Номер провадження: 22-ц/785/2029/15
Головуючий у першій інстанції Гудіна Н.І.
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» (раніше ЗАТ «Агробанк), треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д. про визнання договору про надання кредитної лінії недійсним та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА :

06.08.2013року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору про надання кредитної лінії недійсним.

Позивач обгрунтовував свої вимоги тим, що 26.06.2007року позивачем ОСОБА_2, та ПАТ «Платинум Банк» (раніше ЗАТ «Агробанк») укладено договір про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 114 000,00 доларів США, строком з 26.06.2007 року по 25.06.2010 року зі сплатою 15 відсотків річних.

26.06.2007 року на забезпечення цього договору укладено іпотечний договір № 23.840.07.29 1 М, від 26.06.2007 року, відповідно до якого іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 вартість предмету іпотеки складає 692 218,00 гривень 00 копійок.

26.06.2007року укладено договір поруки № 23.840.07.29.2.М між ПАТ «Платинум банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарну відповідальність поручителів перед банком за договором про надання кредитної лінії.

Виконання зобов'язань за спірним договором було почато 26.06.2007 року. На момент пред'явлення позову позивачем - позичальником було сплачено платежів на погашення кредиту у розмірі - 22 307 доларів США. Також позивачем сплачена банку комісія за надання кредиту.

Позивач вважає, що договір про надання кредитної лінії треба визнати недійсним, так як банк не мав права на видачу кредиту в іноземній валюті йому, як резиденту України, без індивідуальної ліцензії НБУ.

Також позивач посилається на несправедливість умов договору, так як існує істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживача кредитних послуг - позивача.

Позивач вважає необхідним повернення сторін в початковий стан для застосування розрахунку курсу іноземної валюти, який діяв на момент отримання кредиту по причині того, що істотно змінилися обставини, якими керувались сторони при укладенні договору, відносно виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. З підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно виросла, яку позичальнику необхідно платити, у зв'язку з чим значно погіршало фінансове становище позивача.

18.03.2014року від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості позивача ОСОБА_3

Суд першої інстанції без вирішення даного клопотання став вважати ОСОБА_3 позивачем по справі.

11.11.2013року ПАТ «Платинум Банк» звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому посилається на те, що позичальник належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 23.10.2013року виникла заборгованість в розмірі 798563 грн. 99 коп., з яких сума заборгованості за кредитом складає 91693 доларів США , що еквівалентно 732907 грн. 11 коп. відповідно до курсу НБУ; сума заборгованості за відсотками 5290 доларів США, що еквівалентно 42289 грн. 68 коп. відповідно до курсу НБУ; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 28.05.2013 р. по 25.10.2013 р. - 23367 грн. 20 коп.

Позивач за зустрічним позовом просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 85,5 кв.м. та житловою площею 50,0 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу в сумі 798 563 грн. 99 коп., зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу зазначеного предмета іпотеки за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також позивач за зустрічним позов просив стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн. 00 коп.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2014 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано договір про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк» (раніше ЗАТ «Агробанк») - недійсним.

Визнано іпотечний договір № 23.840.07.29 1М від 26.06.2007 укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Платинум Банк» (раніше ЗАТ «Агробанк») - недійсним.

Визнано договір поруки № 23.840.07.29.2.М між ПАТ «Платинум банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарну відповідальність - недійсним.

Зупинено ПАТ «Платинум Банк» нарахування пені, відсотків, штрафних санкцій за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007 з моменту останньої оплати за квитанціями.

Виключено з реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборону відчуження нерухомого майна за іпотечним договором № 23.840.07.29 1М від 26.06.2007, а саме житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути до ПАТ «Платинум Банк» у натурі, все що було ним отримано на виконання угод: за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007, іпотечним договором № 23.840.07.29 1М від 26.06.2007.

Зобов'язано ПАТ «Платинум Банк» повернути ОСОБА_2 у натурі все, що було ним отримано на виконання угод: за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29 М від 26.06.2007, іпотечним договором № 23.840.07.29 1М від 26.06.2007.

05.08.2014 року ПАТ «Платинум Банк» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення з посиланням на те, що суд не розглянув зустрічну позовну заяву ПАТ «Платинум Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року, в якому була виправлена описка ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 червня 2015року, у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено.

Заочне рішення та додаткове рішення суду оскаржує ПАТ «Платинум Банк».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області від 19.10.2015року додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015року скасовано.

В апеляційній скарзі ПАТ «Платинум Банк» просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що банк не мав права надавати кредит в іноземній валюті, а позивачам не було надано законодавством права здійснювати використання готівкою іноземної валюти при здійсненні платежів за кредитним договором. Крім того, після укладання кредитного договору істотно змінилися обставини, так як з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу значно зросла, у зв;язку з чим погіршився фінансовий стан позивача.

Однак погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам по справі, суд не правильно застосував норми матеріального закону.

Колегія суддів вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним та зобов;язати приватного нотаріуса виключити з реєстру іпотечний договір.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог і визнав недійсними іпотечний договір та договір поруки, застосував двосторонню реституцію, однак даних позовних вимог ніхто не заявляв.

Суд першої інстанції в рішенні суду вказав позивачем ОСОБА_3, однак матеріали справи не містять позовної заяви ОСОБА_3 із окремими позовними вимогами.

Матеріали справи містять клопотання ОСОБА_2 від 18.03.2014року про залучення до участі у справі ОСОБА_3 Позивач не вказав, в якій якості має бути залучена ОСОБА_3 і посилався на ст.33 ЦПК України, яка регулює порядок залучення до участі у справі неналежного відповідача, залучення співвідповідача.

Матеріали справи не містять процесуального документа суду про залучення до участі у справі ОСОБА_3

Судом встановлено, що 26.06.2007року позивачем ОСОБА_2 та ЗАТ «Агробанк» в особі начальника відділення ЗАТ «Агробоанк» Савінкіна В.О. укладено договір про надання кредитної лінії № 23.840.07.29М , згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді поновлювальної відкличної кредитної лінії окремими траншами з лімітом кредитування 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США, строком з 26 червня 2007 року по 25 червня 2010 року зі сплатою 15 (п'ятнадцять) відсотків річних.

26.06.2007року на забезпечення цього договору укладено іпотечний договір № 23.840.07.291М від 26.06.2007року, відповідно до п. 1 іпотечного договору іпотекодавець забезпечує вимоги іпотекодержателя - банку, що випливають з договору про надання кредитної лінії № 23.840.07.29М від 26.06.2007року, за умовами якого позичальник зобов'язався повернути суму кредиту у розмірі 114 000,00 (сто чотирнадцять тисяч) доларів США 00 центів. Іпотекодавець ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 вартість предмету іпотеки складає 692 218,00 (шістсот дев'яносто дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок.

26.06.2007року укладено договір поруки № 23.840.07.29.2.М між ЗАТ « Агробанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарну відповідальність поручителів перед банком за договором кредитної лінії.

Правонаступниками ЗАТ « Агробанк» були ЗАТ « Хоум Кредіт Банк», потім ВАТ « Хоум Кредит Банк», потім ПАТ « Хоум Кредит Банк», потім ПАТ « Банк Восток».

29.06.2011року між ПАТ « Банк Восток» та ПАТ « Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110629-Г, відповідно до п.1.1 якого ПАТ « Банк Восток» відступив ПАТ « Платинум Банк» всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному в додатку № 1 до договору, зокрема право вимоги за спірним кредитним договором.

29.06.2011року між ПАТ « Банк Восток» та ПАТ « Платинум Банк» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, згідно п.1.1, якого ПАТ « Банк Восток» відступив ПАТ « Платинум Банк» всі свої права вимоги за іпотечними договорами згідно переліку, наведеному у додатку № 1 до договору , зокрема право вимоги за іпотечним договором № 23.840.07.29.1М від 26.06.2007року.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов;язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобов;язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом ( стаття 192 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов;язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов;язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язанням допускається у випадках і в порядку, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу ( генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Відповідно до п. 1.5. Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. № 483, згідно якого використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється: - якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями) у випадках, передбачених законами України.

Аналізуючи наведені норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення інших операцій мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно п. 1.1 кредитного договору банк здійснює видачу кредиту позичальнику в іноземній валюті в сумі 114 000, 00 доларів США. Пунктом 4.3 кредитного договору передбачено, що повернення відповідної частини кредиту - це 114 000, 00 доларів США здійснюється позичальником щомісяця , визначено у графіку платежів, шляхом сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетних платежів Позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов договору на рахунок № НОМЕР_1, відкритий у банку.

ОСОБА_3 і ОСОБА_2 використовували готівкову іноземну валюту як засіб платежу при виконанні своїх зобов'язань за спірним договором кредиту, вносячи готівкою долари США в касу ПАТ «Платинум Банк».

Колегія суддів вважає, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплата процентів за кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти як засобу платежу на території України жодною зі сторін договору. А посилання суду першої інстанції на те, що індивідуальна ліцензія у позивача і відповідача відсутня, внаслідок чого застосування долара США як платіжної одиниці за договором кредиту суперечить п. «г» ч.4 ст.5 Декрету KМУ і Положення НБУ № 275 є помилковим.

Статею 203 ЦК України визначено перелік умов, яким має відповідати правочин.

Кредитний договір від 26 червня 2007року було укладено у відповідності до законодавства України за вільним волевиявленням учасників правочину у встановленій законодавством формі та з метою настання правових наслідків, обумовлених ним.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Чинним законодавством України не закріплена стабільність курсу гривні до іноземних валют. Беручи на себе зобов;язання повернути кредитні кошти в іноземній валюті, позивач був обізнаний, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним і укладаючи кредитний договір в іноземній валюті на тривалий строк, позивач свідомо прийняв на себе ризик зміни курсу української валюти до долара США.

На підставі наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог закону і підстав для визнання його недійсним не вбачаєтся.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ПАТ « Платинум Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний та іпотечний договір визнано недійсними та 07 червня 2014року набрав чинности Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте майно.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов;язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, якщо у зобов;язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов;язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконують належним чином свої зобов;язання, у зв;язку з чим станом на 25 жовтня 2013року виникла заборгованість за кредитним договором від 26 червня 2007року в розмірі 798563гривні 99 коп.: з яких сума заборгованості за кредитом складає 91693 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи за курсом НБУ - 732907 гривень 11 коп.; сума заборгованості за відсотками - 5290 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 42289гривень 68коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 28.05.2013р. по 25.10.2013р. - 23367гривень 20коп.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов;язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов;язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв;язку з тим, що між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством « Агробанк» було укладено іпотечний договір № 23.840.07.29.1М від 26.06.2007року для забезпечення виконання зобов;язань за кредитним договором, колегія суддів вважає, що зустрічний позов ПАТ « Платинум Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_3 шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів підлягає задоволенню.

07 червня 2014року набрав чинности Закон України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України « Про заставу» та /або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України « Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов;язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами- резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об;єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна( об;єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Із матеріалів справи вбачається, що загальна площа предмета іпотеки складає 85,5 кв.м., предмет іпотеки використовується позичальником як місце постійного проживання ( зареєстрований за даною адресою), іншого нерухомого майна не мають .

Таким чином, колегія суддів вважає, що є підстави для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилання суду першої інстанції на те, що предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію, що є підставою для відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає помилковим.

За своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь- яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ « Платинум Банк» підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 3441грн., в рівних частках з кожного по 1720грн. 50коп.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1п.2, 309 ч.1п.п.3,4, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства « Платинум Банк» , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ситнікова Ю.Д. про визнання договору про надання кредитної лінії недійсним та зобов;язання приватного нотаріуса вчинити певні дії відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства « Платинум Банк» задовольнити. У рахунок погашення заборгованості за договором про надання кредитної лінії № 23.840.07.29М від 26 червня 2007року в розмірі 798563гривні 99 коп.: з яких сума заборгованості за кредитом складає 91693 доларів США, що в еквіваленті на день розгляду справи за курсом НБУ - 732907 гривень 11 коп.; сума заборгованості за відсотками - 5290 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ - 42289гривень 68коп.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 23367гривень 20коп. звернути стягнення на предмет іпотеки , а саме квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 85,5 кв.м., житловою площею 50,0кв.м. яка належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів за початковою ціною, яка буде встановлюватись на підставі оцінки, проведеної суб;єктом оціночної діяльності незалежним експертом під час проведення виконавчих дій.

На період дії Закону України від 03.06.2014року « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» звернення стягнення на предмет іпотеки зупинити.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства « Платинум Банк» судовий збір в розмірі 3441 гривня ( по 1720гривень 50коп. з кожного).

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко

Судді А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк