Справа № 455/712/15-ц
Провадження № 2/455/306/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

03 вересня 2015 року Старосамбірський

районний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді Лойзик М.В.

при секретарі Сорока Г.Є.,

з участю: представника позивача Пинянської С.І.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старий Самбір справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі до ОСОБА_2 про стягнення пенсії, отриманої за втратою годувальника,

В С Т А Н О В И В:

01.07.2015 року Управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі звернулося до суду із цим позовом посилаючись на те, що 09.08.2010 року ОСОБА_2 була призначена пенсія на синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із втратою годувальника - ОСОБА_6, визнаного рішенням суду від 08.07.2010 року безвісно відсутнім. За період з 08.07.2010 року до 31.12.2012 року ОСОБА_2 виплачено 28070,04 гривні пенсії. Проте, при опрацюванні бази управління ПФУ у Старосамбірському районі на предмет можливих «двійників» між одержувачами пенсії та годувальниками по Україні з'ясувалося, що ОСОБА_6 не був безвісно відсутнім, а проживав у смт. Нововоронцовка Херсонської області та з 24.02.2011 року до смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, отримував пенсію по інвалідності в Нововоронцовському управлінні Пенсійного фонду України Херсонської області. Отже, пенсію за втратою годувальника відповідач отримувала незаконно, тому така підлягає стягненню з неї в користь Управління ПФУ у Старосамбірському районі.

У судовому засіданні представник позивача Пинянська С.І. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7 проти позову заперечила посилаючись на те, що з 07.11.1992 року до 07.05.2001 року перебувала із ОСОБА_6 у шлюбі, під час якого народила двох синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу постановою Старосамбірського районного суду від 18.02.2003 року ОСОБА_6 був зобов'язаний сплачувати на дітей аліменти. Проте в 2005-2006 році ОСОБА_6 виїхав із постійного місця проживання, ухилявся від виконання обов'язку по утриманню дітей, у зв'язку з чим ухвалою Старосамбірського районного суду від 29.02.2008 року був оголошений у розшук, який результатів не дав. Вона сама виховувала дітей, але згодом створила нову сім'ю, змінила прізвище Капустинська на ОСОБА_7 і за порадою працівників соціального забезпечення звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_6, про якого кілька років не було жодних відомостей, безвісно відсутнім. Рішенням Старосамбірського районного суду від 08.07.2010 року ОСОБА_6 був визнаний безвісно відсутнім і на підставі цього рішення 09.08.2010 року управлінням ПФУ у Старосамбірському районі їй була призначена пенсія на неповнолітніх дітей за втратою годувальника. Проте 26.02.2013 року її викликали в УПФ у Старосамбірському районі, де повідомили, що ОСОБА_6 з березня 2006 року проживав у смт. Нововоронцовка Херсонської області, де отримував пенсію у зв'язку з інвалідністю до часу смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та стали вимагати у неї повернути виплачену її дітям пенсію за втратою годувальника у сумі 28070.04 гривні. Вважає вимогу про повернення пенсії безпідставною, оскільки ОСОБА_6 у встановленому законом порядку був визнаний безвісно відсутнім; у неї не було жодних відомостей про нього з 2005 року до 2013 року; про місце його знаходження УПФ у Старосамбірському районі стало відомо після його смерті і очевидно тому навіть не заявлялася вимога про скасування рішення про визнання безвісно відсутнім. За таких обставин відсутні підстави стверджувати про незаконне отримання нею пенсії на дітей за втратою годувальника, тому просила в позові відмовити.

Вислухавши сторони, дослідивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав:

У відповідності з особистими документами ОСОБА_2 (а.с.9, 40,45) вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_6 до 07.05.2001 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 записані батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтва про народження а.с.38, 39).

Постановою Старосамбірського районного суду від 18.02.2003 року ОСОБА_6 був зобов'язаний сплачувати в користь відповідачки аліменти на дітей (а.с.41).

У зв'язку з ухиленням від сплати аліментів за поданням відділу Державної виконавчої служби Старосамбірського РУЮ ухвалою Старосамбірського районного суду від 29.02.2008 року був оголошений розшук ОСОБА_6 (а.с.43-44), який результатів не дав (а.с.42 зворот).

Рішенням Старосамбірського районного суду від 08.11.2010 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець села Буньковичі Старосамбірського району Львівської області, останнє відоме місце проживання якого - теж село Буньковичі, був визнаний безвісно відсутнім. Рішення набрало чинності 19.07.2010 року (а.с.42).

За заявою ОСОБА_2 (а.с.6) 07.09.2010 року Управлінням пенсійного фонду у Старосамбірському районі їй призначена пенсія за втратою годувальника на двох неповнолітніх утриманців: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Частиною 1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час звернення відповідача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї відповідно до частини другої цієї ж статті вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

У ч.7 ст.36 цього Закону зазначено, що положення цього Закону, що стосуються сім'ї померлого, відповідно поширюються і на сім'ю особи, визнаної безвісно відсутньою або оголошеною померлою у встановленому законом порядку.

Згідно зі ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Відповідно до ст.102 цього ж Закону, пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Статтею 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно зі ст.50 цього Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Статтею 1215 Цивільного Кодексу України також передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що необхідною умовою для повернення надміру виплачених коштів є достовірно встановлений факт недобросовісності особи, що отримує пенсію, наприклад зловживання при призначенні пенсії чи приховування відомостей, що впливають на прийняття рішення про припинення виплати пенсії тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримувала на двоє неповнолітніх дітей пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 08.07.2010 року у справі № 2-о-28/2010 про визнання їх батька ОСОБА_6 беззвісно відсутнім. Це рішення набрало законної сили 20.07.2010 року та є чинним на час розгляду судом даного спору. Відповідач звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою встановленої форми і змісту, до якої долучила копію згаданого рішення та інші необхідні для цього документи. Жодних зауважень з приводу поданих нею документів, тобто про наявність у них неточностей чи неправдивих відомостей, управлінням ПФУ у Старосамбірському районі не було встановлено ні на час їх отримання, ні після проведеної перевірки щодо виявлення фактів подвійної виплати. Отже, пенсія була призначена на законних підставах, позивач дану обставину визнає.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 довідалася про те, що ОСОБА_6 проживав в Херсонській області тільки 26.02.2013 року від працівника управління ПФУ у Старосамбірському районі. Позивачем не надано суду будь-яких доказів, які підтверджували б, що про виявлений органами ПФУ факт проживання визнаного безвісно відсутнім ОСОБА_6 у іншій області, на півдні країни, за 1000 км від своїх неповнолітніх дітей, ОСОБА_2 було відомо раніше.

Позивач також не пояснив, у чому полягає недобросовісна поведінка ОСОБА_2 чи зловживання з її сторони, оскільки пенсію їй було призначено на законних підставах і з цього приводу спору немає. Так як після розлучення з ОСОБА_6, його ухилення від сплати аліментів, після створення відповідачкою нової сім'ї вона не цікавилася його подальшою долею і тільки у лютому 2013 року від працівників УПФ довідалася про те, що він проживав і помер у іншій області, то вона не могла повідомити орган ПФУ про його появу та про наявність підстав для припинення виплати її дітям пенсії по втраті годувальника.

З огляду на наведене ОСОБА_2 правомірно отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника і законних підстав для її повернення у даному випадку немає.

Враховуючи наведене суд суд вважає позовні вимоги управління ПФУ у Старосамбірському районі необґрунтованими і безпідставними, тому у задоволенні позову слід відмовити.

А тому, керуючись ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у Старосамбірському районі до ОСОБА_2 про стягнення пенсії, отриманої за втратою годувальника.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду її апеляційним судом.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя