Справа № 209/2909/15-ц
Провадження № 2/209/1385/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Решетник Т.О.,

при секретарі Погрібній О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: змінити розмір аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.05.2015 року, які стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого НГВУ «Полтаванафтогаз», старшим механіком (м.Полтава, вул.Монастирська, буд.12), на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2, стягнувши з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1998 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 Після фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин та спільного проживання, між ним та відповідачем була досягнута домовленість, що він щомісячно буде виплачувати на утримання дітей 1/3 частину своєї заробітної плати, і крім цього, буде надавати іншу посильну матеріальну допомогу. Він сумлінно виконував взяті на себе зобов'язання і добровільно перераховував вказану частку своєї заробітної плати на користь відповідача на утримання дітей. Але відповідач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.02.201 року з нього на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, в розмірі 1/2 частки його доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з всіх видів заробітку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 січня 2015 року. Він не був присутнім при розгляді цивільної справи про стягнення з нього аліментів, надав суду заяву про визнання позову та про розгляд справи за його відсутності, оскільки відповідач запевнила його, що аліменти будуть стягнуті в розмірі 1/3 частини його доходів. Але, коли виконавчий лист про стягнення аліментів поступив на виконання за його місцем роботи, йому стало відомо, що аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуті з нього на користь відповідача в розмірі 1/2 частини його доходів. Він не має можливості сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його доходів і вимушений звернутися до суду з цим позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача. Також зауважує, що його із відповідачем діти є здоровими і не потребують додаткових коштів на лікування. Він ніколи не відмовлявся від утримання своїх дітей, не ухилявся від сплати аліментів ні в добровільному, ні в судовому порядку, і в майбутньому не має наміру відмовлятися від виконання своїх батьківських обов'язків. Але вважає, що аліменти на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей повинні бути стягнуті з нього в розмірі 1/3 частини його доходів, що буде справедливим по відношенню до нього, до відповідача і їх дітей, яким, крім аліментів, він надає додаткову допомогу у вигляді одягу, продуктів харчування. Крім цього, він повинний надавати матеріальну допомогу своїм літнім батькам. Його батькові виповнилося 72 роки, і він хворіє на каронеосклероз атеросклеротичний г/б II ст., гипертензивне серце, хронічний холецистит, хронічний панкреатит, стеатоз печінки, катаракту, помутніння роговиці обох очей. Матері виповнилося 74 роки, і вона також страждає на каронеосклероз атеросклеротичний г/б II ст. Вони обидва є пенсіонерами, ніяких інших доходів, крім пенсії не мають, і потребують матеріальної допомоги на життєво необхідне їм лікування, і цю допомогу надає їм тільки він. Стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 1/2 частини його доходів ставить його у тяжке матеріальне становище, він є дорослою людиною, повинний витрачати грошові кошти на оплату проїзду до роботи, харчуватися, сплачувати комунальні послуги за житло, придбавати для себе хоч-якісь предмету одягу, допомагати батькам, а отже вважає, що має право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з 1/2 частини його доходів до 1/3 частини, що стягнуті з нього на утримання двох неповнолітніх синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь відповідача, оскільки в зв'язку із необхідністю постійної матеріальної допомоги його батькам змінився його матеріальний стан. Таким чином, зменшення розміру аліментів, що стягнуті з нього рішенням суду, з 1/2 частини до 1/3 частини його доходів не порушить права та інтереси його неповнолітніх синів, але надасть йому можливість виконувати свій синовій обов'язок щодо допомоги своїм літнім батькам. ОСОБА_7 на теперішній час фактично створила нову сім'ю, народила дитину, і проживає з іншим чоловіком. Він працює НГВУ «Полтаванафтогаз» старшим механіком, його середньомісячна заробітна плата за останні два місяці становить 8529,98 гривень. 1/2 частка його доходів становить 4264,99 гривень, щомісячна сума зменшення платежів по аліментам становить 1/6 частину його доходів, тобто 1421,66 гривень, таким чином сума аліментів за рік може бути зменшена на 17059,92 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та надала письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що посилання позивача на ніби то усну домовленість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що він буде надавати аліменти саме в розмірі 1/3 частини доходу, а не в розмірі 1/2 частини, не має для суду жодного юридичного значення, адже позивач не надав жодних доказів, що доводять вищевказане. Більше того, Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.02.2015 року по справі № 209/280/15-ц про стягнення аліментів встановлено, що відповідач на судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його доходів. Таким чином, Відповідач, подавши вказану заяву про визнання позову в повному обсязі до суду, погодився з позовом. Зазначає, що позивач є працездатним, працює на посаді старшого механіка цеху синтезу аміаку № 1б на підприємстві НГДУ "Укрнафта", отримує гарну зарплатню, стан здоров'я відповідача задовільний, інших дітей ОСОБА_1 не має та інших виплат по аліментам відповідач не здійснює. Таким чином, позивач має можливість надавати неповнолітнім дітям матеріальну допомогу у визначеному рішенням суду розмірі. Крім того, позивач по справі також посилається, як на обґрунтування свого позову про зміну розміру аліментів на утримання синів, на наявність у нього батьків пенсіонерів. Звертає увагу суду, що лише наявність батьків - пенсіонерів, в яких присутні згідно довідок вікові хвороби, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Батьки у позивача по справі були і на момент вирішення питання по стягненню аліментів. Таким чином, позивач не надав суду доказів, що саме він несе обов'язок утримувати батьків та найголовніше - у якому розмірі. Більше того, їй відомо, що у позивача є брати, які також мають можливість утримувати батьків.

Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 789ХІІ від 27.02.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.08.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.8).

В період шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.9,10).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 18.12.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.12).

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.02.2015 року, яке набрало чинності 21.02.2015 року та на підставі якого 03.03.2015 року був виданий виконавчий лист, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі ? частини його доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця з всіх видів заробітку на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.01.2015 року (а.с.13).

Крім того, судом встановлено, що відповідач працює в НГВУ «Полтаванафтогаз» старшим механіком, постійно отримує заробітну плату. За період з грудня 2014 року по січень 2015 року отримав заробітну плату в загальному розмірі 52860,10 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 579 від 19.07.2015, виданою ПАТ «Укрнафта» НГВУ «Полтаванафтогаз» (а.с.11).

Як зазначено в позовній заяві та проголошено позивачем в судовому засіданні стягнення з нього аліментів на користь відповідача в розмірі 1/2 частини його доходів ставить його у тяжке матеріальне становище, він повинний витрачати кошти на проїзд, харчуватися, сплачувати комунальні послуги за житло, придбавати предмети одягу, допомагати хворим батькам.

Проте, відповідно до положень ст. 10 ЦПК України позивачем під час судового розгляду даної справи не були надані докази на підтвердження цих обставин, зокрема доказів права власності або права користування житловим приміщенням, на яке він повинен нести витрати на оплату комунальних послуг, квитанцій про сплату комунальних послуг, крім того доказів, що саме позивач несе обовязок по утриманню своїх батьків.

Сімейний стан позивача не змінився, інших дітей у нього не має, відомості про погіршення здоровя позивача суду не надані, отже суд приходить до висновку, що відсутні підстави які мають суттєве значення для зменшення розміру аліментів на утримання його неповнолітніх дітей, оскільки згідно ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що його спільні із відповідачкою діти є здоровими і не потребують додаткових коштів на лікування, відповідачка на теперішній час створила нову сімю, народила дитину, і проживає з іншим чоловіком, оскільки доказів в підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було та крім того, зазначені ним обставини не звільняють його від обов'язку утримувати своїх дітей.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, згідно норм Сімейного законодавства України, обовязковими умовами для зменшення розміру аліментів є зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів чи погіршення його здоровя, проте такі обставини в судовому засіданні не встановлені та докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.О. Решетник