АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 41 666,67 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що йому не було виплачене страхове відшкодування у зв'язку з тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» визнано банкрутом. За таких обставин, страхове відшкодування має бути відшкодоване Моторним (транспортним) страховим бюро України в межах ліміту відповідальності, передбаченим страховим полісом.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що Постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року у справі №910/20063/13, яка міститься в матеріалах справи, було чітко встановлено факт відсутності у ПрАТ «СК «Лафорт» коштів та майна (активів) для задоволення вимог кредиторів (пасивів), що були внесені до реєстру вимог кредиторів станом на дату винесення цієї постанови, а саме у постанові зазначено: «У судовому засіданні, дослідивши наявний у матеріалах справи фінансовий аналіз ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» та звіту розпорядника майна, судом встановлено, що під час проведення процедури розпорядження майном наявних активів боржника за рахунок яких можливо погасити існуючу заборгованість перед кредиторами, розпорядником майна не знайдено, пропозицій щодо укладення мирової угоди або санації боржника до господарського суду або розпорядника майна не поступало.

Крім того, він довів безспірний факт відсутності у ПрАТ «СК «Лафорт» коштів та майна для виконання своїх зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6303635.

Зазначив, що згідно чинного законодавства «недостатність коштів і майна страховика» може бути встановлена до порушення справи про банкрутство і саме тому законодавець визначив, як обов'язкову умову для здійснення регламентної виплати наявність у страховика правового статусу банкрута або його ліквідацію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що покладення на МТСБУ обов'язку по виплаті страхового відшкодування позивачу є передчасним, оскільки вирішення цього питання можливе лише після затвердження Господарським судом м. Києва звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 23.09.2012 року сталася ДТП за участю автомобіля «Land RoverEvoque», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_2, що належить позивачу.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року ОСОБА_4 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладене стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 425 грн.

Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні ушкодження у зв'язку із чим позивач зазнав матеріальних збитків, що підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом №01 13/003 ПрАТ «СК «Лафорт» від 22.07.2013 року.

Цивільна відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю. майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки «Land Rover Evoque», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «СК «Лафорт», згідно с полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6303635.

25.09.2012 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» із повідомленням про подію, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого СК «Лафорт».

24.09.2012 року ОСОБА_3 звернулась до ПрАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про обставини події за участю ТЗ забезпеченого полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Проте, ПрАТ «СК «Лафорт» не здійснило страхової виплати, оскільки Постановою Господарського суду м. Києва від 10.09.2014 року у справі №910/20063/13 ПрАТ «СК «Лафорт» визнано банкрутом, припинено процедуру розпорядження майном та відкрито ліквідаційну процедуру, зобов'язано ліквідатора надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора до 10.09.2015 року.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі − Закон), у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов'язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика − учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, цим Законом визначено необхідні обов'язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, який визнаний банкрутом.

Зі змісту ухвали Господарського суду м. Києва від 16 жовтня 2014 року вбачається, що постановою Господарського суду м. Києва від 10 вересня 2014 року визнано банкрутом ПрАТ «СК «Лафорт», відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута ПрАТ «СК «Лафорт» арбітражного керуючого ОСОБА_6

Статтею 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Якщо ж майна банкрута вистачило для задоволення вимог кредиторів у повному обсязі, він вважається таким, що не має боргів і може продовжувати свою підприємницьку діяльність (ч. 5 цієї статті).

Виходячи з наведеного, висновок про недостатність коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом, може бути зроблений після складання ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу і подання його до господарського суду та їх затвердження останнім.

Дані про те, що звіт і ліквідаційний баланс були складені та затверджені в установленому законом порядку, відсутні, висновку з приводу цих обставин матеріали справи не містять.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що підстав для стягнення з відповідача страхового відшкодування немає, оскільки вирішення цього питання можливе лише після затвердження Господарським судом м. Києва звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, у разі недостатності коштів та майна страховика як учасника МТСБУ.

Тобто, висновок про достатність чи недостатність активів товариства можливо зробити лише після відповідного затвердження Господарським судом звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, що станом на час розгляду справи не відбулось.

Крім того, на час розгляду справи процедуру ліквідації ПрАТ «СК «Лафорт» не завершено, підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ за зобов'язаннями ПрАТ «СК «Лафорт» немає, позивач з вимогами до Господарського суду м. Києва про включення його в реєстр кредиторів в межах ліквідаційної процедури не звертався, справи страховика ПрАТ «СК «Лафорт» до МТСБУ не передані.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді