Головуючий суду 1 інстанції - Озеров В.О.
Доповідач - Романченко В.О.
Справа № 431/3254/13-ц
Провадження № 22ц/782/661/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року. Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного

суду Луганської області в складі:

головуючого: Романченко В.О.

суддів: Заіки В.В., Украінцевої Л.Д.

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 листопада 2013 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок, -

встановила:

У жовтні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області про поновлення строку позовної давнини та визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок.

В подальшому позивач звернулася до суду з уточненим позовом до Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що її чоловіком був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який залишився йому після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. На її думку, вона є спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка. На момент смерті чоловіка, вона мешкала разом з ним і вважається такою, що фактично отримала спадщину.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 01 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 до Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок задоволено у повному обсязі.

Апелянтом ОСОБА_6 на зазначене судове рішення подана апеляційна скарга, в якій він , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив, що судом не враховано, що у справі не були залучені усі особи, на інтереси яких зазначене рішення вплинуло.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. Як свідчать матеріали справи до справи в якості відповідача була залучена лише Малохатська сільська рада Старобільського району.

Ці висновки суду першої інстанції є невірними, оскільки при розгляді справи суд не з'ясував всіх обставин, які мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції при розгляді справи не з'ясувавши належним чином коло спадкоємців, не перевіривши чи дійсно лише позивач мала право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7, ухвалив передчасне рішення.

Апелянт ОСОБА_6 та його представник в суді апеляційної інстанції зазначили та підтвердили наданими суду доказами (а.с. 25-30), що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, відповідно до ст. 1261 ЦК України, також є його син від першого шлюбу -ОСОБА_8. Спірний будинок повністю не належав померлому ОСОБА_7 після смерті його батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. Останньому належала та підлягала поділу між спадкоємцями лише ? частка будинку, а ? частка матері апелянта ОСОБА_9. Після смерті апелянт та дві його сестри отримали свідоцтво про право на спадщину по 1/3 частині майна покійної матері з урахуванням частки ОСОБА_7, так як він відмовився від своєї частки.

Позивач ОСОБА_3, зазначивши в позовній заяві, що вона є єдиним спадкоємцем після померлого чоловіка ОСОБА_7, завідомо ввела суд першої інстанції в оману, не повідомивши про зазначені вище та напевно відомі їй обставини.

Згідно до роз'яснень викладених в постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» право на апеляційне оскарження мають також особи, які не брали участь у справі, за умови, що суд вирішив питання про їх права та обов'язки. З матеріалів справи вбачається, що права апелянта порушені. Суд не визначив коло спадкоємців та навіть не намагався цього зробити, про що свідчить прийняття рішення по справі у попередньому судовому засіданні, чим фактично позбавив спадкоємців права на спадщину.

Відповідно до ч. 1ст.15 ЦПК України й ч. 1ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Однак на порушення вищевказаного, а також всупереч вимогам статей 10, 33, 130 ЦПК України, суд першої інстанції не вирішив питання про склад осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, не роз'яснив права на заміну та залучення відповідачів, а також наслідки невчинення таких процесуальних дій та не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що при розгляді вказаного позову мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

При скасуванні рішення суду із зазначених підстав апеляційний суд не дає правової оцінки щодо обгрунтованості позовних вимог, оскільки вони можуть бути предметом розгляду судом першої інстанції при повторному зверненні позивача до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст.307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 01 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів після його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді