Справа № 752/8388/15-ц
Провадження №: 2/752/3987/15
25 вересня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі : головуючого судді Ладиченко С.В.
за участі секретаря Рожок В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
В обґрунтування позову позивач вказує що 14 квітня 2014 р. о 15-00 год. сталося ДТП: відповідач на своєму автомобілі Мерседес з номерним знаком НОМЕР_2 в'їхав у його автомобіль Фольцваген, номерний знак НОМЕР_1, що стояв на узбіччі по вул. Козацька біля будинку 118. В результаті ДТП його авто зазнало пошкодження.
Відповідач благав його не викликати інспекторів ДАІ, оскільки не мав полісу страхування цивільної відповідальності власників автотранспорту. Натомість відповідач написав йому розписку яка додана ним до позовної заяви, в якій вказав усі свої дані та те, що зобов'язувався відшкодувати збиток за пошкоджені двері, крило і ліхтаря заднього впродовж трьох днів. Відповідач запропонував йому сфотографувати на телефон його паспорт, що він і зробив.
Органи ДАІ на місце пригоди не прибули і разом з відповідачем вони поїхали до найближчої станції техогляду для встановлення орієнтовної вартості відновлення його автомобіля. СТО знаходиться за адресою: пров. Жуковського, 20.
Свідком цієї події був ОСОБА_4 також факт звернення до станції технічного обслуговування автомобілів можуть підтвердити працівники цього СТО.
Після того, як відповідач почав ухилятися від відшкодування йому збитків, він звернувся до ДАІ із заявою про ДТП яка додається до позову.
Останній раз влітку 2014 року) відповідач по телефону повідомив, що він воює в зоні АТО. Потім його телефон був вимкнений.
У відповідь на запит Коломийський військкомат повідомив, що ОСОБА_2 до лав збройних сил по мобілізації не призивався.
Таким чином відповідач свідомо ухиляється від відповідальності та від відшкодування спричиненої йому шкоди, а тому він змушений звернутися за захистом порушених прав до суду.
Факт вчинення наїзду на його автомобіль саме ОСОБА_2 підтверджується написаною ним власноруч розпискою, фотографуванням паспорту громадянина ОСОБА_2, свідками події ОСОБА_4 та працівниками СТО, які чули їх розмови та аналізували вартість відновлюваного ремонту, а також матеріалами ДТП, копії яких надані Голосіївським РУ в м. Києві МВС України.
Вчинивши наїзд на його запаркований автомобіль ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, а саме п.п. 1.5, 2.3, 10.9 цих Правил.
Так, відповідно до п. 1,5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідач керуючи своїм автомобілем наїхав на його автомобіль, що стояв на дорозі, виконуючи виїзд заднім ходом із двору на дорогу. Він не помітив його автомобіль та здійснив наїзд, що свідчить про неуважність або про відволікання під час руху транспортного засобу. Така неуважність спричинила дорожньо-транспортну пригоду, що у свою чергу завдала шкоду майну.
Позивач посилається на те, що своїми діями та подальшою бездіяльністю відповідач завдав йому значної моральної шкоди. Більше року він перебуває у постійному стресі через незрозумілість ситуації. Відчуваю, що відповідач його ігнорує, дурить, використовує воєнні дії, для власного прикриття. Для нього, як для військового пенсіонера, це особливо болісно. Військкомат у відповідь на адвокатський запит написав, що відповідач не призивався та не направлявся до зони проведення АТО. Він втратив апетит та має пригнічений стан, обурений такою ницістю відповідача. Він пожалів хлопця, повірив йому, а той нахабно з ним поводиться. Його автомобіль до цього часу не відремонтований, за рік зі зміною курсу валют такий ремонт став коштувати втричі дорожче. Він усвідомлює, що самотужки автомобіль не зможу відремонтувати, а бачити щодня биту машину йому морально важко. Такий випадок перетворив його людську доброту в підозріливість. Тепер він почав усе ретельно перевіряти. Оточуючі вказують, що в нього починається нав'язливість думок та дій з приводу недовіри людям.
У судовому засіданні від позивача та представника позивача надійшли заяви про заочний розгляд справи.
Відповідач, у судове засідання не з'явився, направлений судовий виклик за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 14 квітня 2014 р. о 15-00 год. Відповідач ОСОБА_2, на своєму автомобілі Мерседес номерний знак НОМЕР_2, порушив п.п. 2.3 та 1.5 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд автомобіль Фольцваген, номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу ОСОБА_1 що стояв на узбіччі по вул. Козацька біля будинку 118 і це привело до пошкодження автомобіля позивача.
Причиною скоєного ДТП стало порушення відповідачем ОСОБА_2 п.п. 1.5, 2.3, 10.9 Правил дорожнього руху України.
Так, відповідно до п. 1,5 Правил дорожнього руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно підпункту б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху, водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Винним у скоєному ДТП безперечно є відповідач ОСОБА_2, але ухилення ОСОБА_2 від оформлення наслідків дорожньо-транспортної пригоди позбавило позивача можливості скласти відповідний протокол про скоєння адміністративного правопорушення відносно відповідача за ст.124 КУпАП та отримати відповідну постанову суду про покарання позивача.
Відсутність такого документу як постанова суду по справі про адміністративне правопорушення, як вважає суд не є перешкодою для позивача ОСОБА_1, який фактично є потерпілим від дій відповідача ОСОБА_2, вимагати у судовому порядку захисту своїх прав у порядку цивільного судочинства на підставі ст.16 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має прав на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства у тому числі і визнання відповідача винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди і встановлення факту порушення відповідачем правил дорожнього руху в рамках цивільного судочинства, оскільки це має своїм наслідком встановлення цивільно-правової відповідальності відповідача. Відповідач як встановлено в судовому засіданні ухиляється від будь якого виду відповідальності за скоєне ним.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України позивач має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Способом захисту цивільних прав та інтересів, окрім іншого, визнано відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками цивільне законодавство визначає втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до п.3 ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Власником автомобіля Фольцваген, номерний знак НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.13).
Згідно довідки Голосіївського РУ МВС України в м. Києві працівниками ДАІ з обслуговування Голосіївського району були оформлені матеріали дорожньо-транспортної пригоди та зареєстровані в УДАІ ГУМВС України в м. Києві та проводяться заходи по встановленню місця перебування водія та автомобіля, який скоїв дорожньо-транспортну пригоду (а.с.11).
Згідно розписки (а.с.7) відповідач взяв на зобов'язання відшкодувати збиток впродовж трьох днів.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ст. 23 ЦК Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, окрім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що відповідач своїми діями заподіяв позивачу моральну шкоду.
При визначенні розміру суми моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, поведінку відповідача який тривалий час ухиляється від відшкодування шкоди, позбавлення позивача можливості користування автомобілем, вимоги розумності та справедливості.
Згідно квитанції (а.с.2) позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 583 грн. та витрати по оплаті комісії банку за перерахування до бюджету цієї суми в розмірі 2 грн., загалом 585 грн. При задоволенні позову цю суму судових витрат суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16,22,23,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 212-215, 223, 224-226,228, 292,294 ЦПК України, суд,-
Встановити факт скоєння ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 25 липня 1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) Дорожньо-транспортної пригоди, а саме: наїзду на автомобіль Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2), 14 квітня 2014 року близько 15.00 год. у м. Києві по вул. Козацька 118., що сталося в результаті порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3 та 1.5 Правил дорожнього руху України.
Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а саме: наїзду на автомобіль Фольцваген, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, 14 квітня 2014 року у м. Києві по вул. Козацька, 118, що сталася через порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3 та 1.5 Правил дорожнього руху України.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 25 липня 1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (який проживає за адресою АДРЕСА_2) у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. (п'ятнадцять тисяч гривен.)
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3, виданий Коломийським МВ УМВС в Івано-Франківській області 25 липня 1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (який проживає за адресою АДРЕСА_2) у відшкодування судових витрат 585 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко.