Справа № 486/1714/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2015 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та

зняття з реєстрації за місцем проживання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі, крім нього, зареєстровані також його син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишня дружина позивача ОСОБА_2

Спірне нерухоме майно належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу від 16.07.1993 року.

Однак з вересня 2010 року та до теперішнього часу в даній квартирі відповідач не проживає, та в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку.

Всі витрати, пов'язані з оплатою житлового приміщення він сплачує самостійно.

Оскільки з 2010 року відповідач за місцем реєстрації не проживає, посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації понад передбачений законом строк, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Суду пояснив, що відповідач право користування квартирою не реалізувала, участі по утриманню житла не несе, її речей в квартирі немає, на даний час відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає. За такого вважає, що ОСОБА_2 втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду ним не повідомлені.

Вислухавши позивача, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 6).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 (а.с. 36), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 16 березня 2006 року, у відділі РАЦС у Южноукраїнського міського управління юстиції, актовий запис № 50.

Згідно довідки ЖЕУ-3 м. Южноукраїнська ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 та в спірному житловому приміщенні окрім нього зареєстровані його син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та колишня дружина ОСОБА_2 (а.с. 7).

Та обставина, що відповідач з вересня 2010 року не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актом від 10.09.2015 року (а.с. 3).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4,. суду показала, що з позивачем є сусідами. ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача. Дійсно відповідач проживала в АДРЕСА_1, однак біля шести останніх років за вказаною адресою не проживає. Їй відомо, що особистих речей у спірній квартирі не має, а також позивач не чинить відповідачу перепон у користуванні житлом.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що є сусідом позивача. Відповідача в квартирі АДРЕСА_1 останній раз бачив близько 6-7 років тому, коли вона вивозила свої речі з квартири. Стверджував, що особистих речей відповідача в спірній квартирі не має.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Проте, з пояснень позивача і показів свідка вбачається відсутність поважних причин у відповідача, які б йому заважали проживати за місцем своєї реєстрації.

Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

В судовому засіданні показами свідків було підтверджено те, що відповідач у добровільному порядку покинув спірне житлове приміщення, не проживав у ньому з жовтня 2010 року, не сплачував за житлово-комунальні послуги, так як не користувався вказаним житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Між власником майна та членами його сім'ї виникають відносини користування чужим майном (сервітут), врегульовані ст. 405 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування вищезазначеною квартирою, а також підстав, які б свідчили про відсутність його у спірному жилому приміщенні з поважних причин судом не встановлено. А тому вимоги вданій частині позову підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача про зняття з реєстрації місця проживання відповідача не підлягає задоволенню, оскільки такий спосіб захисту права власності на жиле приміщення не можна вважати належним.

У відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції Закону від 5 липня 2012 року № 5088-VI) зняття з реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, які здійснюють цю діяльність на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.34 постанови № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, рішення суду про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст. 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова