Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/497/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

Іменем України

06.04.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Мурашка С.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Зазначала, що відповідач не бажає в добровільному порядку врегулювати питання про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та чинить їй перешкоди в користуванні нерухомим майном, тому і просила виділити, їй та відповідачу зі складу нерухомого майна житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, які перебувають у спільній частковій власності, припинивши право спільної часткової власності, в рівних частинах в натурі 1/ 2 частки, що дорівнює загальна площа будинку 74,80 кв.м з надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою із загальною площею 535, 90 кв.м., що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації» з 2010 року належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності в рівних частинах; визнати виділену в натурі, в рівних частинах 1/2 частки, що дорівнює загальна площа будинку 74,80 кв.м з надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою із загальною площею 535,90 кв.м, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОКП «Кіровоградського обласного об'єднання бюро технічної інвентаризації» з 2010 року належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності в рівних частинах самостійним відокремленим об'єктом нерухомого майна, що становить (одну цілу) частки майна; визнати в рівних частинах по 1/2 за кожним, як за нею, так і за відповідачем право приватної власності на самостійний відокремлений об'єкт нерухомого майна, що дорівнює загальна площа будинку 74,80 кв.м з надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою із загальною площею 535, 90 кв.м, що становить (одну цілу) частки житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами за адресою: АДРЕСА_1; визнати (одну цілу) нерухомого майна, до складу якої входить житловий будинок 74,80 кв.м з надвірними будівлями, спорудами та земельною ділянкою із загальною площею 535,90 кв.м, у самостійний об»єкт нерухомого майна, що належить на праві спільної часткової власності позивачу і відповідачу, припинивши право спільної часткової власності щодо виділеної в натурі по 1/2 частки кожному з сторін за письмовим роз»ясненням від 23 травня 2013 року №517,518 Одеського Кіровоградського відділення НДІСЕ, а саме, за нею позначення виділено синім кольором та за відповідачем жовтим кольором.

Ухвалою суду від 26 листопада 2014 року позовну заяву в частині вимог щодо вирішення спірного питання по земельній ділянці загальною площею 535,90 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 листопада 2014 року у задоволенні вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги не є обгрунтованими та не підтверджуються відповідними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення всіх позовних вимог.

Відповідач належним чином відповідно до ч.3 ст.76 ЦПК України повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника ОСОБА_4, які підтримували доводи скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що спірний жилий будинок по вул.Першотравнева,10 в м.Кіровограді належить сторонам на праві спільної часткової власності - по 1/2 частині кожному співвласнику.

Право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно припинилось відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2010 року, яким у порядку поділу майна подружжя було поділено вказаний будинок та за кожним із сторін визнано право власності на 1/2 частину будинку. Позивачем проведено державну реєстрацію свого права власності 1/2 частини зазначеного будинку (а.с.8-10).

Порядок користування належними їм частинами будинку не встановлено.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо виділення в натурі за кожним із сторін по 1/2 частині із спірного жилого будинку з надвірними будівлями, позивач посилалась на письмове роз»яснення Кіровоградського відділення Одеського НДІСЕ від 23 травня 2013 року №517, 518.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що у провадженні суду першої інстанції знаходилася інша цивільна справа №2-5018/11 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, у якій була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза та наданий висновок Кіровоградського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №517,518/23 від 20 серпня 2012 року, а також письмове роз»яснення від 23 травня 2013 року №517,518 щодо виконання зазначеної експертизи, які були предметом розгляду судом першої та апеляційної інстанцій.

Судом апеляційної інстанції оглянуто у судовому засіданні вищезазначену цивільну справу, у якій у порядку розподілу майна сторонам було виділено у житловому будинку відповідно: 13/20 та 7/20 часток згідно рішення суду першої інстанції від 22 травня 2013 року, яке було скасоване рішенням суду апеляційної інстанції від 22 жовтня 2013 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на ущемлення прав відповідача та несправедливе врегулювання спору.

Згідно зазначеного висновку від 20 серпня 2012 року поділ спірного жилого будинку та надвірних будівель в натурі у відповідності до часток кожного з співвласників по 1/2 частині з окремими входами, а також з незначним відступом від ідеальних часток, не можливий (а.с.118-124).

А у письмових роз»ясненнях від 23 травня 2013 року, на які посилалась позивач, а не у висновку експерта, зазначаються не рівні частки, а 41/100 та 59/100 частин (а.с.4-5).

Тобто, у матеріалах справи відсутні докази щодо визначення можливих варіантів технічного розподілу в натурі спірного жилого будинку з надвірними будівлями згідно заявлених вимог без обмеження прав одного із співвласників.

Безпідставним є і посилання позивача та її представника на надані ксерокопії матеріалів відомств та органів (а.с.137-144), як на відповідні дозволи на переобладнання будинку, оскільки зазначені докази були предметом розгляду при вирішенні іншої справи, якою частки визначались відповідно: 13/20 та 7/20, а не щодо заявлених вимог та визначення часток по 1/2 кожному зі сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції було роз»яснено позивачу та його представнику положення ч.4 ст.10 ЦПК України щодо права подавати клопотання про призначення повторної чи додаткової експертизи та підтвердження обставин справи допустимим доказами згідно ч.2 ст.59 ЦПК України.

Таким чином, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не надав, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для задоволення заявлених вимог. Про призначення і проведення повторної чи додаткової судової експертизи позивач та його представник не заявляли ні в суді першої інстанції, що підтверджується даними журналу судового засідання, ні в апеляційній інстанції.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції належним чином встановив обставини справи, дав правильну оцінку наданим доказам і відповідно до ст.ст.16, 183, 317, 321, 356, 358, 364, 367, 380, 382 ЦК, 152 ЖК України дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність та необґрунтованість заявлених вимог.

Тому не грунтуються на законі та є безпідставними доводи скарги, які не є істотними та не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції, вони були предметом розгляду в судовому засіданні і їм дана належна оцінка.

Надані сторонами докази оцінені судом відповідно до вимог ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержано. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його скасування або зміни не встановлено (стаття 308 ЦПК).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області В.І. Кривохижа