Справа № 780/212/15-ц Головуючий у І інстанції Буймова Л.П.
Провадження № 22-ц/780/4806/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 29 10.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди (фактичних витрат), заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, за правом регресу,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Арма» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що воно є страховиком гр. ОСОБА_3 на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 022-75801887 від 04 квітня 2013 року.

30 грудня 2013 року у м. Києві, по вул. Дегтярівський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів страхувальника позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, який відповідно є страхувальником ПАТ СК «Статус». У подальшому, відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року.

У зв'язку з цим, позивачем було сплачено страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 9951, 62 грн. та перераховано ці кошти за ремонт пошкодженого автомобіля на станцію техобслуговування. З огляду на ці обставини, вважає, що до нього перейшло право вимоги про стягнення з відповідача сплачених коштів як з особи, що відповідальна за завдані йому збитки.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, а у частині позовних вимог ПрАТ «СК «Арма» до ПАТ «СК «Статус» та МТСБ України про відшкодування шкоди - провадження закрито.

Не погоджуючись із цим рішенням, ПрАТ «Страхова компанія «Арма» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач ОСОБА_2, який визнаний винним у скоєнні ДТП, що сталося між ним та ОСОБА_3, належним чином не повідомив про це свого страховика, Прат СК «Статус», а тому ПрАТ «СК «Арма» обґрунтовано ставить вимогу про стягнення вказаних коштів саме з ОСОБА_2, чого місцевим судом не було взято до уваги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки страховик ПАТ «СК «Статус» був належним чином повідомлений страхувальником ОСОБА_2 про скоєну ДТП та змінив свою адресу, яка сторонам невідома, то вимога позивача про стягнення коштів з відповідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а провадження у частині позовних вимог до ПАТ «СК «Статус» та МТСБ України необхідно закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «СК «Арма» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 022-75801887 (а. с. 3-5)

30 грудня 2013 року у м. Києві, по вул. Дегтярівський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, останнього було визнано винним у скоєнні даного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2014 року (а. с. 7-11).

ПрАТ «СК «Арма» було виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 9 951, 62 грн. та перераховано ці кошти за ремонт пошкодженого авто на станцію техобслуговування (а. с. 19-21, 23-24).

З матеріалів справи також вбачається, що 18 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Статус» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АС/44733246, згідно п.4 якого, страхова сума коштів за шкоду, завдану майну становить 50 000 грн., а також встановлений розмір франшизи у сумі 1 000 грн. (а. с. 41).

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем було належним чином виплачено страхувальнику ОСОБА_3 страхове відшкодування за договором майнового страхування, а тому до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник ОСОБА_3 має до ОСОБА_2 як до особи, відповідальної за завдані збитки, у межах фактичних витрат.

При цьому, колегія суддів враховує також те, що згідно полісу №АС/44733246, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Статус», передбачена франшиза у розмірі 1000 грн., а відповідно до абз. 2 п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування, яке підлягає стягненню, зменшується на суму франшизи, в зв'язку з чим сума страхового відшкодування, яку необхідно стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Статус» на користь позивача, підлягає зменшенню на суму 1000 грн.

Крім того, на думку колегії, місцевий суд безпідставно закрив провадження у частині позовних вимог ПрАТ «СК «Арма» до ПрАТ «СК «Статус» та МТСБ України, оскільки позов пред'являвся до декількох відповідачів, у тому числі і до фізичної особи, а тому в даному випадку суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Арма».

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» виплачене страхове відшкодування у розмірі 8 951 (вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят один) грн., 62. коп., та судові витрати у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арма» 1000 (одна тисяча) грн. франшизи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: