виникла заборгованість на суму 1069.60 грн. (а.с. 11).

Згідно ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами, вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості.

Згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач, зокрема, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, несвоєчасне виконання відповідачем вимоги щодо укладення договору, не є підставою для звільнення його від обов»язків по сплаті вказаних послуг.

Посилання апелянта на те, що члени її сім»ї мають пільги по сплаті комунальних послуг та нарахуваня за надані послуги проводилася за завищеними тарифами будь-якими доказами не підтверджені, а тому не можуть бути взяті до уваги.

У відповідності до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встанолюється тривалістю у три роки.

Стаття 267 ЦК передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В суді першої інстанції відповідач участі не приймав, на даний час нею заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог, заявлених позивачем.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, борг відповідача утворився в період з 01 лютого 2010 року. До суду з позовом позивач звернувся 26.03.2014 року.

З судового наказу від 15.08.2013 року та ухвали Богунського районного суду м.Житомира про його скасування вбачається, що з вимогами про стягнення заборгованості за вказаний період позивач звернувся 01.08.2013 року (а.с. 9, 10).

Таким чином, з поданням заяви про винесення вказаного судового наказу, згідно з вимогами ст. 264 ЦК, перервався перебіг позовної давності.

Оскільки доказів щодо преривання строків позовної давності до подання зазначеної заяви суду не надано, заборгованість підлягає стягненню з 01.08.2010 року, що складає 615.16 грн.

У решті наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи, судом безпідставно стягнуто з неї судовий збір.

Вказані помилки суду першої інстанції колегія суддів виправляє шляхом скасування рішення в частині стягнення судового збору та зміни суми стягнення заборгованості.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 червня 2014 року змінити, зменшивши суму стягнення до 615.16 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору скасувати.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді