Справа № 481/668/15-ц
Провадж.№ 2/481/326/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

17.07.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на житловий будинок та господарські споруди за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовною заявою та просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Миколаївська область, вул..Куйбишева, № 67, який належав ОСОБА_2 в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він 11.09.2002 року за попередньою усною домовленістю з відповідачкою придбав домоволодіння розташоване в м.Новий Буг вул. Куйбишева 67. Договір купівлі-продажу вони оформили у виді розписки в якій було обумовлено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу вказаного домоволодіння буде здійснено після отримання державного акту на земельну ділянку під вищевказаним домоволодінням в термін до 30.05.2003 року, це було обумовлено тим, що ОСОБА_2 не встигла переоформити державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Позивач неодноразово звертався до відповідачки з проханням укласти нотаріальну угоду купівлі-продажу але постійно отримував відмови. Відповідачкою були надані позивачу документи на житловий будинок та господарські споруди, оригінал додаткового свідоцтва про право на спадщину зареєстровану на імя Відповідача. Та надала оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0711 га серії 111-МК №046243 виданого на імя померлої ОСОБА_3 на підставі рішення виконкомі Новобузької міської ради №50 від 23.02.1993 року, ( для обслуговування житлового будинку). На протязі 12 років позивач проживаю в даному домоволодінні, здійснюю поточний ремонт та підтримує приміщення в придатному для проживання стані. Щоб належним чином оформити домоволодіння позивач звернувся до відповідачки ОСОБА_2 , але остання відмовила йому посилаючись на слабке здоровя.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача подав заяву з якої вбачається, що позовні вимоги він визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за наявними доказами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове

рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши та перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження в процесі розгляду справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Як видно із розписки наданою відповідачкою по справі ОСОБА_2, вона отримала від позивача по справі ОСОБА_1 5000,00 грн як оплату за житловий будинок № 67 по вул. Куйбишева, в м.Новий Буг, Миколаївської області (а.с.11). відповідно до цієї ж розписки, відповідачка по справі зобовязалась нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку після отримання Державного акту про право власності на земельну ділянку до 30.05.2003 року.

Відповідно до фотокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії III-МК № 046243 виданого 05 грудня 1995 року, земельна ділянка розміром 0,0771 га, розташована на території м. Нового Бугу, вул..Куйбишева, № 67 передана для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 ( а.с.10).

Як видно із відповіді за № 486/01-09 від 17.06.2015 року Новобузької державної нотаріальної контори Миколаївської області , після смерті ОСОБА_3, яка померла 05.02.1997 року спадкова справа не заводилась 9 а.с.24-25).

Відповідно до фотокопії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.02.2002 року Новобузькою державною нотаріальною конторою ( а.с.5) відповідачка ОСОБА_2 прийняла у спадщину майно після смерті ОСОБА_4 яке складається із житлового будинку, що знаходиться в м.Новий Буг, Миколаївської області, вул..Куйбишева, 67 та розташований на земельній ділянці держфонду розміром 0, 0771 га.

Статтею 16 Цивільного кодексу України (надалі ЦКУ) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. При цьому в п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001р., а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, що перебуває у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти, без зміни її цільового призначення.

Як видно із розписки наданою відповідачкою по справі ОСОБА_2, вона отримала від позивача по справі ОСОБА_1 5000,00 грн як оплату за житловий будинок № 67 по вул. Куйбишева, в м.Новий Буг, Миколаївської області (а.с.11). відповідно до цієї ж розписки, відповідачка по справі зобовязалась нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку після отримання Державного акту про право власності на земельну ділянку до 30.05.2003 року.

Актом обстеження умов проживання громадянина ОСОБА_1, від 10.07.2015 року встановлено, що позивач по справі проживає з 2002 року без реєстрації за адресою: Миколаївська область, м.Новий Буг, вул.Куйбишева,67 ( а.с.30).

Також видно із фотокопій розрахункових книжок за природний газ ( а.с.31), за електроенергію ( а.с.32) , по оплаті за водопостачання ( а.с.39-40) по вул..Куйбишева, 67 в м.Новий Буг, власником книжок є ОСОБА_1, ним же і проводилась оплата вищевказаних послуг.

У письмових поясненнях свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вказано, що позивач по справі ОСОБА_1 в 2002 року проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, проводить у ньому поточні ремонти, користується присадибною ділянкою.( а.с.33-34, 35-36, 37-38).

Враховуючи, що позивач вже більше ніж 10 років добросовісно володіє будинком, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Новий Буг, вул..Куйбишева, № 67, відкрито, безперервно здійснює обслуговування будинку, доглядаючи за ним, здійснюючи необхідні ремонтні роботи, добросовісно користується нерухомим майном, а інші особи не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, і визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважаю за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати за позивачем право власності на даний будинок.

На підставі вищевикладеного, керуючись: ст.ст. 325, 328, 344 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 130, 169, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на житловий будинок та господарські споруди за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок, який розташований за адресою: Миколаївська область, Новобузький район, м.Новий Буг, вул..Куйбишева, буд.№ 67, який належав ОСОБА_2.

Припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0711 га для обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою: Миколаївська область місто Новий Буг вулиця Куйбишева, № 67, яке набуте на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046243, який був виданий 05.12.1995 року на підставі рішення виконавчого комітету Новобузької міської ради № 50 від 23.02.1995 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя