Справа №263/8819/15-ц
Провадження №2/263/2792/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила суд стягнути з відповідача: суму інфляції у розмірі 42423,33 грн. за період з І.10.2014 року по 30.04.2015 року; 0,1 процент річних за фактичну кількість днів користування внеском в сумі 58,76 грн. за період з 18.10.2014 року по 30.04.2015 року; три проценти річних в розмірі 1763,01 грн. за період з 18.10.2014 року по 30.04.2015 року; неустойку (пеню) у розмірі 21020,52 грн. за період з 18.11.2014 року по 30.04.2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. 8.02.2014 року вона заключила з відповідачем договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/15/157297 строком на (сто двадцять) днів та внесла до каси банку грошові кошти у розмірі 110 000 грн. з виплатою відповідачем відсотків на суму вкладу з розрахунку 22 % річних. Згідно договору датою повернення вкладу було 8.062014 року. Після 8.06.2014 року відповідач не бажав виконувати умови договору та чинного законодавства України, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 21.11.2014 року та рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.01.2015 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (далі ПАТ «Міський комерційний банк») на користь позивача суму депозиту у розмірі 110000 грн., суму несплачених відсотків у розмірі 2000 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 5023,33 грн., 3% річних у розмірі 1112,05 грн., процентну ставку 0,1 відсоток - 39 грн. 47 коп. за період з 9.06.2014 року по 17.10.2014 року, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 8 724 грн. 66 коп. за період з 17 липня 2014 року до 17 жовтня 2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тільки на початку травня 2015 року відповідач сплатив позивачу заборгованість. Таким чином відповідач своєчасно не виконав своїх грошових зобовязань за договором, кошти не повернув, чим порушив умова договору, вимоги ст.ст.526,610,611,1089,1091,1060 ЦК України, Закону України « Про захист прав споживачів», тому повинен нести відповідальність повязану зі сплатою суми індексу інфляції, процентів річних, неустойки.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, просила справу розглянути без її участі.

Представник позивача, належним чином повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав, заперечував проти його задоволення. В наданих суду запереченнях зазначив, що позивачу слід відмовити у задоволені позову оскільки: під час запровадження в банку з 20.11.2014 року тимчасової адміністрації у вирішенні спірних правових відносин, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; на час введення тимчасової адміністрації закінчився строк дії договорів банківського вкладу, погашення вимог позивача в індивідуальному порядку, суперечить положенню вказаного Закону.

Неявка вказаних осіб у судове засідання не є перешкодою для розгляду позову, оскільки надані сторонами докази дозволяють суду вирішити спірні правові відносини по суті.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позивачу слід відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правові відносини.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 21.11.2014 року та рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.01.2015 року позов задоволено частково, а саме стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» на користь позивача суму депозиту у розмірі 110000 грн., суму несплачених відсотків у розмірі 2000 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 5023,33 грн., 3% річних у розмірі 1112,05 грн., процентну ставку 0,1 відсоток - 39 грн. 47 коп. за період з 9.06.2014 року по 17.10.2014 року, пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 8 724 грн. 66 коп. за період з 17 липня 2014 року до 17 жовтня 2014 року.

За вказаними рішеннями встановлені наступні обставини.

8.02.2014 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір акційного строкового банківського вкладу № 2630/15/157297 строком на 120 днів, відповідно до якого відповідачем було прийнято від позивача грошові кошти у 110000 грн. з виплатою відсотків відповідно до умов договору у розмірі 22% річних, датою повернення вкладу було 08.06.2014 року.

Відповідно до платіжного доручення від 16.06.2014 року від позивачки відповідачем прийнято 110000 грн. у вигляді поповнення поточного рахунку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України наведені обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді теперішньої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

За твердженням позивача відповідач сплатив йому заборгованість на початку травня 2015 року, що визнається відповідачем, тому ця обставина за вимогами ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Постановою правління Національного Банку України № 732 від 20.11.2014 року ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №124 від 20.11.2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Постановою Правління Національного Банку України №187 від 19.03.2015 року банківську ліцензію ПАТ «міський комерційний банк» відкликано.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 64 від 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк». Тим же рішенням уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку призначено ОСОБА_2

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №103 від 20.03.2015 року повноваження уповноваженої особи Фонду продовжено по 19.03.2016 року.

Таким чином, починаючи з 20 листопада 2014 року, діяльність ПАТ «Міський комерційний банк» регламентується положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом першим частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

3 дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн.

При вирішенні спірних правових відносин крім зазначеного суд враховує, що відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому . числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону вбачається, що у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача суми індексу інфляції, процентів річних та неустойки (пені) необхідно відмовити з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,209,212,213,214-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневій районний суд м.Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : П.І. Папаценко