Справа № 733/1785/15-ц Провадження № 22-ц/795/2084/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Головченко М. М. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Горобець Т.В., Лакізи Г.П.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:представника стягувача Голована О.Г., представника боржника ОСОБА_6

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року у справі за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_7,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року ОСОБА_7 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам і порушення його конституційного права на вільний вибір місця перебування та свободу пересування. Зокрема, боржник вказує на те, що рішення Господарського суду Чернігівської області, за яким він зобов'язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, може бути виконане Державною виконавчою службою без участі зобов'язаної особи, але суд цього не врахував. Крім того, на думку боржника начальником ДВС не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду. Також боржник вказує на протиріччя у судовому рішенні, яка полягає у тому, що суд вказує на відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, тобто суд вказує на відсутність нерухомого майна, а тому незрозуміло від чого боржник має звільнити земельну ділянку.

У судовому засіданні представник боржника підтримав скаргу. Представник стягувача скаргу не визнав. Начальник відділу Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції у письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив скаргу відхилити і залишити ухвалу місцевого суду без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання начальника відділу Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції.

Постановляючи ухвалу про обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції послався на ухилення боржника від виконання рішення суду про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, а майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу відсутнє. Такі висновки суду неможливо визнати такими, що відповідають встановленим обставинам і вимогам закону, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції знаходиться наказ Господарського суду Чернігівської області від 17 лютого 2015 року, згідно з яким приватний підприємець ОСОБА_7 зобов'язаний звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,003 га по АДРЕСА_1, що використовується під розміщення магазину. Виконавче провадження відкрите постановою державного виконавця від 03 березня 2015 року (а.с. 10). Державним виконавцем 02 квітня, 05 травня та 18 червня 2015 року складені акти про невиконання боржником рішення Господарського суду Чернігівської області. Постановами державного виконавця від 02 квітня та від 19 травня 2015 року на боржника накладено штраф за невиконання боржником рішення суду. Проте, всі ці обставини не можуть бути достатніми підставами для обмеження боржника у здійсненні конституційного права, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду з поданням про обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України, начальник ВДВС послався на невиконання боржником без поважних причин рішення Господарського суду Чернігівської області. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником рішення у строки, які встановлені держаним виконавцем, не може бути достатньою підставою для застосування вказаних юридичних санкцій. Суд першої інстанції, задовольняючи подання, не обґрунтував висновок про ухилення боржника від виконання обов'язку, покладеного на нього рішенням суду. Крім того, при вирішенні питання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд зобов'язаний з'ясувати всі обставини справи, встановити дійсні права та обов'язки учасників правовідносин, у тому числі, права і обов'язки державного виконавця та обставини щодо повноти вчинення виконавчих дій. Умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, визначені ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з частиною другою вказаної норми Закону, якщо після відкриття виконавчого провадження і застосування державним виконавцем права накладення штрафу на боржника рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. В матеріалах даної справи відсутні дані про те, що державним виконавцем вчинялись дії для виконання рішення суду без участі боржника, зважаючи на те, що звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки можливе і без особистої участі боржника.

Виходячи з наведеного вище, відсутні достатні підстави для застосування до боржника ОСОБА_7 юридичних санкцій у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду.

Крім того, резолютивна частина ухвали суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України, оскільки не містить вказівки до виконання яких саме зобов'язань боржника щодо нього встановлене обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2015 року скасувати.

У задоволені подання начальника відділу Державної виконавчої служби Ічнянського районного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: