Справа № 651/158/15-ц
Провадження № 2/651/80/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.09.2015 року

Верхньорогачицький районний суд

Херсонської області в складі:

під головуванням судді ФЕДОРЯКИ О.Г.

при секретарі ТАРАН О.В.

відповідача ОСОБА_1

адвоката АНТИПЕНКА В.П.

судового розпорядника ФІЛІМОНОВОЇ О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Верхньорогачицького районного суду Херсонської області смт. Верхній Рогачик цивільну справу № 651/158/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46694 гривні 58 копійок,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46694 гривні 58 копійок, в якій позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 29740 гривень 00 копійок на термін до 02.06.2011 року і зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених договором.

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_1 повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з порушеннями виконання зобов'язання за договором відповідач станом на 03.04.2015 року має заборгованість - 46694 гривні 58 копійок, яка складається з наступного:

- 11473 гривні 61 копійка - заборгованість за кредитом;

- 17702 гривні 77 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 416 гривень 36 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом:

- 17101 гривня 84 копійки - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» та громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені договори поруки.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України - боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до умов договору поруки, а саме: п.5 позивачем направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року.

Згідно п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання.

Вимога, що була направлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.

Згідно ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки, про що свідчать вищевказані договори.

Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Тому, позивач просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року в сумі 46694 гривні 58 копійок, яка складається з наступного:

- 11473 гривні 61 копійка - заборгованість за кредитом;

- 17702 гривні 77 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 416 гривень 36 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом:

- 17101 гривня 84 копійки - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно сплачений судовий збір в сумі 466 гривень 95 копійок.

18.06.2015 року відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду заперечення на позов ( а.с.а.с. 49, 50 ), згідно якого просять суд відмовити в позові застосувавши строк позовної давності, оскільки боржники порушили свої зобов'язання перед позивачем починаючи з 15.12.2010 року, тобто з цієї дати у банка виникло право вимоги як до основного боржника ОСОБА_1 так і до поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Отже, початок перебігу строку позовної давності щодо стягнення кредиту, відсотків, комісії та інших нарахувань почався з грудня 2010 року, а закінчився в грудні 2013 року, а строк позовної давності по стягненню пені закінчився у 2011 році. Щодо строку позовної давності поручителів, то у відповідності до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів. Зважаючи на те, що банк не скористався у встановлені строки своїм правом вимоги до поручителів, порука є припиненою зі спливом 6-ти місяців з дня прострочення чергового платежу, тобто з 2011 року, що позбавляє права банку на сьогоднішній день пред'являти вимоги до поручителів.

23.07.2015 року до суду надійшла уточнена позовна заява ( а.с.81-85), згідно якої шляхом уточнення позовних вимог позивач змінив предмет позову та збільшив позовні вимоги, а саме: позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року в сумі 47799 гривень 35 копійок. Позовні вимоги до основного боржника за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 позивач не пред'являє, зазначаючи його третьою особою, що не заявляє самостійних вимог.

Представник позивача ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНК» 16.09.2015 року в судове засідання не з'явилася, але надіслала заяву ( а.с.97), згідно якої уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, але надіслали до суду заяви ( а.с.а.с. 100,101 ), згідно яких просять суд дану цивільну справу розглянути без їхньої участі у зв'язку з незадовільним станом здоров'я. Позовні вимоги заперечують в повному обсязі.

З врахування думки інших учасників процесу суд вважає за необхідне судовий розгляд провести за відсутності представника позивача та відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

16.09.2015 року в судовому засіданні з врахуванням думки учасників процесу уточнені позовні вимоги ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНК» - відхилені в повному обсязі, оскільки уточнення позовних вимог позивача об'єднало в собі зміну предмета позову, а саме: виключення з відповідачів основного боржника за зобов'язанням ОСОБА_1 та збільшення розміру позовних вимог. Вказані зміни позивачем здійснені на стадії дослідження письмових доказів, що суперечить вимогам ст. 31 ЦПК України, де зазначено, що змінити предмет позову позивач має право лише до початку розгляду справи по суті.

Отже, судом розглянуті первісні позовні вимоги з доданими матеріалами справи.

Адвокат відповідача ОСОБА_1 - Антипенко Віктор Павлович, думку якого в судового засіданні повністю підтримав відповідач ОСОБА_1 просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі у зв'язку з пропуском строку позовної давності вказавши, що відповідно до ст. 257 ЦК України - загальний строк позовної давності становить три роки. Статтею 258 ч.2 п.1 ЦК України передбачена позовна давність в один рік щодо стягнення неустойки ( штрафу та пені). Оскільки в договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно графіка погашення кредиту, то боржники порушили свої зобов'язання перед позивачем починаючи з 15.12.2010 року ( останній платіж за договором), тобто з цієї дати у банка виникло право вимоги як до основного боржника ОСОБА_1 так і до поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Отже, початок перебігу строку позовної давності щодо стягнення кредиту, відсотків, комісії та інших нарахувань почався з грудня 2010 року, а закінчився в грудні 2013 року, а строк позовної давності по стягненню пені закінчився у 2011 році. Щодо строку позовної давності поручителів, то у відповідності до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів. Зважаючи на те, що банк не скористався у встановлені строки своїм правом вимоги до поручителів, порука є припиненою зі спливом 6-ти місяців з дня прострочення платежу, тобто з 2011 року, що позбавляє права банку на сьогоднішній день пред'являти вимоги до поручителів. Згідно ст. 267 ч.4 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вивчивши матеріали даної цивільної справи, приймаючи до уваги пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_1 та його адвоката Антипенка В.П., суд приходить до висновку, що існують всі правові підстави для відмови в задоволенні позову ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНКА» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46694 гривні 58 копійок - в повному обсязі у зв'язку з закінченням строку позовної давності з наступних підстав:

Той факт, що між позивачем ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНКА» та відповідачем ОСОБА_1 дійсно існували кредитні правовідносини, підтверджено кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року ( а.с.а.с.10,11).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» та громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені договори поруки ( а.с.а.с. 13, 14).

Відповідно наданого розрахунку заборгованості за договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року ( а.с.а.с. 4-6 ) - станом на 03.04.2015 року заборгованість за вищевказаним кредитним договором № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року становить 46694 гривні 58 копійок.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року ( а.с. 10) - договір укладено на строк з 02.06.2006 року по 02.06.2011 року.

Після закінчення строку дії договору додаткових угод чи змін до договору сторонами не укладалися.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46694 гривні 58 копійок надійшов на розгляд до суду 14.05.2015 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно вимог ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Вимогами ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами укладеного договору № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року між ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНК» та ОСОБА_1 ( а.с.а.с. 10,11) визначено, що сторони встановили як строк дії договору до 02.06.2011 року так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - з 25 по 2 число кожного місяця для процентів за користування кредитом.

У відповідності до ст. 1050 ч.2 ЦК України - якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Оскільки, сторони поряд з установленням строку дії договору встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань ( внесення щомісячних платежів), то строк виконання кожного щомісячного зобов'язання відповідно до ст. 254 ч.3 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. В такому випадку, перебіг строку починається з наступного дня відповідної календарної дати.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що зазначено у ст. 267 ч.4 ЦК України.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ч.2 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору, скільки з певними моментами ( фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст. 261 ЦК України). Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку.

Згідно наданих матеріалів справи останній платіж боржниками сплачено 15.11.2010 року, про що свідчить наданий розрахунок позивачем ( а.с.а.с.4-6). Тобто, саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Позивач звернувся до суду 14.05.2015 року. Як зазначалося вище загальний строк позовної давності становить три роки, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, суд прийшов до висновку, що позивач прострочив строк звернення з позовом до суду до основного боржника, щодо стягнення як основної суми заборгованості так і неустойки.

Вказана позиція висвітлена в постанові Верховного суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14. Аналогічні висновки містяться також в постановах Вищого господарського суду України від 12.12.2012 року та від 07.03.2013 року.

Щодо застосування спливу строку позовної давності відносно поручителів суд виходить з наступного:

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником ( ст. 553 ч.1 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки ( ст. 554 ч.ч.1,2 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 559 ч.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів.

В договорах поруки ( а.с.а.с. 13,14), передбачено, що поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поручилися за виконання ОСОБА_1 кредитного договору № № HERWAU00180174 від 02.06.2006 року, а саме повернення кредиту в сумі 29740 гривень в строк до 02.06.2011 року, сплати відсотків за користування кредитом щомісячними платежами в строк з 25 по 2 число кожного місяця, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Також договором, передбачено, що договір поруки припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань ( внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки, відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то правила застосування спливу позовної давності необхідно застосовувати і до поручителів. Тобто, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ст. 559 ч.4 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителів про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як зазначалося вище, останній платіж боржником здійснено 15.11.2010 року, отже з часу несплати наступного щомісячного платежу у позивача виникло право вимоги як до основного боржника так і до поручителів, тому до поручителя із вказаної дати почав перебіг позовної давності встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України, а саме: шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя.

Вказана позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі № 6-53цс14.

Відповідно п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Отже, з врахуванням вищевказаного суд приходить до висновку, що існують всі правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНК» у зв'язку з пропуском строку позовної давності як до основного боржника так і до поручителів.

Керуючись: постановою Верховного суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, постановою Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13 від 06.11.2013 року, п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, ст.ст. 256-258, 261, 267, 509, 526, 529, 610, 611, 626, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 70 ч.6, 209, 213, 215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТ БАНК" до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 46694 гривні 58 копійок - відмовити в повному обсязі, у зв'язку з закінченням строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Верхньорогачицький районний суд Херсонської області.

Повний текст рішення складено 18.09.2015 р.

ГОЛОВУЮЧИЙ :