АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 605/431/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицай К.М.
Провадження № 22-ц/789/1294/15 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Підгаєцького районного суду від 04 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання складеного в усній формі договору найму житла недійсним та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Підгаєцького районного суду від 04 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано того, що між сторонами було укладено усний договір найму житла, оскільки відповідач ухилився від укладення цього договору в письмовій формі. На даний час відповідачі не виконують умови договору найму житла, не здійснюють догляд за ним, не сплачують комунальні послуги і фактично за відсутності будь-яких правових підстав проживають у його квартирі. Крім цього, на даний час ОСОБА_1 зареєстрував у будинку ОСОБА_2, яка зобов'язується здійснювати догляд за ним, однак у зв'язку із проживанням у будинку відповідачів, вона не може там поселитися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних підстав.

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання складеного в усній формі договору найму житла недійсним та виселення з житлового будинку по АДРЕСА_1. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що він прийняв відповідачів до себе на квартиру на підставі укладеного між ними договору найму житла. Вказаним договором сторони визначили, що оплата за оренду житла буде здійснюватись шляхом оплати комунальних послуг (за газопостачання, електроенергію, водопостачання), а також здійснення за ним догляду як за фізичною особою похилого віку у вигляді харчування, прання, догляду за прибудинковою територією, здійснення поточного ремонту та ремонту будинку, при потребі здійснення капітального ремонту за спільні кошти. Він мав намір скласти заповіт на онука ОСОБА_3 Всі умови договору житла між ними були погоджені та ОСОБА_3 зобов'язувався такий договір укласти у письмовій формі, однак своїх обіцянок не виконав, на що він раніше не звертав уваги, оскільки відповідач свої зобов'язання згідно домовленості виконував. Однак приблизно через два роки після вселення відповідачів, останні змінили до нього відношення, угоду перестали виконувати, почали з ним скандалити, не виконувати своїх обов'язків щодо сплати комунальних послуг, здійснення догляду. Внаслідок чого він змушений був заповіт, складений на ім'я онука ОСОБА_3, скасувати та скласти заповіт на ім'я ОСОБА_2, яка дала згоду на здійснення догляду за ним та проживання разом із ним у житловому будинку, однак не може проживати у зв'язку з тим, що житловий будинок має лише дві кімнати, у одній з яких проживають відповідачі. У зв'язку з тим, що відповідачі не уклали з ним угоди про оренду житла в письмовій формі та здійснили при домовленості між сторонами обман, та у зв'язку з потребою житла для проживання ОСОБА_2, позивач просив суд визнати усний договір найму житла недійсним (нікчемним) та виселити відповідачів із спірного житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними та допустими доказами факту укладення між сторонами договору найму житла, спрямованого на виникнення правовідносин, передбачених ст. 218 Цивільного кодексу України. Враховуючи те, що наслідки недійсності правочину не застосовуються щодо правочину, який не вчинено, тому безпідставними є позовні вимоги про виселення відповідачів із житлового будинку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи і його зроблено в результаті детального дослідження доказів в справі та їх оцінки в сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.11.1993 року). Спірний житловий будинок складається із кімнат площею 31,70 кв.м, 16,20 кв.м, 12,30 кв м., коридору 5,8 кв. м, веранди 11,40 кв. м.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у вищевказаному житловому будинку з 2010 року.

ОСОБА_3 є онуком власника житлового будинку ОСОБА_1, ОСОБА_4 - дружина онука, третя особа - ОСОБА_2 - онука власника (довідка №1450, видана Підгаєцькою міською радою 26.08.2015 року).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 810 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 811 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

З матеріалів справи вбачається, що порушення своїх прав позивач вбачає у тому, що відповідачі вселились у належний йому будинок на підставі договору найму житла, укладеного в усній формі, проте зобов'язались згодом укласти вказаний договір у письмовій формі. Враховуючи те, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 на вимогу позивача відмовились від укладення вказаного договору у письмовій формі, ОСОБА_1 вважає, що вони тим самим ввели його в оману із метою невиконання умов договору найму житла, а саме оплати комунальних послуг, догляду за ним, допомоги у веденні домашнього господарства, здійснення ремонту.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, що підтверджують факт укладення між сторонами спірного договору найму житла в усній формі, момент його вчинення, факт досягнення між сторонами домовленості про істотні умови договору найму житла: предмету договору, строку дії договору, форми та порядку оплати за договором.

Враховуючи те, що позивачем не доведено наявності між сторонами правовідносин, що випливають із договору найму житла, не доведено факту укладення між сторонами вказаного договору найму житла, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання вищевказаного правочину недійсним.

Так, як позовні вимоги про виселення відповідачів із належного йому житлового будинку, ОСОБА_5 обгрунтовував невиконанням відповідачами договору найму житла, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що відсутні підстави для виселення відповідачів, які на законних підставах зареєстровані та проживають у вказаному будинку, оскільки наслідки недійсності правочину не застосовуються щодо правочину, який не вчинено

За таких обставин, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, оскільки суд належним чином перевірив доводи позивача та відповідача, дав належну оцінку доказам у справі, повно з'ясував обставини справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 309, 311, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Підгаєцького районного суду від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків