Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/1818/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гури А.І.,

при секретарі Поліковській О.І.

особи, які приймають участь у справі: позивач ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 18 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1, діючий в інтересах недієздатного ОСОБА_3, посилається на те, що 05 березня 2010 року його брат ОСОБА_3 у Пиріжнянській сільській раді Кодимського району Одеської області зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №02. Від шлюбу мають одну малолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення суду від 27 липня 2011 року, позивач визнаний недієздатним. Шлюбні відносини у того з відповідачем припинені через розбіжності поглядів на життя з жовтня 2010 року. У зв»язку з непорозумінням у сім»ї часто виникали сварки, що і призвело до розпаду сім»ї. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна немає. Примирення не можливе. Просить шлюб розірвати. Дитину залишити проживати з матір»ю.

В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, надавши суду заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши вимоги представника позивача та матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 2010 року у Пиріжнянській сільській раді Кодимського району Одеської області (свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 236634).

Від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №443566).

Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до частини 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися негативні відносини, оскільки подружжя має різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між ними не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки. Згідно рішенню Кодимського районного суду від 27 липня 2011 року (справа №2-О-33/11) ОСОБА_3 визнаний недієздатним. Вони не живуть однією сім»єю з жовтня 2010 року. Не ведуть спільного господарства. Фактично сім»я розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам сторін.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів спрямованих на примирення подружжя, як це передбачено ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Згідно ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об»єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям не можливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов»язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім»ї взаємоповаги, втрати почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає стаття 55 СК України, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім»ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу між ними.

Стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини, то суд прийшов до такого. Представник позивача просить залишити дитину з матір»ю. Відповідач з цим погодилась, про що свідчить надана нею до суду заява про визнання позову. Такий спосіб вирішення спору не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та малолітньої дитини.

Згідно роз»ясень, які містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, будуть проживати неповнолітні діти, суд, виходячи з положень про рівність прав та обов»язків батьків щодо дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх дітей, при цьому суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дітей. Крім цього, у принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю.

З огляду на викладене суд вважає необхідним визначити місце проживання неповнолітньої дитини - з матір»ю.

На підставі ст. ст.110, 112 ч.2 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 (до шлюбу Загребельна) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований у Пиріжнянській сільській раді Кодимського району Одеської області, 05 березня 2010 року, актовий запис №02 РОЗІРВАТИ.

Дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матір»ю ОСОБА_2.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_2 дошлюбне прізвище «ЗАГРЕБЕЛЬНА».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Гура