Справа № 461/6697/15-ц
Провадження № 2/461/1691/15
У Х В А Л А

19.08.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

за участі

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Львів-інформ-ресурси» про визнання діяльності відповідача незаконною, зобовязання повернення автомобіля, зобовязання вчинити дії, заборону вчинення дій, визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2014 року на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів працівниками Державтоінспекції був доставлений автомобіль «Волга ГАЗ-3110» (держномер ВС1080АМ), який знаходиться у користуванні позивача на підставі довіреності. Відповідач повідомив ОСОБА_3, що останній може забрати свій автомобіль з майданчика, сплативши суму коштів (приблизно 7000 грн.) відповідно до рахунку.

Діяльність відповідача щодо утримання транспортних засобів на майданчику за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна, 13, як зазначає позивач, є незаконною виходячи з наступного. Діяльність з охорони майна фізичних і юридичних осіб підлягає обовязковому ліцензуванню, проте, відомостей про наявність ліцензії органи МВС на запит позивача йому не надали. Земельна ділянка під майданчик виділена ГУМВС України у Львівській області для потреб, що не повязані з охоронною діяльністю.

ОСОБА_3 вважає, що його транспортний засіб затриманий та утримується на штрафному майданчику без достатніх правових підстав, оскільки, по-перше, працівники ДАІ не дали позивачеві можливості самостійно вжити заходів для повернення автомобіля до місця стоянки; по-друге, автомобіль позивача знаходився у справному стані; по-третє, транспортний засіб затриманий та перебуває на майданчику строком більше ніж тривав розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У позові до відповідача від 11 червня 2015 року, який обєднаний зі справою в одне провадження, позивач зазначає, що для збирання доказів для звернення до суду він неодноразово звертався до відповідача з інформаційними запитами на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідач відмовляв ОСОБА_3 у наданні інформації з приводу тримання його автомобіля на штрафному майданчику ДП «Львів-інформ-ресурси», що на думку позивача, порушило його немайнові права та такими діями останньому завдано моральної шкоди. Крім того, позивач вважає недійсним договір, що укладений 01 лютого 2013 року між ДП МВС України «Львів-інформ-ресурси» та управлінням ОСОБА_4 України у Львівській області з приводу експлуатації штрафного майданчика, оскільки сторона договору відповідач по справі не має ліцензії на відповідний вид діяльності.

У позові від 28 лютого 2015 року, який надійшов до Галицького районного суду м. Львова 24 липня 2015 року та обєднаний зі справою в одне провадження, позивач вказує на неправомірність дій відповідача ДП МВС України «Львів-інформ-ресурси» щодо утримання його транспортного засобу «Волга ГАЗ-3110» (держномер ВС1080АМ) та штрафному майданчику з підстав аналогічних викладеним у попередніх позовних заявах.

З урахуванням обєднаних позовів, змін, доповнень та уточнень позовних вимог (т.1,а.с.151-154, 179, т.3,а.с.69-79) позивач просить суд:

1) визнати незаконною економічну діяльність відповідача та звернутися до прокуратури для припинення такої дальності;

2) зобовязати відповідача повернути транспортний засіб «Волга ГАЗ-3110» (держномер ВС1080АМ) позивачеві;

3) визнати недійсним договір, що укладений 01 лютого 2013 року між ДП МВС України «Львів-інформ-ресурси» та управлінням ОСОБА_4 України у Львівській області з приводу експлуатації штрафного майданчика за адресою: м. Львів, вул. Конюшина, 13;

4) стягнути матеріальну та моральну шкоду;

5) заборонити ДП МВС України «Львів-інформ-ресурси» здійснювати консультування позивача шляхом направлення на його адресу листів;

6) відшкодувати витрати, повязані з розглядом цивільної справи, та витрати на правову допомогу.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

До суду надійшло клопотання позивача від 28 липня 2015 року про збільшення позовних вимог (т.1,а.с.179) та доповнення їх вимогою про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 212-3 КУпАП за надання недостовірної інформації.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст. 15 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вирішуючи дане клопотання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки таке збільшення позовних вимог суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства. Питання щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності вирішується виключно в порядку, передбаченому для розгляду справ про адміністративні правопорушення.

13 серпня 2015 року до суду надійшло клопотання позивача (т.2,а.с.53-58), в якому останній зменшує позовні вимоги (т.2,а.с.57) шляхом відкликання вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди з відповідача, та просить суд:

1) виділити в окреме провадження вимог позивача, викладені у позовній заяві від 28 лютого 2015 року, яка надійшла до Галицького районного суду м. Львова 24 липня 2015 року та обєднаний зі справою в одне провадження, та розглядати його в порядку адміністративного судочинства;

2) провадити судове засідання в режимі відеоконференції.

Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Тому, приймається судом клопотання ОСОБА_3 щодо зменшення позовних вимог шляхом відкликання вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди.

При вирішенні клопотання щодо виділення вимог в окреме провадження для розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд виходить з наступного.

Вимоги позивача, викладені у позовній заяві від 28 лютого 2015 року щодо зобов'язання повернення автомобіля, стягнення коштів на ремонт транспортного засобу, коштів за утримання автомобіля на штрафному майданчику, моральної шкоди (т.3,а.с.1-5) відповідно до ст. 15 ЦПК України підлягають розгляду саме в порядку цивільного судочинства. Даний позов містить однорідні позовні вимоги та предявлений одним і тим самим позивачем до одного й того самого відповідача, тому в порядку ст. 126 ЦПК України, обєднаний в одне провадження з даною справою.

Необхідним вважає суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, оскільки, у клопотанні не зазначений суд, де необхідно забезпечити її проведення. У попередньому подібному клопотанні (т.1,а.с.12) позивач просив провадити відеоконференцзв'язок через компютерну програму «Скайп» за його місцем проживання.

Відповідно до положень ст. 158-1 ЦПК України, судове засідання в режимі відеоконференції провадиться за участі особи, яка перебуває в приміщенні іншого суду. Згідно з ч. 2 даної статті, у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з якою звертається особа до суду, в обовязковому порядку зазначається суд, де необхідно забезпечити її проведення.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти клопотання позивача ОСОБА_3 від 13 серпня 2015 року про зменшення позовних вимог.

Відмовити у задоволенні клопотань позивача ОСОБА_3:

1) від 28 липня 2015 року про збільшення позовних вимог щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення;

2) від 13 серпня 2015 року про виділення в окреме провадження вимог позивача, викладених у позовній заяві від 28 лютого 2015 року, яка надійшла до Галицького районного суду м. Львова 24 липня 2015 року та обєднаний зі справою в одне провадження;

3) від 13 серпня 2015 року про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Д. Фролова