АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) про скасування п. 5 наказу Департаменту культури від 11 березня 2015 року за апеляційною скаргою Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), поданою його представником Пісковенко Інессою Анатоліївною, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року видано Наказ № 73-к від 11 березня 2015 року „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3.", який містить пункт 5 „Укласти контракт з генеральним директором Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" в установленому порядку терміном на один рік". Однак позивач вважає, що зазначений пункт 5. Наказу № 73-к від 11 березня 2015 року є таким, що не відповідає обставинам, встановленим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, оскільки позивач до його звільнення з Департаменту культури, був працевлаштований на посаду директора Історико-архітектурної пам'ятки-музею «Київська фортеця» відповідно до наказу № 70-к від 10.05.1995 року за трудовим договором на невизначений строк, тому поновлення позивача на посаді директора Історико-архітектурної пам'ятки-музею "Київська фортеця" із застосуванням умов, запроваджених на підставі законодавства, що набуло чинності після прийняття позивача на посаду є таким, що порушує ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів в часі, протирічить обставинам, встановленим рішенням суду, та порушує суб'єктивне право позивача в сфері працевлаштування. Просив визнати незаконним рішення органу державної влади - Наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року № 73-к „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3." в частині пункту 5: „Укласти контракт з генеральним директором Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" в установленому порядку терміном на один рік" та скасувати пункт 5 Наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року № 73-к „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3.".

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним рішення органу державної влади - Наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року № 73-к „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3." в частині пункту 5: „Укласти контракт з генеральним директором Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" в установленому порядку терміном на один рік".

Скасовано пункт 5 Наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року № 73-к „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3.».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) - Пісковенко І.А. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що судом не встановлено правомірність наведених у позовні заяві доказів про порушення Департаментом культури трудового законодавства. Наказом Департаменту культури від 11 березня 2015 року ніяким чином не порушено прийняте Апеляційним судом м. Києва рішення від 13 березня 2014 року, оскільки пунктом першим зазначеного наказу ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року, а дія трудового договору на невизначений строк закінчується при зміні істотних умов праці, а саме з моменту присвоєння Музею статусу «Національний», починаючи з 21 січня 2013 року (скасовано посаду директора, та введено нову посаду - генерального директора). Генеральний директор призначається на посаду і звільняється з посади начальника Головного управління культури виконавчого органу Київської міської ради за попереднім погодженням з заступником голови Київської міської державної адміністрації відповідного до розподілу обов'язків на контрактній основі терміном до п'яти років, а відтак - укладання контракту з позивачем є обов'язковим.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити.

Представник відповідача - Пісковенко І.А. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при складанні наказу № 73-к від 11 березня 2015 року не було ураховано обставини, встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, яке ухвалено „Іменем України", набрало законної сили, та є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає до обов'язкового виконання на всій території України, та відповідачем в порушення вимог статті 124 Конституції України, включено до наказу № 73-к від 11 березня 2015 року пункт 5, зміст якого не відповідає умовам поновлення позивача на роботі, встановленим рішенням суду, що є порушенням з боку відповідача принципу обов'язковості і точності виконання рішення суду, які віднесено до основних засад судочинства України.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року визнано незаконними накази Головного управління культури і мистецтв виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації): від 05.07.2012 року № 299-к про оголошення догани; від 17.07.2012 року № 317-к про звільнення з роботи; від 17.09.2012 року № 437-к „Про внесення змін і доповнень до наказу Головного управління культури від 17.07.2012 року за № 317-к"; від 05.11.2012 року № 537-к „Про внесення змін до наказу Головного управління культури від 17.07.2012 року № 317-к". Поновлено ОСОБА_1 з 05.11.2012 року на посаді директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця". Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Так, Апеляційним судом м. Києва встановлено, що ОСОБА_1 наказом Головного управління культури КМДА за № 70-к від 10.05.1995 року був працевлаштований за трудовим договором на невизначений строк на посаду директора Історико-архітектурної пам'ятки-музею „Київська фортеця" з 10.05.1995 року, та Указом Президента України від 03.05.2007 року музею Історико-архітектурної пам'ятки-музею „Київська фортеця" надано статус Національного та надано згоду на передачу музею до сфери державного управління комунального закладу - Історико-архітектурної пам'ятки-музею „Київська фортеця".

Колегія суддів при ухваленні рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 року враховує, що, оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади директора Історико-архітектурної пам'ятки-музею „Київська фортеця", який на час звільнення був одноособовим керівником указаного музею, суд обов'язаний його поновити на тій самій посаді, з якої його було звільнено із збереженням повноважень посади директора, які існували на час його звільнення. В разі відсутності посади директора (з об'ємом повноважень, які існували на дату звільнення) роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику іншу посаду, а в разі незгоди працівника на іншу роботу, роботодавець зобов'язаний виконати судове рішення, здійснивши відповідні зміни в організації праці.

Виконання рішення про поновлення на роботі відбувається в порядку, передбаченому Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2013 року № 512/5.

16.02.2015 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедала О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2604/16702/12, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 26.12.2014 року про поновлення ОСОБА_1 з 05.11.2012 року на посаді директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця".

Відповідно до змісту постанови, оскільки ОСОБА_1 звільнено з посади директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" як одноособового керівника, то, відповідно, заявник підлягає поновленню на цій самій посаді зі збереженням повноважень керівника, які існували на час його звільнення.

Наказом № 73-к від 11.03.2015 року „Про поновлення ОСОБА_1 та звільнення ОСОБА_3.", виданого Департаментом культури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 13.03.2014 року поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" з 05.11.2012 року; ОСОБА_1 вважається призначеним на посаду генерального директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" з 21 січня 2013 року, у зв'язку з проведенням державної реєстрації (реєстраційний номер 5043422) змін до Положення про Національний історико-архітектурний музей „Київська фортеця", затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21 липня 2012 року № 1268; звільнено ОСОБА_3, генерального директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця", з займаної посади 11.03.2015 року, у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (п. 6 ст. 40 КЗпП України).

Згідно пункту 5 Наказу № 73-к від 11.03.2015 року, виданого Департаментом культури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), наказано: „Укласти контракт з генеральним директором Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" в установленому порядку терміном на один рік.

На звернення Генерального директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця" ОСОБА_1 про скасування пункту 5 Наказу № 73-к від 11.03.2015 року, виданого Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), листом від 10.04.2015 року вих. № 060-1654 та листом від 08.05.2015 року вих. № 060-2080, директором Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомлено, що ураховуючи положення статті 21 Закону України „Про культуру", пунктом 5 Наказу № 73-к від 11.03.2015 року зазначено про необхідність укладення контракту з генеральним директором Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця". 12 травня 2015 року спливає термін попередження про зміну істотних умов праці зумовлені укладенням контракту з раніше прийнятим працівником. Крім того, зазначено, що згідно з частиною другою пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України у тому разі, якщо відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова. З огляду на викладене, запропоновано ОСОБА_1 підписати проект контракту у двох примірниках.

Згідно зі статтею 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, яка кореспондується із статтею 13 Закону України „Про судоустрій і статус суддів", судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Принцип обов'язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому вони обов'язкові для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються.

Рішення суду відповідно до процесуального законодавства є обов'язковим уже з моменту його винесення і проголошення. Але з моменту набрання ним законної сили воно стає загальнообов'язковим, тобто є обов'язковим не тільки для суду, не тільки для інших учасників цивільної справи, а й для усіх органів, підприємств, установ та організацій, посадови осіб і громадян, і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Обов'язкове і точне виконання судових рішень державними і недержавними організаціями, установами, підприємствами, службовими особами і громадянами забезпечується системою державних органів, на які покладено виконання судових рішень.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Встановивши, що пункт 5 Наказу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11 березня 2015 року № 73-к, виданого на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, містить умову про укладення строкового контракту з позивачем при поновленні його на роботі на посаді генерального директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця", яка протирічить обставинам, встановленим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, на підставі яких позивача поновлено на посаді директора Національного історико-архітектурного музею „Київська фортеця", з якої його було звільнено, із збереженням повноважень посади директора, які існували саме на час його звільнення (позивач був працевлаштований на зазначену посаду за трудовим договором на невизначений строк), суд дійшов обґрунтованого висновку, що зміст п. 5 зазначеного наказу не відповідає умовам поновлення позивача на роботі, встановленим рішенням суду, що є порушенням з боку відповідача принципу обов'язковості і точності виконання рішення суду, які віднесено до основних засад судочинства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що п. 5 наказу Департаменту культури від 11 березня 2015 року ніяким чином не порушено ухвалене Апеляційним судом м. Києва рішення від 13 березня 2014 року, оскільки пунктом першим зазначеного наказу ОСОБА_1 поновлено на посаді директора Національного історико-архітектурного музею «Київська фортеця» з 05 листопада 2012 року, а дія трудового договору на невизначений строк закінчується при зміні істотних умов праці, а саме з моменту присвоєння Музею статусу «Національний», починаючи з 21 січня 2013 року (скасовано посаду директора, та введено нову посаду - генерального директора) є безпідставними, оскільки при складанні п. 5 зазначеного наказу відповідачем не було враховано вимоги рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, яке набрало законної силита є чинним, а саме - обов'язок поновити ОСОБА_1 на тій самій посаді, з якої його було звільнено із збереженням повноважень посади директора, які існували на час звільнення останнього. У разі відсутності посади директора (з об'ємом повноважень, які існували на дату звільнення) роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику іншу посаду, а в разі незгоди працівника на іншу роботу, роботодавець зобов'язаний виконати судове рішення, здійснивши відповідні зміни в організації праці.

Включення до наказу № 73-к від 11 березня 2015 року пункт 5, зміст якого не відповідає умовам поновлення позивача на роботі, встановленим рішенням суду, є порушенням з боку відповідача принципу обов'язковості і точності виконання рішення суду, які віднесено до основних засад судочинства України.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), подану його представником Пісковенко Інессою Анатоліївною відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22ц/796/13608/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Ластовка Н.Д.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів: Невідомої Т.О., Поливач Л.Д.

при секретарях - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації) про скасування п. 5 наказу Департаменту культури від 11 березня 2015 року за апеляційною скаргою Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), поданою його представником Пісовенко Інессою Анатоліївною, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до ст.ст. 218,317 ЦПК України колегія суддів проголошує вступну та резолютивну частину ухвали, повний текст якої буде виготовлено 09 листопада 2015 року.

Колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), подану його представником Пісовенко Інессою Анатоліївною відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді