Справа №461/9756/15-ц
Провадження №2/461/2663/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

при секретарі Пелех О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про стягнення процентів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк» про стягнення відсотків та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18 вересня 2014 року уклала з ПАТ «Ідея Банк» договір строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ № 90.16.000120 на суму 70000 грн. під 24% річних, включаючи основний строк перших чотири місяці від дати укладення договору з 18 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року з виплатою % у кінці терміну, що підтверджується меморіальним ордером № МТ3х_256690 від 18 вересня 2014 року на суму 70000 грн. 18 січня 2015 року закінчився основний строк (перших 4 місяці від дати укладення договору), і позивачка зняла з депозитного рахунку 70000 грн. Як вбачається з виписки, виданої банком 26 серпня 2015 року, за період з 19 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року їй було нараховано 5615,36 грн. відсотків, з яких стягнуто 896,16 грн. податку. Просить стягнути з відповідача відсотки у вищезазначеному розмірі, оскільки вважає, що саме по собі оподаткування відсотків за депозитним вкладом є незаконним, оскільки Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року №1588-VII, який набрав чинності 02 серпня 2014 року і передбачає оподаткування відсотків за депозитними вкладами, суперечить положенню п.4.1.9 Податкового кодексу України, який передбачає, що податки, збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року. У звязку із наведеним вважає, що відповідач повинен був звернутись до податкового органу за відповідним розясненням, а потім його оскаржити у суді, а не стягувати податки з нарахованих їй за депозитним договором відсотків.

Крім того, позивачка вважає, що неправомірними діями банку їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 20000 грн. та просить суд стягнути на свою користь.

У судове засідання позивач повторно не зявилась, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу у її відсутності. Проти винесення заочного рішення заперечує.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечила з мотивів, наведених у письмових запереченнях, просить відмовити у його задоволенні з огляду на його безпідставінсть та необгрунтованість.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку, щ у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

У процесі розгляду справи встановлено, що 18 вересня 2014 року позивач уклала з ПАТ «Ідея Банк» договір строкового банківського вкладу фізичної особи за допомогою СДО ІБ № 90.16.000120 на суму 70000 грн. під 24% річних, включаючи основний строк перших чотири місяці від дати укладення договору з 18 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року з виплатою % у кінці терміну. 18 січня 2015 року закінчився основний строк договору, і позивачка зняла з депозитного рахунку 70000 грн.

Як вбачається з виписки, виданої банком 26 серпня 2015 року, за період з 19 вересня 2014 року по 18 січня 2015 року їй було нараховано 5615,36 грн. відсотків, з яких стягнуто 896,16 грн. податку.

Позивач вважає, що дії банку з оподаткування нарахованих їй відсотків за депозитним договором є неправомірними, оскільки суперечать принципу незмінності податків та їх ставок протягом бюджетного року.

Таким чином, на думку позивача, існує колізія між положеннями Податкового кодексу України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо пасивних доходів» від 04 липня 2014 року №1588-VII щодо неправомірності внесення змін до будь-яких елементів податків та зборів пізніш, як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду.

Суд, дослідивши положення вищезазначених нормативно-правових актів та порядок їх застосування, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з п.1 ОСОБА_2 юстиції України № 758-0-2-08-19 від 26 грудня 2008 року «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії», у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть, якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Така неузгодженість може виникнути внаслідок того, що прийняття нової норми не завжди супроводжується скасуванням «застарілих» норм з одного й того ж питання.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України від 04 липня 2014 року №1588-VII вносить відповідні зміни до Податкового кодексу України та є більш пізнім за часом видання, застосуванню підлягають саме передбачені ним норми, а відтак відповідач діяв у межах закону.

Що стосується позиції позивача про обовязок банку щодо звернення до податкового органу за відповідним розясненням з приводу незаконного оподаткування відсотків за депозитним вкладом та оскарження такого у подальшому у судовому порядку, суд вважає таку необґрунтованою з огляду на наступне.

Як вбачається з п.170.4.1 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування.

Податковим агентом у строки, визначені ПК України для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною абз.1 п.167.1 ст.167 ПК України, із загальної суми процентів, нарахованих за податковий (звітний) місяць на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків. Доходи, зазначені у цьому підпункті, остаточно оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то така, на думку суду, також не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» позивачем не доведено наявність заподіяної позичальнику шкоди, протиправність діяння її заподіювача (банку), а також причиновий звязок між шкодою і протиправними діями заподіювача. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, а також не надано належних та допустимих доказів, які обґрунтовують розмір моральної шкоди.

Як вбачається з п.9 вищевказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За наведених обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позову, а відтак вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати залишити за позивачем на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про стягнення процентів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Зубачик Н.Б.