Справа № 376/531/15-ц Головуючий у І інстанції Клочко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5816/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 58 29.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Поліщука М.А.,

при секретарі: Нагорній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства приватна науково - виробнича фірма «Юніс» на рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства приватна науково - виробнича фірма «Юніс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач ПП ПНВФ «Юніс» звернулися до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що земельна ділянка загальною площею 5,8390 га, яка знаходиться в межах Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області до січня 2012 року належала ОСОБА_5, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серії НОМЕР_1, виданого Сквирською райдержадміністрацією 27.09.2014 року та з 01.09.2009 року використовувалась ПП ПНВФ «Юніс»на підставі договору оренди землі. Вище зазначена земельна ділянка згідно схеми поділу земельних ділянок має номер НОМЕР_2 і розташована на полі №3 в межах Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області і як інші суміжні з нею земельні ділянки використовувалась позивачем у єдиному масиві земельних ділянок відповідно до укладених з власниками земельних ділянок договорів оренди. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2012 року виданого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори відповідачі є співвласниками спірної земельної ділянки. 25.12.2014 року закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки. Відповідачі в подальшому відмовились пролонгувати договір оренди. На даний час у позивача виникли проблеми з обробітку, суміжних земельних ділянок, які знаходяться в нього в оренді, оскільки не визначені межі спірної земельної ділянки в натурі, тощо. Самостійно визначити межі позивач не має можливості, оскільки в нього відсутня технічна документація на спірну земельну ділянку та не має таких повноважень, а відповідачі, ухиляються від визначення меж в натурі. У зв'язку з цим просив зобов'язати відповідачів, як співвласників земельної ділянки № НОМЕР_2 розташованої на полі № 3 в межах Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області і яка до січня 2012 року належала ОСОБА_5 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку вчинити дії, щодо виділення в натурі (на місцевості) цієї земельної ділянки із загального масиву, визначити точні межі земельної ділянки на місцевості згідно даних земельно-кадастрової документації, встановити межові знаки та під'їзди до цієї земельної ділянки.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ПП ПНВФ «Юніс» просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що документи щодо землі, яка являється предметом розгляду, яка б належала б колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності в матеріалах справи відсутні. Крім того вважає, що оскільки відповідачами не заперечувалося та не спростовувалося, що спірна земельна ділянка має НОМЕР_2 і знаходиться на полі №3 та ПП ПНВФ «Юніс» використовувалася з 2009 року в єдиному масиві земельних ділянок на полі №3, тому в силу приписів ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Крім того вважає, що договором оренди земельної ділянки підтверджується, що межі земельної ділянки і межові знаки не встановлювалися, а сама земельна ділянка використовувалася в єдиному масиві.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов заявлений не правомірно, оскільки межові знаки були встановлені при виготовлені державного акту на право власності на земельну ділянку та додатково були закріплені при передачі земельної ділянки в оренду, а орендар протягом 5 років обробляв земельну ділянку, тобто знає її місце знаходження, тому його права не порушені, а позов заявлено безпідставно. Позивачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Отже, за змістом зазначеної норми права захисту підлягає не тільки право власності на земельну ділянку, а також право користування нею від будь-яких порушень зазначених прав.

Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згiдно з пунктом 17 Перехiдних положень Земельного кодексу України (в редакцiї, чиннiй на момент виникнення спiрних вiдносин) сертифiкати на право на земельну частку (пай), отриманi громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалiзацiї ними права вимоги на вiдведення земельної частки (паю) в натурi (на мiсцевості) вiдповiдно до законодавства. Сертифiкати на право на земельну частку (пай) є дiйсними до видiлення власникам земельних часток (паїв) у натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок та видачi їм державних актiв на право власностi на землю.

Преамбулою Закону України «Про порядок видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що цей Закон визначає органiзацiйнi та правовi засади видiлення власникам земельних часток (паїв) земельних дiлянок у натурi (на мiсцевості) iз земель, що належали колективним сiльськогосподарським пiдприємствам, сiльськогосподарським кооперативам, сiльськогосподарським акцiонерним товариствам на правi колективної власностi, а також порядок обмiну цими земельними дiлянками.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власникам земельних часток (паїв)» особам, які мають право на виділення їм у натурі (на місцевості) двох чи більше земельних часток (паїв) із земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, земельні ділянки за їх бажанням виділяються єдиним масивом.

Громадянам (подружжю) та іншим особам, які подали до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації спільну заяву чи клопотання, підписані кожним із них, про виділення в натурі (на місцевості) належних їм земельних часток (паїв) єдиним масивом, виділяється одна земельна ділянка у спільну власність.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про порядок видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власниками земельних часток (паїв)» встановлення меж земельних дiлянок у натурi (на мiсцевості) власникам земельних часток (паїв) здiйснюється на пiдставi технiчної документацiї iз землеустрою щодо складання документiв, що посвiдчують право власностi на земельну дiлянку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок видiлення в натурi (на мiсцевості) земельних дiлянок власниками земельних часток (паїв)» оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку.

Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності.

За змістом пункту 3.5. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 18 травня 2010 року за № 376 (далі - Інструкція), межі земельних ділянок, що виділяються власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості), які будуть використовуватись їх власниками самостійно, закріплюються межовими знаками кожна окремо. Вказані земельні ділянки, які їх власники або інші особи будуть використовувати єдиним масивом, закріплюються межовими знаками лише по окружній межі єдиного масиву.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3. Інструкції, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що невід'ємною частиною договору оренди землі є:

план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

акт приймання-передачі об'єкта оренди;

проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,893 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться в межах Великоєрчикіаської сільської ради Сквирського району Київської області, призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

01.12.2009 року ОСОБА_6 уклала з Приватним підприємством науково виробнича фірма «Юніс» договір оренди земельної ділянки строком на 5 років (а.с. 4).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Згідно свідоцтва про право на спадщину на заповітом спадкоємцями спірної земельної ділянки стали її діти, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 5).

Згідно наданої схеми поділу земельних ділянок, земельна ділянка відповідачів має порядковий № НОМЕР_2 і розташовується на полі № 3 у єдиному масиві землі Великоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області.

Встановлено, що строк дії договору оренди земельної ділянки укладений між ОСОБА_6 та ПП ПНВФ «Юніс» припинився. Відповідачі відхилили пропозицію позивача укласти договір оренди, у зв'язку відповідачам було запропоновано виділити свою земельну ділянку в натурі із загального масиву земельних ділянок, які обробляються суміжно ПП ПНВФ «Юніс», останні залишили поза увагою дану вимогу.

Зважаючи на рекомендації, викладені у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

З урахуванням наведеного, суд дійшов вірного висновку, що позов заявлений не правомірно, оскільки позивачем не доведено порушеня, невизнаня або оспорювані права. Межові знаки були встановлені при виготовлені державного акту на право власності на земельну ділянку та додатково були закріплені при передачі земельної ділянки в оренду, а орендар - позивач протягом 5 років обробляв земельну ділянку, тобто знає її місце знаходження, тому його права не порушені, а позов заявлено безпідставно. Позивачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Тобто вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно врахував наведені норми закону та встановив всі фактичні обставин справи, зокрема, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачами його прав, як землекористувача суміжних земельних ділянок згідно договорів оренди, укладених з їх власниками, а також той факт, що закріплені межові знаками по окружній межі єдиного масиву зникли, перемістились або стали невиразними і цим завдано незручності позивачеві.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є законний і обґрунтований.

Доводи апелянта про порушеня відповідачами права користування земельними ділянками, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки позивач, як користувач суміжних ділянок відповідачів має можливість звернутись до орендодавців, які зазначать йому на місцевості ті земельні ділянки, яким він в праві користуватись не підставі договорі оренди.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія судців,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства приватна науково - виробнича фірма «Юніс» відхилити.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: