Провадження № 2/641/1629/2015 Справа № 641/5487/15-ц
16 вересня 2015 року
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Мельник І.М..
за участю секретаря - Севост'яновій О.М..
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення богу за договором позики, -
Для забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем був укладен іпотечний договір.
Графік повернення боргу відповідачем постійно порушувався і після закінчення гранічного терміну повернення боргу, а саме 21.05.2014 року, несплачена частина боргу становила 1717 дол. США.
23.05.2015 року позивач зустрівся з відповідачем, та запропонував віддати залишок боргу, на що ОСОБА_2 відповіла, що визнає борг, але на даний час не має можливості повернути його. Після чого між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість, по те що відповідач поверне частину боргу, що була не виплачена до 25.01.2015 року, про що свідчить письмове підтвердження.
ОСОБА_2 повернула лише 5000 грн., що в перерахунку по курсу гривні до долару США на момент виплати кожної частки боргу дорівнює 395 доларів США.
До судового засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилась, про час та розгляд справи повідомлювалась належним чином, про причини неявку суд не повідомила.
У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, надавши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Для забезпечення виконання зобов'язання позичальником за договором позики ОСОБА_1було укладено з відповідачем іпотечний договір
23 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням повернути суму боргу, що залишилась неповернутою. Відповідач борг визнав, але повідомив, що негайно його повернути не має можливості.
Після чого між позивачем та відповідачем була досягнути домовленість, про те що, відповідач поверне частину боргу, яка залишилась невиплаченою в термін до 25.01.2015 року, про що відповідач надала письмову розписку.
Пізніше ОСОБА_2 повернула частину боргу в сумі 5000 грн., що в перерахунок по курсу гривні до долару США на момент виплати кожної частки боргу, дорівнює 395 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування шкоди майнової та моральної (немайнової) шкоди.
На підставі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування шкоди, завданої порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу України.
Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання.
Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України встановлює, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідач ОСОБА_2 також не скористалась наданим їй відповідно до ст.. 1051 ЦК України правом на оспорювання договору позики на підставі того, що грошовій кошти насправді не були ним одержані від позикодавця.
Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як визначено ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановленого договором.
Положення ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором чи законом (ст. 525 ЦК України).
Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 не виконала, грошові кошти до теперішнього часу не повернуті.
Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом.
Позивачем ОСОБА_1. надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.
За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.
Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. М. Мельник