Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1362/15-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу КУ «Центральна дитяча міська лікарня»

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, КУ «Центральна дитяча міська лікарня», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - служба у справах дітей Житомирської міської ради, про усунення перешкод у користуванні кімнатою в гуртожитку,-

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила усунути перешкоди в користуванні кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_4. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 08.08.1988 року вона тримала ордер №88 на вселення в кімнату АДРЕСА_1. З 25.08.1989 року вона постійно зареєстрована заданою адресою. 27.02.2005 року у неї народився син - ОСОБА_3, який на даний час являється учнем 4-го класу і також зареєстрований за цією адресою. З 2002 року вона працювала в дитячій обласній лікарні. У зв'язку з тяжкою хворобою свекрухи ОСОБА_5 змушена була звільнитися з роботи, тимчасово залишивши своє постійне місце проживання та переїхати в місто Вінницю. На вимогу адміністрації Центральної дитячої міської лікарні, якій підпорядкований гуртожиток, вона написала заяву про згоду на тимчасове поселення в її кімнату на час її відсутності відповідачки ОСОБА_4 21.01.2015 року вона повернулася разом з сином до себе в кімнату та виявила, що в ній продовжує проживати відповідачка, чим створює перешкоди у здійсненні права володіння та користування житлом. Відповідачка без жодних правових підстав вселилася і фактично проживає у спірній кімнаті.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2015 року позов задоволено. Усунуті перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування кімнатою АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі КУ «Центральна дитяча міська лікарня», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів,викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 128 ЖК жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету...

Ст.129 ЖК передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Житомирської міської ради №660 від 18 листопада 1982 року дев"ятиповерховий гуртожиток на 408 місць по АДРЕСА_1 переданий на баланс дитячій лікарні (а.с.53).

На підставі ордера №88 від 8 серпня 1988 року, виданого на підставі рішення адміністрації дитячої лікарні позивачка вселилася в кімнату АДРЕСА_2 (а.с.33).

Згідно з ордером №123 від 30 листопада 2006 року, виданого на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету дитячої міської лікарні, позивачці на сім"ю із трьох осіб надано право на вселення в кімнату АДРЕСА_1 (а.с.35).

Із серпня 1989 року позивачка зареєстрована в гуртожитку (а.с.5). Разом з нею також зареєстрований її малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9,58).

Іншого житла позивачка не має.

Крім того, як свідчить копія трудової книжки, позивачка пропрацювала в дитячій лікарні з липня 1998 року по серпень 2014 року (а.с.72,73).

Вирішуючи спір, та задовольняючи вимоги позивачки, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що порушене право користування останньої спірною кімнатою в гуртожитку підлягає захисту.

Так, судом достовірно встановлено, що позивачка вселилася в спірну кімнату на законних підставах.

Ордер на жиле приміщення є чинним та у встановленому законом порядку не визнаний недійсним.

Відповідачка ОСОБА_4 поселилася в спірну кімнату у жовтні 2014 року з дозволу позивачки лише тимчасово на підставі резолюції головного лікаря дитячої лікарні на заяві та договору найму приміщення в гуртожитку (а.с.6,16,21,22).

Разом з тим, вселення відповідачки не можна визнати таким, що відбулося із законних підстав, оскільки, як вже зазначалося вище, єдиною підставою для вселення є ордер.

Закон України „Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" закріплює поширення конституційних гарантій на житло осіб, які вселилися в гуртожиток на підставі ордера, зареєстровані та продовжують постійно мешкати в гуртожитку станом на 1 січня 2009 року, в тому числі і після звільнення з роботи незалежно від причин звільнення, якщо вони іншого житла не мають.

За наведених обставин та із врахуванням положень ст.15 ЦК суд першої інстанції обгрунтовано захистив порушене право позивачки та її малолітнього сина і виселив відповідачку з кімнати в гуртожитку, на яку позивачка має законне право.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, оскільки грунтуються на неправильному тлумаченні положень закону.

Доводи, що стосуються суті спору, зокрема неврахування судом перебування відповідачки у відпустці на час постановлення оскаржуваного рішення, правового значення не мають, оскільки судом встановлено, що у спірній кімнаті залишилися її особисті речі. Також невизнання відповідачкою вимог позивачки свідчить про оспорення права останньої на кімнату в гуртожитку.

Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів апеляційним судом не встановлено.

Рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, - у х в а л и в:

апеляційну скаргу КУ «Центральна дитяча міська лікарня» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: