Ухвала

іменем україни

10 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1, житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1, про визнання дій незаконними і зобов'язання зарахування на облік осіб, потребуючих покращення житлових умов,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 і перебував на обліку потребуючих поліпшення житлових умов з 28 липня 1992 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. Вважає, що він як член сім'ї ОСОБА_5 має право на подальше перебування на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Враховуючи зазначене просив позов задовольнити.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 23 червня 2015 року, у задоволенні позову відмолено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 40 ЖК Української РСР, вірно виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що на момент смерті батька він перебував разом із ним на квартирному обліку, у зв'язку із чим не має права для подальшого перебування на квартирному обліку.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини - польова пошта НОМЕР_1, житлової комісії військової частини - польова пошта НОМЕР_1, про визнання дій незаконними і зобов'язання зарахування на облік осіб, потребуючих покращення житлових умов.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ