Справа №468/885/15-ц 10.09.2015 10.09.2015 10.09.2015
Справа №468/885/15ц
Провадження №22-ц/784/1963/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бойко Л.Л.
Категорія 23 Доповідач апеляційної інстанції: Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Мурлигіної О.Я.;

суддів: Царюк Л.М., Козаченка В.І.,

із секретарем судового засідання: Богуславської О.М.,

за участю:

прокурора Цвікілевич Н.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

заступника прокурора Миколаївської області

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року

за позовом

прокурора Баштанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Баштанської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання недійсним договору надання водного об'єкту загальнодержавного значення у тимчасове користування, зобов'язання повернути водний об'єкт та земельні ділянки, а також дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року прокурор Баштанського району, діючи в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - Миколаївська ОДА) звернувся з позовом до Баштанської районної державної адміністрації (далі-Баштанська РДА, райдержадміністрація), ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання недійсним договору надання водного об'єкту загальнодержавного значення у тимчасове користування, зобов'язання повернути водний об'єкт та земельні ділянки, а також про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

Прокурор зазначав, що розпорядженням Баштанської райдержадміністрації №560-р від 28 вересня 2009 року ОСОБА_3 передано в оренду земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення) загальною площею 71,93 га (пасовище 16,56 га, під гідротехнічними спорудами 0,31 га, під ставком 55,06 га), які знаходяться за межами населених пунктів на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

На виконання даного розпорядження між Баштанською районною державною адміністрацією та відповідачем 10 лютого 2010 року було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки.

В подальшому між райдержадміністрацією та ОСОБА_3 01 липня 2010 року було укладено договір надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди для риборозведення загальною площею 71,93 га (пасовище 16,56 га, під гідротехнічними спорудами 0,31 га, під ставком 55,06 га), які знаходяться за межами населених пунктів на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, строком на 10 років.

21 липня 2010 року головою райдержадміністрації було прийнято розпорядження №320-р, яким відповідачу передано в оренду вищевказаний водний об'єкт (ставок) загальнодержавного значення, який вже на той час перебував у користуванні останнього на підставі договору від 01 липня 2010 року.

При розпорядженні водним об'єктом загальнодержавного значення Баштанською РДА було перевищено свої повноваження. Так, Кабінет Міністрів України не уповноважував місцеві державні адміністрації укладати договори щодо розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення, а тому Баштанська РДА не мала повноважень на укладення з ОСОБА_3 вказаного договору.

Прокурор також зазначав, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про аквакультуру» та ч. 5 ст. 122 ЗК України (із змінами від 26 лютого 2013 року) право на розпорядження землями водного фонду загальнодержавної власності мають обласні державні адміністрації.

Прокурор вважав, що оспорюваним договором порушені права держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, що відповідно до ст.ст. 388, 1212 ЦК України є підставою для повернення даного майна у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Крім того, прокурор зазначав, що спірний водний об'єкт нерозривно пов'язаний із земельними ділянками, які знаходяться під водою, а також з тими, що призначені для обслуговування водного об'єкта. У зв'язку з чим, договір від 10 лютого 2010 року підлягає достроковому розірванню. Крім того, мінімальний розмір орендної плати повинен складати не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, незважаючи на розмір орендної плати вказаний у договорі від 10 лютого 2010 року. За 2014 рік орендар не доплатив 24872 грн. 46 коп. , що є додатковою підставою для розірвання договору у відповідності до ст. 651 ЦК України ( розірвання у зв'язку з істотним порушенням іншою стороною умов договору) та у відповідності до ст. 15, 32 , 24 і 25 Закону України «Про оренду землі».

Посилаючись на наведені обставини прокурор просив: визнати незаконним та скасувати розпорядження РДА №320-р від 21 липня 2010 року, визнати недійсним договір надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування від 01 липня 2010 року, зобов'язати ОСОБА_3 повернути водний об'єкт загальнодержавного значення - ставок №2, який знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради, у розпорядження держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, достроково розірвати укладений між відповідачами договір оренди земельної ділянки водного фонду від 10 лютого 2010 року, зобов'язати ОСОБА_3 повернути вказані земельні ділянки загальною площею 71,93 га, які розташовані в межах території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, у розпорядження держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року в позові прокурору відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку прокурора, висновки суду не відповідають положенням Земельного кодексу, Водного кодексу, Закону України «Про місцеві державні адміністрації», якими врегульовано спірні правовідносини. Крім того, суд безпідставно застосував позовну давність, оскільки Миколаївська облдержадміністрація дізналася про спірний договір та розпорядження лише в 2015 році.

Представник позивача просить задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що прокурором пропущено строк, у межах якого можна звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права та інтересу, оскільки він та Миколаївська облдержадміністрація дізналися про спірні договори ще в 2010 році. У зв'язку з чим, суд застосував позовну давність та відмовив за вказаних підстав в задоволенні позову.

Проте, з висновками суду погодитись неможна.

Так, згідно з положеннями ст. ст. 15, 256 - 257 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного суб'єктивного права в судовому порядку в межах строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, інтересу.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 267 ЦК сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

У тому випадку, коли не доведено порушення права у задоволенні позову має бути відмовлено саме з цих підстав, а не за пропуском строку позовної давності.

Перебіг позовної давності відповідно до правил ч. 1 ст. 261 ЦК починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 3 ЦПК України, у випадках встановлених законом, зокрема ст. 20, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», до суду за захистом порушеного права в інтересах держави вправі звернутися прокурор.

На вказані вимоги закону, зміст позовних вимог та обставини справи суд уваги не звернув. Тоді як при ухваленні рішення повинен був встановити обґрунтованість позовних вимог. У разі необґрунтованості позовних вимог, суд повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог по суті, а при встановленні обґрунтованості позовних вимог, суд повинен був зазначити про це в рішенні.

У разі обґрунтованості вимог, суд повинен був виходити з того, що прокурор звернувся до суду на захист інтересів держави, оскільки виявлено факт укладення цивільно-правової угоди, яка суперечить вимогам закону.

Так, із Преамбули Водного кодексу України вбачається, що усі водні об'єкти є національним надбанням народу України. Відповідно до положень ст.ст. 13, 16 Водного кодексу, ст.ст. 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» саме держава через уповноважені нею органи центральної влади здійснює контроль за використанням та охороною вод, земель водного фонду.

Таким чином, у випадку використання цих об'єктів з порушенням встановлених законом вимог, слід вважати порушеними права та інтереси держави.

Згідно з ч.3 ст. 45 ЦПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. Прокурор, який бере участь у справі, у відповідності до ст.ст. 24,46 ЦПК України має процесуальні обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Отже, норми, передбачені ст. 261 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності, встановлені для сторін, особи, права або інтереси якої порушено, поширювалися і на звернення прокурора до суду із заявою про захист цієї особи, зокрема Миколаївської облдержадміністрації.

Оскільки вимоги прокурора є похідними від вимог органу, який має щодо повноваження передачі земель водного фонду у постійне користування, то і перебіг строку позовної давності розпочинається з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган державної влади, а не прокурор.

Як вбачається з доказів у справі, Миколаївська облдержадміністрація про спірні договори та розпорядження дізналася лише в 2015 році, отримавши постанову про відкриття провадження у справі. Тому перебіг строку позовної давності починається з 05 червня 2015 року, а не з 2010 року як вважав суд.

Посилання суду першої інстанції на звернення прокурора Баштанського району Миколаївської області до господарського суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі від 25 вересня 2008 року не є підставою вважати, що Миколаївська облдержадміністрація дізналася про спірні договори в 2010 році. Позов пред'являвся в інтересах Баштанської райдержадміністрації, яка є відповідачем у справі і яка не повідомляла обласний орган виконавчої влади про наявні договори оренди та спірні розпорядження.

Так як позов пред'явлено в межах трирічного строку з часу, коли Миколаївська облдержадміністрація дізналася про порушення прав держави, у суду не було підстав для застосування позовної давності.

Таким чином спір підлягає вирішенню по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови РДА №560-р від 28 вересня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачу в довгострокову оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення) та передано в оренду земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення) загальною площею 71,93 га (пасовище 16,56 га, під гідротехнічними спорудами 0,31 га, під ставком 55,06 га), які знаходяться за межами населених пунктів на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області ( а.с. 24).

На виконання даного розпорядження між вказаними особами 10 лютого 2010 року було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років ( 25-31). Того ж дня складено акт прийому - передачі земельної ділянки (а.с.32), та встановлено межі ділянок в натурі, а межові знаки передані відповідачу для зберігання (а.с. 33). Договір було зареєстровано в Баштанському реєстраційному окрузі Миколаївської регіональної філії ДП «Центр земельного кадастру при Держкомземі України 01 квітня 2010 року за №05.

До апеляційного суду Миколаївської області відповідачем надано укладену між ним та Баштанською РДА угоду від 03 серпня 2015 року, якою в договір оренди землі внесені зміни щодо об'єктів оренди землі. Зазначени чотири земельні ділянки, в частині нормативної оцінки землі та визначена орендна плата виключно в грошовій формі в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта щорічної індексації грошової оцінки земель станом на 01 січня 2015 року. Відповідно до змін до договору ( в п.2.1) у відповідача в оренді знаходяться 71,93 га, з яких: три ділянки пасовища (водоохоронні зони), площею відповідно 4,80 га, 0,41 га, 2,24 га, з кадастровими номерами відповідно НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3. Також в загальну площу ділянки входить земля площею 64,48 га з кадастровим номером НОМЕР_4, з них: під ставком - 55,06 га, під технічними гідроспорудами - 0,31 га, пасовищем ( водоохоронної зоною ) - 6,68 га (а.с.179).

В наступному, а саме 01 липня 2010 року між відповідачами було укладено строком на 10 років договір надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди. Предметом договору значився ставок, загальною площею земельної ділянки 71,93 га (земля водного фонду, враховуючи прибережну смугу в тому числі (пасовище 16,56 га, під гідротехнічними спорудами 0,31 га, площа водного дзеркала 55,06 га), яка знаходилася за межами населених пунктів на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, строком на 10 років. Були складені акти технічного стану гідроспоруд та акт прийому передачі цих споруд відповідачу (а.с.17 -23). Договір підписаний представником ОСОБА_3, представником Баштанської РДА, та погоджений із Миколаївським обласним виробничим управлінням меліорації і водного господарства , Баштанським районним управлінням водного господарства та з Державним управлінням навколишнього середовища в Миколаївській області .

Після укладення договору, а саме 27 липня 2010 року головою Баштанської РДА винесено розпорядження голови №320-р про передачу відповідачу в оренду вищевказаного водного об'єкту загальнодержавного значення (а.с.16).

З відповіді Баштанського міжрайонного управління водного господарства від 20 лютого 2015 року вбачається, що ставок № 2 (№44 згідно реєстрації водних об'єктів Миколаївської області), який перебуває в оренді ОСОБА_3 на підставі договору від 01 липня 2010 року є ізольованим, розташованим на балці Іванівська, що впадає в р. Дніпро, відноситься до басейну цієї річки. Згідно розподілу по категоріям водних ресурсів зазначені водні об'єкти є об'єктами загальнодержавного значення (а.с. 47).

Із відповіді головного управління Держземагенства у Миколаївській області від 18 березня 2015 року земельні ділянки, які перебувають в оренді у ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 10 лютого 2010 року загальною площею 71,93 га за своїм основним цільовим призначенням належать до категорії земель водного фонду (а.с. 75).

Вказане підтверджується, крім викладеного, відповіддю від 21 серпня 2015 року та від 04 вересня 2015 року Миколаївського обласного управляння водних ресурсів на адресу апеляційного суду. Так, в листах зазначено, що два договори оренди від 10 лютого 2010 року та від 01 липня 2010 року складені на один і той же ставок розташований за межами населеного пункту на території Новоолександрівської сільської ради для риборозведення. Згідно зі ст.ст. 5,88 Водного кодексу України водне дзеркало разом із земельною ділянкою , на якому воно знаходиться, пасовища розташоване на прибережній захисній смузі та земля під гідроспорудами, відноситься до земель водного фонду.

Відповідно до відомостей в листі від 31 серпня 2015 року відділу Держземагенства у Баштанському районі Миколаївської області, всі вказані в договорі оренди землі від 10 лютого 2010 року чотири земельні ділянки за цільовим призначенням є ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення). Відповідно до ст. 58 ЗК України вказані земельні ділянки належать до земель водного фонду.

До земель водного фонду за договором від 01 липня 2010 року відносяться як безпосередньо ставок ( землі під водою), так і землі, зайняті пасовищами та гідроспорудами.

Безпосередньо земельна ділянка під водою (ставком) та земельна ділянка під гідроспорудами окремого кадастрового номеру не мають. Вони входять до складу земельної ділянки площею 64,48 га з кадастровим номером НОМЕР_4.

З викладених вище доказів вбачається, що позивачу передано в оренду за двома договорами оренди одні й ті самі землі водного фонду та по договору від 01 липня 2010 року водний об'єкт. Фактично двома договорами оформлено передачу в оренду ставка ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 3 Водного кодексу України до водного фонду України належать поверхневі води: природні водойми (озера); водотоки (річки, струмки); штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні об'єкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Статтею 6 Водного кодексу України (в редакції чинній на час укладення договору) передбачено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю народу України і надаються тільки у користування.

Народ України здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві Ради.

Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам державної виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно п.2 ст. 14 Водного кодексу до відання Кабінету Міністрів України у галузі управління і контролю за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів належить: розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Відповідно до ст. 51 Водного кодексу України орендодавцем водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

Розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 24 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст. 14 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено право Кабінету Міністрів України передавати місцевим державним адміністраціям окремі повноваження органів виконавчої влади вищого рівня.

У ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено вичерпний перелік повноважень адміністрації у сфері використання та розпорядження землями, природними ресурсами та не передбачено повноважень адміністрації щодо розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення.

Відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, орендодавцями водних об'єктів загальнодержавного значення є Кабінет Міністрів України та місцеві державні адміністрації.

При цьому ч. 6 вказаної статті передбачено, що розподіл повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Наведене дає підстави вважати, що місцеві державні адміністрації набувають статусу орендодавців водних об'єктів загальнодержавного значення відповідно до ч. 5 ст. 51 Водного кодексу України лише за умови розмежування Кабінетом Міністрів України повноважень щодо передачі водних об'єктів загальнодержавного значення, що передбачено ч. 6 цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, Кабінетом Міністрів України не здійснено розмежування повноважень у частині розпорядження водними об'єктами загальнодержавного значення між ним та місцевими державними адміністраціями, а тому у Баштанської РДА не було повноважень на укладення оспорюваного договору оренди водного об'єкту від 01 липня 2010 року.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 203 ЦПК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Аналізуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що договір оренди від 01 липня 2010 року є недійсним оскільки укладений з порушенням закону.

У зв'язку з чим, рішення суду у відповідності до п. 3. ч.1 ст. 309 ЦПК України у відповідній частині необхідно скасувати та ухвалити нове, про визнання недійсним договору оренди водного об'єкту з поверненням водного об'єкту державі в особі Миколаївської ОДА.

Визнаючи договір недійсним в повному обсязі, колегія суддів виходить з того, що умовою передачі земельних ділянок під гідротехнічними спорудами та водоохоронних зон, якими є пасовища, була передача в оренду водного об'єкту. Тому договір не можна визнати недійсним в частині, оскільки він не був би укладеним без надання в оренду водного об'єкту.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про аквакультуру» до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері аквакультури належать надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об'єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.

Частина 5 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції від 26 лютого 2012 року) передбачено, що правом розпорядження землями водного фонду із земель державної власності на території області є обласна державна адміністрація. За такого, з визнанням даного договору оренди недійсним водний об'єкт, який був предметом цього договору слід передати у розпорядження Миколаївській обласній державній адміністрації.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачена можливість розірвання договору оренди лише на вимогу сторін договору.

За такого, немає підстав для розірвання договору за позовом прокурора в інтересах особи, яка не була стороною в договорі, та застосування наслідків розірвання договору, передбачені ст. 34 Закону України «Про оренду землі», в даному випадку повернення земельних ділянок державі, як про це просив прокурор.

Як виходить з договору оренди землі від 10 лютого 2010 року, земельні ділянки водного фонду передані відповідачу для тієї ж мети - риборозведення. Визнання договору оренди водного об'єкту недійсним фактично є підставою для припинення дії договору про оренду землі. Виходячи з цього, вішення апеляційного суду не позбавляє заінтересованих осіб вирішити питання, в тому числі в судовому порядку, припинення договору оренди землі від 10 лютого 2010 року у відповідний спосіб.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь держави підлягає стягненню по 365 грн. 40 коп. з кожного судового збору за подачу позовної заяви і апеляційної скарги, виходячи із розміру судового збору визначеного Законом для спорів немайнового характеру, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про вартість вказаного водного об'єкту (243,60х3 = 730,80 грн.: 2= 365,4 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 30 червня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Баштанського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження Баштанської районної державної адміністрації №320-р від 21 липня 2010 року «Про передачу в оренду водного об'єкту (ставка)» ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір надання водного об'єкта загальнодержавного значення у тимчасове користування на умовах оренди укладеного 01 липня 2010 року між Баштанською районною державною адміністрацією та ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути водний об'єкт загальнодержавного значення - ставок №2 з площею водного дзеркала 55,06 га, який розташовано на території Новоолександрівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області у розпорядження держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації,

Стягнути з Баштанської районної державної адміністрації та ОСОБА_3 на користь держави по 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. судового збору з кожного.

В задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди із застосуванням наслідків розірвання договору, повернення земельних ділянок - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: