Справа № 203/1152/15-ц
Провадження № 2-о/0203/12/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року заявники звернулися до суду зі спільною заявою про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 03 червня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, однак сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим спільне господарство, шлюбні відносини та спільне проживання припинені. Вважають, що подальше спільне життя заявників, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просили шлюб розірвати.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи заявник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у заяві підстав, зазначивши, що з 01 лютого 2015 року з ОСОБА_2 шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо.

Заявник ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій через канцелярію суду заяві клопотав про розгляд справу у його відсутності, зазначивши, що з 01 лютого 2015 року з дружиною проживають окремо та спільне господарство не ведуть.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 234 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей розглядаються в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 03 червня 2005 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №269, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 6). Заявники батьками народжених у цьому шлюбі дітей, які станом на день розгляду справи є малолітніми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.4, 5).

Сімейне життя не склалося з причин непорозумінь на побутовому ґрунті, відсутності взаєморозуміння, через що втрачене почуття любові і поваги один до одного та заявники шлюбні стосунки припинили, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з 01 лютого 2015 року. Спір з приводу поділу сумісного майна подружжя відсутній, як і вирішено за спільною згодою питання проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з матірю.

Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя двох малолітніх дітей, враховує також їх інтереси та зазначає про те, що задля охорони їх інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, категоричне заперечення заявників проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість ухвалення рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215, 218, 222, 234 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 червня 2005 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №269 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Колесніченко