Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/378/15-ц
провадження № 2/369/837/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.10.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі
головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, і їхній шлюб був дійсний до самої смерті обох з подружжя, які померли в один день-27 квітня 2012 року. Своїх дітей ОСОБА_5 не мала.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідною племінницею ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Дубовик), ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 27 квітня 2012 року.
Факт родинних відносин між нею і ОСОБА_5 встановлено заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2014 року.
Відповідно юдо вимог ст. 1262 ЦК України у другу чергу на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба, дід як з боку батька, так і з боку матері.
Але її мати ОСОБА_7 померла ще раніше за свою рідну сестру, а саме 14 січня 2006 року.
Після смерті її тітки у встановлений законом строк вона звернулась до державного нотаріуса ОСОБА_8 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_5.
До складу спадщини у відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов»язки ОСОБА_5, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві приватної (індивідуальної) власності: домоволодіння, яке знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Мельниченка, будинок 37, літера А, що складається з жилого будинку та господарських споруд, яке належало спадкодавцю на підставі рішення народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 17 серпня 1973 року по цивільній справі № 2-1428, та земельна ділянка за вищевказаною адресою.
Отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно та земельну ділянку у неї немає можливості у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
13 травня 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і в даній постанові зазначено, що 03 травня 2012 року була заведена спадкова справа після смерті 27 квітня 2012 року ОСОБА_5, але до документів спадкової справи не було надано правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Саме у зв»язку з відсутністю у спадкоємця, тобто неї, ОСОБА_1, правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
Також відповідно до рішення 10 сесії ІІ скликання ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20 травня 1997 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована в с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Мельниченка, 37 А.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на ? частину домоволодіння, яке знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, будинок 37, літера А, та визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, 37, літера А.
У судовому засіданні 24 лютого 2015 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно вимог ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 Цивільного кодексу України.
За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року померла ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 236311, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, і 03 травня 2012 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 про прийняття спадщини, у якій зазначала, що 27 квітня 2012 року померла ОСОБА_5, яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, з якою вона проживала однією сім»єю з 1975 року до дня відкриття спадщини. 28 травня 2012 року ОСОБА_4 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, в якій зазначала, що 27 квітня 2012 року померла ОСОБА_5, яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, з якою вона проживала однією сім»єю з 1975 року до дня відкриття спадщини. 05 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9, в якій зазначала, що 27 квітня 2012 року померла її тітка ОСОБА_5, яка постійно проживала і була зареєстрована до дня смерті за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, буд. № 37-А. Спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5, по праву представлення своєї матері (сестри померлої) ОСОБА_7, яка померла 14 січня 2006 року, вона приймає. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 8/2012 року приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 до майна померлої 27 квітня 2012 року ОСОБА_5.
Постановою паро відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 від 13 травня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 37а, розташовану за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Мельниченка, та земельну ділянку, розташовану за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Мельниченка, під № 37а, оскільки не надано до документів спадкової справи правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.
Згідно копії свідоцтва про смерть 14 січня 2006 року померла ОСОБА_7, яка доводилась матір»ю позивачці у справі ОСОБА_1.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2013 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про встановлення факту родинних відноси, заяву задоволено. Встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, померлою 27 квітня 2012 року, як племінниці та рідної тітки.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та усунення відповідача від права на спадкування за законом, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2015 року залишено без змін.

У поданій до суду позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла 27 квітня 2012 року, право власності на ? частину домоволодіння, яке знаходиться в с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, будинок 37, літера А.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням народного суду Києво-Святошинського району від 17 серпня 1973 року в справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу, визнання права власності на половину домоволодіння, визначення конкретного користування домоволодінням і земельною ділянкою, розділ майна і грошових вкладів, визнано за ОСОБА_10 право власності на ? частину домоволодіння в с. П.П. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області по вул. Нова, 37.

Відповідно до ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав і ОСОБА_8 з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 квітня 2012 року домоволодіння, раніше вул. ОСОБА_9, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Мельниченка, будинок № 37 належало на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_11 і ОСОБА_10-по ? частині за кожним на підставі рішення народного суду Києво-Святошинського району від 17 серпня 1973 року.

Згідно копії довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 січня 2012 року № 15 відповідно погосподарського обліку ОСОБА_2 сільської ради дійсно вулиця ОСОБА_9 була перейменована на вулицю Мельниченка.

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 15 лютого 2012 року № 305 згідно погосподарського обліку ОСОБА_2 сільської ради ? частина будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 числиться за померлим ОСОБА_11, який помер 05 вересня 2011 року.

З доданої позивачем до позовної заяви копії довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 серпня 2014 року № 1-12/1020 вбачається, що згідно погосподарського обліку особовий рахунок № 196 за 1971-1973 р. р. числиться за ОСОБА_12 на домоволодіння, що розташоване за адресою: с. П. Борщагівка, вул. Нова, 35; Відповідно погосподарського обліку особовий рахунок № 227 за 1974-1976 р.р. числиться за ОСОБА_11 домоволодіння, що розташоване за адресою: с. П.Борщагівка, вул. Нова, 39; Згідно погосподарського обліку особовий рахунок № 237 за 1977-1979 р.р. числиться домоволодіння за ОСОБА_5 на ? частину будинку за адресою: вул. Мельниченка, 39-А. Інформація щодо зміни адреси по зазначеному домоволодінню відсутня (протоколи засідань виконавчого комітету зберігаються в архівному відділі Києво-Святошинської РДА).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30 вересня 2014 року адреси: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Нова, 35, вулиця Нова, 39, вулиця Мельниченка, 39а, вул. Мельниченка, 37-а відносяться до одного й того самого будинковолодіння (згідно погосподарського обліку ОСОБА_2 сільської ради за період з 1971 по 2014 роки).

Враховуючи викладене, суду на підставі наданих позивачем вищезазначених доказів, неможливо дійти висновку, що ? частина будинку, який в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 просила позивач ОСОБА_1 визнати за нею право власності, має будинковий номер 37 літери А.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і наданої суду інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 11 лютого 2015 року щодо об»єкта нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Мельниченка, 37-А відомості про реєстрацію права власності відсутні.

Надані позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви письмові докази та витребувані судом з КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння, які досліджені судом, з урахуванням того, що відбувалась зміна вулиці з Нової на вул. Мельниченка в с. Петропавлівська Борщагівка, та зміна нумерації будинку, не підтверджують, що ? (одній другій) частині домоволодіння, на яке просить визнати право власності позивач ОСОБА_1, було у встановленому законом порядку визначено нумерацію будинку № 37, літера А.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення позову в даній частині вимог, а саме щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 27 квітня 2012 року, права власності на ? частину домоволодіння саме за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, будинок 37, літера А, а тому у вказаній частині вимог суд відмовляє у задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії архівної довідки Архівного сектору Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 08 жовтня 2014 року № 06-04/1423 у документах архівного фонду «ОСОБА_2 сільська рада» зберігається рішення 10 сесії 22 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 20 травня 1997 року, згідно якого у списку, що додається до рішення, за №156 ОСОБА_5 передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка в с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Мельниченка, 37а для обслуговування жилого будинку та господарських будівель площею 0,08 га.

Відповідно до копії відповіді Виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради від 07 липня 2014 року згідно рішення 10 сесії ІІ скликання від 20 травня 1997 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована в с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Мельниченка, 37а. Відомості про реєстрацію Державного акту на право власності на земельну ділянку у виконкомі сільської ради відсутні.

Наказом по радгоспу «Совки» Київського тресту від 26 липня 1977 року № 142 згідно рішення Народного суду Києво-Святошинського району від 17 серпня 1973 року про розділ майна закріплено за ОСОБА_5 в с. Петропавлівська Боршагівка, вул. Мельниченка, 37а 0,08 га.

Відповідно до наданої суду відповіді Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області від 13 лютого 2015 року згідно наявних матеріалів в Управлінні архівний примірник державного акту на земельну ділянку, розташовану за адресою: вул. Мельниченка, с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинський район, на ім»я ОСОБА_5 в архіві Управління не виявлений.

У зв»язу з цим суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки, виготовлення технічної документації на земельні ділянки, визначення меж земельної ділянки в натурі, погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами, одержання у встановленому порядку Державного акта на землю, реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавця не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім»я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо ж видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством України у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів, не здобуто їх і судом, що земельна ділянка площею 0,08 га за адресою: с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Мельниченка, 37, літера А, за життя належала померлій 27 квітня 2012 року ОСОБА_5 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, і що спадкодавець ОСОБА_5 набула права власності на земельну ділянку в установленому законом порядку, а тому суд відмовляє у задоволенні позову про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст. ст. 392, 1216, 1225, 1258, 1262, 1266, 1268 ЦК України, ст. ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.