УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікал Україна», третя особа - відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про стягнення суми переплати по аліментам за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2009 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 січня 2009 року, до досягнення ними повноліття.

На підставі зазначеного рішення був виданий виконавчий лист № 2-1323 та відділом ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка ОСОБА_6 досягла повноліття, проте із його заробітної плати за місцем роботи у ТОВ «ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікал Україна» продовжували стягувати на неї аліменти протягом двох років.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_4 з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно із ОСОБА_5 та ТОВ «ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікал Україна» безпідставно отримані кошти переплати по аліментам у розмірі 89 301 грн 08 коп., посилаючись при цьому на норми ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на його користь переплату по аліментам за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 по 30 вересня 2013 року на утримання ОСОБА_6 у сумі 89 301 грн 08 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікал Україна» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2014 року скасовано у частині задоволених позовних вимог та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_5

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_4 було відомо про продовження стягнення з нього аліментів після досягнення донькою повноліття у розмірі 1/3 частини його заробітку, він погоджувався із цим та не порушував питання про зменшення їх розміру.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, а також із рішеннями щодо відмови у позові до ТОВ «ГлаксоСмітКляйн Фармасьютікал Україна», оскільки останнє не набувало майно за рахунок позивача.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України положення ст. 1212 ЦК України застосовуються лише у випадках, якщо набутим майном є, зокрема, аліменти, та якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у частині відмови у позові до товариства, із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:А.О. Лесько
В.А. Черненко