Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3000/15-ц
02.10.2015 м.Виноградів
У Х В А Л А

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Трагнюк В.Р., ознайомившись, відповідно до вимог ст.119, 120 ЦПК України з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Чорнотисівської сільської ради про визнання права власності за закономи на спадкове майно та визнання прав забудовника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Чорнотисівської сільської ради про визнання права власності за закономи на спадкове майно та визнання прав забудовника.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Підстави для звільнення від доказування передбачені у ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, у тексті позовної заяви позивач повинен викладати не тільки обставини на обґрунтування своїх позовних вимог, але і одночасно зазначати засоби доказування на підтвердження кожної обставини чи про наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивач не зазначив у позовній заяві докази, тобто, засоби доказування, які підтверджують кожну з обставин, викладених у позовній заяві. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що заяву у встановлений строк про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори ним не подано. Позивачем не зазначено обставини, які б свідчили про прийняття ним спадщини за спадкодавцем. У позовній заяві не зазначаються докази, які б свідчили про те, що будівництво здійснювалось згідно з Законом (рішення виконкому про надання дозволу будівництво, тощо).

Заявляючи у позові вимогу про визнання права власності на земельну ділянку позивача не зазначає докази, які підтверджують належність спадкодавцю такої земельної ділянки, зокрема, стаття 126 Земельного кодексу України містить перелік документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Кадастровий номер земельної ділянки також не зазначається, тоді як відповідно до п. 4 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстрації речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Поряд з цим, позивач приєднує квитанцію про оплату судових витрат в сумі 1540,36 грн. без урахування того, що Законом України «Про судовий збір» визначено порядок сплати судового збору, зокрема, як за вимогу майнового так і не майнового характеру. З приєднаної квитанції вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за заявлену вимогу майнового характеру. Судовий збір за заявлену вимогу немайнового характеру в сумі 487,2 грн., п. 1.2 Таблиці ставок судового збору, не сплачено, квитанція до позовну не приєднано.

Також, позовна заява повинна містити ціну позову (п.4 ст. 119 ЦПК), яка повинна бути визначена за правилами встановленими ст. 80 ЦПК України.

Так, оцінка правильності визначення ціни позову здійснюється судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК, щодо залишення заяви без руху.

Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона покликається.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, звіт про оцінку майна (висновки суб'єкта оціночної діяльності), витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, що позивачем не зроблено.

У позовній заяві не міститься жодне обґрунтування вартості спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів на звернення.

Позивач не зазначає, ким порушені та не визнаються або оспорюються його права, свободи чи інтереси, та у зв»язку з чим ним предявлено вимогу до відповідача.

У справах даної категорії відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Доказів на підтвердження відсутності спадкоємців, а також щодо неможливості оформити права на спадщину позивач не зазначає.

У відповідності до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чорнотисівської сільської ради про визнання права власності за закономи на спадкове майно та визнання прав забудовника, - залишити без руху, надавши позивачу пятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви і виконання вимог цієї ухвали судді.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2