АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1283/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1988/К/15 інстанції - Бутенко М.В.
Категорія 50 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2015 року Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття, на користь матері дитини, ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.03.2015 року.

На підставі ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України рішення допущене до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_2 у задоволення її позовних вимог та задоволення його зустрічного позову про зменшення розміру аліментів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно розглянув справу за його відсутності, дійшов помилкового висновку про те, що він, крім доньки, не має на утриманні інших осіб, необґрунтовано зазначив про ненадання ним допомоги дитині, а також безпідставно взяв до уваги довідку за 2013 рік про те, що дитина перебуває на «Д» обліку не врахувавши, що дана довідка є неналежним доказом, так як довідки про перебування на «Д» обліку видаються кожен рік, і не одним лікарем, а комісією лікарів. Крім того, суд незаконно повернув його зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 грудня 1997 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 19.12.1997 р, виданого виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис №58.

17 вересня 2012 року рішенням Криворізького районного суду Дніпропетров-ської області у цивільній справі №420/2058/12 шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина проживає разом з позивачкою, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має змогу надавати допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати дитину до її повноліття та дійшов висновку про те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, нікого на утриманні не має, однак ухиляється від виконання свого обов`язку, та матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці не надає, хоча і має таку можливість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд врахував вимоги ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України та обгрунтовано дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання доньки, до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Так, посилання відповідача на положення ст. 169 ЦПК України, згідно яких суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки відповідача у судове засідання на увагу не заслуговують, оскільки відповідач неодноразово, будучи належним чином повідомленим у судові засідання 07.05.2015 року, 10.06.2015 року, 02.07.2015 року, 22.07.2015 року , 27.07.2015 року не з'являвся.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду щодо перебування у нього на утриманні тільки доньки ОСОБА_5 та про ненадання їй допомоги, на увагу не заслуговують, оскільки в порушення ч. 1 ст. 60 ЦПК України відповідачем не надано доказів на їх підтвердження.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про незаконність повернення його зустрічної позовної заяви, оскільки ухвала про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_4 не оскаржена.

Інші доводи позивача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Л.А.Братіщевої

Л.В.Митрофанова