Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Остапчука Д.О.,
за участю представника відповідача Каракоці О.Р.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про виконання зобов'язань за кредитним договором, захист прав споживачів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що на підставі кредитного договору від 23 квітня 2008 року № ОDО0GА між позивачем та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), ОСОБА_7 отримав споживчий кредит в розмірі 20 000 дол. США на придбання і ремонт житла. Строк дії договору до 23 квітня 2023 року.

Також між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 23 квітня 2008 року укладений іпотечний договір б/н, за яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 50,10 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1.

23 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 укладений договір поруки б/н, за яким остання поручилася за виконання позивачем кредитного договору від 23 квітня 2008 року № ОDО0GА.

Позивач, сумлінно виконуючи умови договору і навіть переплачуючи щомісячні внески, врешті достроково погасив усю кредитну заборгованість за цим договором 28 лютого 2014 року.

Кредитним договором не передбачено комісії за дострокове погашення кредитного боргу, але банк нарахував вже після повного погашення тіла кредиту 944,76 дол. США, які надалі збільшилися до 959,57 дол. США заборгованості і вимагає їх виплатити, не повертаючи документи на придбаний позивачем будинок, що утримує згідно з іпотечним договором. Також, відповідач за надання виписок руху коштів за рахунками, відкритими на ім'я позивача, вимагав 500 грн.

Крім того, позивач стверджує, що банком було порушено вимоги «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 <nau://ukr03>, оскільки без згоди позивача на його ім'я банком було замість одного рахунка для погашення кредиту відкрито чотири рахунки.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № ОDО0GА, що був укладений 23.04.2008р. між позивачем ОСОБА_7 і відповідачем Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (під час укладання договору - ЗАТ «ПриватБанк»), - в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту - кредиту, в розмірі 600 долл. США та щомісячної винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,96 % річних.

Зобов'язано відповідача Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» анулювати зайве нараховану суму заборгованості розміром 950,57 долл. США за кредитним договором № ОDО0GА, що був укладений 23.04.2008р. між ним і ОСОБА_7.

Визнано кредитний договір № ОDО0GА, що був укладений 23.04.2008р. між відповідачем - публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», що є правонаступником ЗАТ «ПриватБанк» - і ОСОБА_7 - таким, що припинив свою дію внаслідок дострокового виконання сторонами своїх зобов'язань.

Зобов'язано сторони кредитного договору розірвати іпотечний договір б/н від 23.04.2008р. у зв`язку з виконанням основного кредитного договору № ОDО0GА, що був укладений 23.04.2008р. між позивачем і відповідачем.

Визнано договір поруки б/н від 23.04.2008р. таким, що припинив свою дію внаслідок припинення дії основного - кредитного договору № ОDО0GА, що був укладений 23.04.2008р. між позивачем і відповідачем.

Зобов'язано відповідача повернути позивачу отримані від нього документи згідно Додатку 8 кредитного Договору та оригінал Закладної від 23.04.2008р., та виконати усі дії щодо зняття Заборони на відчуження в Єдиному реєстрі заборони відчуження об'єктів нерухомості на нерухоме майно: житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_7:

- суму сплачених винагород у сумі 600 дол. США, суму пені в розмірі 4 655 грн 34 коп., суму штрафу в розмірі 1 535 грн 76 коп., судові витрати в розмірі 272 грн 50 коп. сплачених позивачем в якості судового збору, та суму моральної шкоди в розмірі 1 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року рішення місцевого суду змінено, у частині стягнення моральної шкоди скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у стягненні моральної шкоди. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення у частині задоволених позовних вимог, направити справу у цій частині на новий розгляд, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23 квітня 2008 року між ОСОБА_7 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений кредитний договір № ОDО0GА, за яким позивач отримав споживчий кредит в розмірі 20 600 дол. США, з яких 20 000 дол. США - на споживчі цілі, 600 дол. США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту в момент надання кредиту, 150 дол. США - на оплату страхування майна, 100 дол. США- на оплату особистого страхування, та 3 750 дол. США - на оплату страхових платежів у випадках, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору з кінцевим терміном повернення кредиту 23 квітня 2023 року.

Також, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 23 квітня 2008 року укладений іпотечний договір б/н, за яким останній передав в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 50,10 кв. м, житловою площею 26,3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1.

23 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 укладений договір поруки б/н, за яким остання поручилася за виконання позивачем кредитного договору від 23 квітня 2008 року № ОDО0GА.

Згідно з актом приймання-передачі оригіналів правовстановлюючих документів, позивач передав представнику банку оригінали документів на будинок: договір купівлі-продажу, технічний паспорт, витяг з держреєстру, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, копії паспортів, ІНН співвласників, довідки про відсутність заборгованості за комунальними платіжками, довідку про зареєстровані особи.

23 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_7 укладений договір особистого страхування № ODO0LК з 23 квітня 2008 року до 23 квітня 2009 року; договір вважається продовженим за умови надходження на рахунки страхової компанії чергового платежу за черговий період. Платіж за рік становить 505 грн.

23 квітня 2008 року між тими ж сторонами укладений договір страхування майна № ODO0GA на той же період і на тих же умовах продовження договору, платіж на рік становить - 757 грн 50 коп.

Відповідно до Додатку 1 до кредитного договору мета кредиту - купівля житла/споживчий кредит, річна процентна ставка на залишок за кредитом - 12,96 %, щомісячна винагорода за резервування ресурсів - 0,96 % річних, разова винагорода за надання фінансового інструменту - 3 % від суми наданого кредиту, проценти за дострокове погашення кредиту - 0 %, витрати продавця та покупця по оформленню договору купівлі-продажу у нотаріуса - 3 030 грн, щомісячний платіж - 279 грн 26 коп., сума % та винагород - 29 416 грн 80 коп, реальна процентна ставка - 14,16 %, валютні ризики під час виконання зобов'язань за договором несе позичальник.

Згідно з графіком погашення вищевказаного кредиту, щомісячний платіж на погашення кредиту становить 279,26 дол. США, останній платіж - 23 квітня 2023 року - 601,09 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 28 лютого 2014 року позивачем погашений кредит повністю, відповідачем не надано відомостей про порушення строків та умов виконання кредитного договору.

Додатком 1 до кредитного договору не передбачено стягнення відсотків за дострокове погашення кредиту (повне/часткове), а тому стягнення з позивача комісії за дострокове погашення кредиту в розмірі 5,81 дол. США, які не міг пояснити у судовому засіданні представник відповідача, вказує на приховане стягнення з позивача відсотків за дострокове погашення кредиту у порушення кредитного договору.

Так, як убачається з банківської виписки, після внесення позивачем суми в розмірі 2 500 дол. США на погашення кредиту, вихідний залишок відмічений як «0» станом на 28 лютого 2014 року.

Проте, 01 квітня 2014 року на дебетному рахунку позивача з'явилася сума в розмірі 944,76 дол. США, яку банк вимагав повернути, мотивуючи її тим, що це винагорода за обслуговування зарезервованої суми, не вказуючи залишок самої зарезервованої суми, яка підлягала б перерахуванню страховикам щомісяця ще дев'ять років до квітня 2023 року, до строку закінчення дії кредитного договору.

Крім того, відповідач вимагає від позивача винагороду за послугу, необхідність у наданні якої вже відпала у зв'язку з внесенням позивачем усієї суми боргу на рахунки відповідача в якості остаточного погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки винагорода за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням, а є похідним від основного зобов'язання, яке позивачем виконано (що не заперечував відповідач).

Отже невідповідність договору споживчого кредиту вимогам закону в момент його укладення тягне за собою недійсність такого договору відповідно до ст. 215 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість доводів позивача на те, що банк усупереч «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», на ім'я ОСОБА_7, без його відома, незаконно відкрив більш ніж один розрахунковий рахунок для погашення заборгованості за кредитом (ще три), оскільки представниками відповідача суду не надано зрозумілих пояснень щодо цього факту, які б спростували твердження позивача про неправомірність таких дій.

Доводи касаційної скарги щодо того, що банк мав право на комісійну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 %, що становить суму 600 дол. США, оскільки вона передбачена умовами договору, а також щодо необґрунтованого стягнення з банку пені та штрафу не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Так, згідно з п. 8.5 договору при достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту позичальник додатково сплачує банку за користування кредитом 0 % від суми кредиту, що погашається достроково.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 3.6 договору позичальник сплачує банку винагороду у розмірі й у строки, визначені п. 8.1 договору від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від дня останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту винагорода сплачується у вказаному розмірі.

У п. 4.4 договору передбачено, що винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування (до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума, вказана у графіку погашення кредиту.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що нарахування винагород, передбачених, зокрема п. 8.1 здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену в п. 7.1 договору. Разом з тим, п. 7.1 кредитної угоди вказане положення не врегульоване.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 розтлумачено положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», які поширюються на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право дострокового повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних виплат. Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує відсотки за користування кредитом та вартість всіх послуг, пов'язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом. Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Отже, сплата винагороди за резервування кредитних ресурсів не є самостійним зобов'язанням за вказаним кредитним договором, а є похідним від основного кредитного зобов'язання, у зв'язку з виконанням позивачем обов'язку повернення суми кредиту у відповідача після цього відпала потреба у резервуванні таких ресурсів, і відповідно до останнього по нарахуванню такої винагороди неправомірні, оскільки ним фактично поставлено питання про сплату винагороди за послугу, яка вже не надається.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року у частині, яка не змінена апеляційним судом та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 12 січня 2015 року у частині, яка не змінена апеляційним судом та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Д.О. Остапчук