Справа №295/1008/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі : головуючого - судді Лєдньова Д.М.

при секретарі Зубрицькій Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ "Холодна комора", за участю третьої особи - ОСОБА_2, про зобов"язання звільнити з посади, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення вихідної допомоги, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернулась в суд із позовом, де зазначила, що 19.04.2013 року її призначено на посаду директора ТОВ "Холодна комора". Вказана інформація підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Будь-якої діяльності підприємство не здійснювало, заробітна плата не виплачувалась, печатка, установчі документи як керівнику не передано. В січні 2014 року позивач звернулась із заявою про звільнення за власним бажанням до засновника підприємства. Вказана заява проігнорована.

Посилаючись на положення ч.3 ст. 38 КЗпП України, яка визначає право працівника у визначений ним строк розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови трудового договору з цих питань, позивач просить зобов"язати ТОВ "Холодна комора" звільнити її з посади директора з дати винесення рішення відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату з 19.04.2013 року по день винесення судового рішення, вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, компенсацію за дні невикористаної відпустки, моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та зауважила, що власник грубо порушив її трудові права, оскільки не забезпечив її робочим місцем, печаткою. В подальшому не здійснював виплату заробітної плати.

Представник третьої особи заперечував щодо задоволення позовних вимог. Визнав, що дійсно позивача було призначено на посаду керівника створеного підприємства. У зв"язку з тим, що діяльність підприємства не представляла інтересу для засновника, вона є припиненою фактично. Відомості про це не подано до реєстраційної служби. Будь-яких обов"язків позивач не виконувала.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач ОСОБА_1 з 19.04.2013 року є керівником ТОВ "Холодна комора".

Відомості про перебування юридичної особи в процесу припинення відсутні.

Відповідно до ч.1. 2 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно з ч.2 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

За положеннями ч.1 ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

В судовому засіданні позивач не вказувала про внесення будь-яких записів до її трудової книжки, а також не повідомляла про відмову власника (засновника) підприємства здійснити оформлення книжки.

Пунктом 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 N 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. Відповідно до п.1.1 Інструкції на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи.

В судовому засіданні позивач пояснила, що одночасно працювала також на інших підприємствах на умовах сумісництва.

Згідно з ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не надала суду доказів, які підтверджують зайнятість на інших підприємствах, табелі обліку робочого часу, складеними в них, табелі обліку робочого часу ТОВ "Холодна комора".

У відповідності до ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Суд приходить до переконання. що позивач, яка була єдиним працівником - керівником підприємства, за умови дійсного виконання певних трудових обов"язків не була позбавлена можливості здійснювати табелювання обліку робочого часу, нарахувати заробітну плату. В поясненнях позивач підвередила, що на рахунку підприємства були грошові кошти як статутний капітал.

Суд відкидає твердження позивача про необхідність доведення обставин виниклого спору саме відповідачем, згідно положень ч.1 ст. 60 ЦПК України, оскільки відомості про зайнятість на інших підприємствах є суттєвим для можливості нарахування заробітної плати відповідно до ст. 102-1 КЗпП України, водночас, не можуть доводитись відповідачем у зв"язку з неналежністю правовідносин до обумовлених за ч.1 ст. 60 ЦПК України.

Так само позивач не змогла пояснити, виконання яких саме обов"язків за домовленістю із власником товариства входило до її повноважень, яка оплата праці визначена учасниками. Позивач зазначала, що виступити керівником підприємства вона погодилась за пропозицією попереднього керівника такого підприємства, у вказаної особи зберігалась і печатка. На уточнюючі запитання суду ОСОБА_1 пояснила, що попереднім керівником їй було визначено робоче місце за місцем роботи в іншому підприємстві, де вона фактично працювала.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про те, що між ТОВ "Холодна комора" та позивачем ОСОБА_1 як працівником фактично не виникло трудових правовідносин. Обізнаність про формальне створення підприємства, на думку суду, позивач мала на час подання згоди про внесення її імені у реєстраційні документи юридичної особи.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: