справа № 208/248/14-ц
№ провадження 2/208/360/15
РІШЕННЯ

Іменем України

02 квітня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 суму боргу 120000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ним 25 листопада 2011 року були передані у борг

ОСОБА_3 кошти в розмірі 120000 грн.

Всі його намагання, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач борг йому не повернув.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав із зазначених у ньому підстав, представник відповідача позов не визнав та пояснив, що відповідач грошей у борг у позивача не брав, договір позики від 25 листопада 2011 року не підписуавав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 25 листопада 2011 року були передані у борг ОСОБА_3 кошти в розмірі 120000 грн.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник, зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження викладеного вище між позивачем та відповідачем було укладено договір позики від 25 листопада 2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. та зареєстровано в реєстрі за № 2435.

За умовами договору позики від 25.11.2011 року, а саме згідно п. 2, позика надається строком до 01 грудня 2012 року. Як також зазначається в п. 2 цього договору, сторони підтвердили, що позикодавець (ОСОБА_1) передав, а позичальник

(ОСОБА_3) отримав від позикодавця гроші в розмірі, що передбачені п. 1 цього договору на момент його оформлення, а саме 120000 грн.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всі намагання позивача, що були направленні на повернення коштів, жодного результату не дали: відповідач свої обіцянки не виконує.

Так, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., який діяв від імені ОСОБА_1, була направлена заява на адресу ОСОБА_3 з проханням повернути 14.10.2013 року гроші в сумі 120000 грн., які були позичені у позивача строком до 01.12.2012 року згідно договору позики від 25.11.2011 року.

Як зазначається в Ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем нічим не спростовано той факт, що він брав гроші у позивача та підписував договір позики від 25 листопада 2011 року.

За таких обставин позов підлягає задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено 1200 грн. судового збору. Вказана суми відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 11, 23, 526, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 120000 грн. у відшкодування заборгованості за договором позики від 25 листопада 2011 року, 1200 грн. у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня його оголошення апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.