Провадження № 2/161/3829/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Шумиводі О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним іпотечного договору, -

в с т а н о в и в:

11.08.2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним іпотечного договору.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2005 року між ним як замовником, та ТзОВ «Завод будівельних конструкцій», як виконавцем, було укладено договір № 56-А/12 про дольову участь, згідно з п.1.2. якого виконавець зобовязався побудувати з власних матеріалів та передати замовнику нежиле приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгового-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі (ІІ черга) м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв.

Вказує, що 11.09.2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 014/1101/74/30968, відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк надав йому кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 97700,00 доларів США, з кінцевою датою погашення 10.09.2026 року для придбання нерухомості на первинному ринку.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 014/1101/74/30968, між сторонами було укладено іпотечний договір від 11.09.2006 року, згідно якого позивач передав відповідачу в іпотеку свої права за договором № 56-А/12 про дольову участь від 19.12.2005 року та всіма додатковими угодами до нього, а саме: право на отримання у власність нежитлового приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгово-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв.

Разом з тим, 11.09.2006 року сторонами іпотечного договору було підписано акт опису майна, що передається в іпотеку, згідно якого ОСОБА_3 передав банку майнові права на нежиле приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгово-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі (ІІ черга) м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв.

Позивач вважає, що 11.09.2006 року під час укладення іпотечного договору між ним та АППБ «Аваль» були порушені положення статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

Просить суд визнати недійсним вищевказаний іпотечний договір та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Просив суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

19.12.2005 року між ОСОБА_3 як замовником та ТзОВ «Завод будівельних конструкцій», як виконавцем, було укладено договір № 56-А/12 про дольову участь.

Згідно з п.1.2. даного договору виконавець зобовязався побудувати з власних матеріалів та передати замовнику нежиле приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгового-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі (ІІ черга) м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв. (а.с. 5).

11.09.2006 року між ОСОБА_3 та АППБ «Аваль» було укладено кредитний договір № 014/1101/74/30968, відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 97700,00 доларів США, з кінцевою датою погашення 10.09.2026 року для придбання нерухомості на первинному ринку. Кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (а.с. 6, 7).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 014/1101/74/30968, 11.09.2006 року між ОСОБА_3 та АППБ «Аваль» було укладено іпотечний договір (а.с. 8-11).

Згідно п. 1.2. даного договору позивач передав відповідачу в іпотеку свої права за договором № 56-А/12 про дольову участь від 19.12.2005 року та всіма додатковими угодами до нього, а саме: право на отримання у власність нежитлового приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгово-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв. (а.с. 8).

Крім того, 11.09.2006 року між сторонами іпотечного договору було підписано акт опису майна, що передається в іпотеку, згідно якого ОСОБА_3 передав банку майнові права на нежиле приміщення під шахматно-шашковий клуб в вбудовано-прибудованому приміщенні торгово-громадського призначення 9-ти поверхового двохсекційного житлового будинку №11 в 40-Г кварталі (ІІ черга) м. Луцька, загальною площею 174,34 м.кв. (а.с. 12).

За змістом частин 1,3 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно із ч. 1 статті 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ч. 2 статті 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статтей 1, 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення іпотечного договору майнових прав, застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Статтею 5 Закону України від 05.06.2003року № 898-ІV « Про іпотеку», у редакції, яка була чинною на час укладення оспорюваного позивачем договору іпотеки, визначений вичерпний перелік об'єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Водночас поняття «іпотека майнових прав» і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав в Законі України «Про іпотеку» відсутні(в редакції від 12.05.2006року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Зокрема, статті 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Майнові права на об'єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки згідно із Законом України від 25.12.2008 року N 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», яким були внесені зміни до законодавчих актів України, у тому числі Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (статті 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, тому що об'єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Виходячи з правового аналізу положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», майнове право, що є предметом іпотечного договору, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що 11.09.2006 року під час укладення між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3 іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2975, були порушені положення статті 5 Закону України від 05.06.2003року № 898-ІV «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору), оскільки майнові права на окремі приміщення в житловому будинку не могли бути предметом іпотеки.

Оскільки, майнові права на відповідну квартиру в незавершеному будівництвом жилому будинку відповідно до положень Закону України «Про іпотеку» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не могли бути предметом іпотеки, вказані майнові права були неправомірно передані в іпотеку, і за даних обставин оспорюваний позивачем іпотечний договір від 11.09.2006 року є недійсним в силу статей 203, 215 Цивільного кодексу України, як такий, що укладений з порушенням вимог статті 5 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), тому позов ОСОБА_3В слід задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору.

Керуючись статтею 5 Закону України від 05.06.2003року «Про іпотеку» (у редакції від 12.05.2006 року, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), статтями 203, 215 Цивільного кодексу України, статтями 10, 11, 58, 60, 88, 210, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним іпотечний договір від 11.09.2006 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2975.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на користь ОСОБА_3 понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорока трьох) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк