Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/425/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Жушман О. М.
Доповідач Бубличенко В. П.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Бубличенко В.П.

суддів - Кривохижі В.І.

Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкодиза апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Зазначав, що 27.06.2014 року він, керуючи автомобілем «DAEWOO TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по головній дорозі Т-12-10 Петрове-Жовті Води, поблизу села Петрівське Петрівського району Кіровоградської області потрапив у дорожньо-транспортну пригоду за участю його автомобіля та мопеда «Альфа» під керуванням ОСОБА_4 Дорожньо-транспортна пригода, як вказував позивач, сталася з вини відповідача, який у порушення правил дорожнього руху виїхав з другорядної дороги і не надав йому перевагу в русі, чим спричинив зіткнення з його автомобілем.

Оскільки в результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, по факту дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, під час якого було встановлено, що пригода сталася внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_4, який керував мопедом «Альфа».

У зв'язку з цим 12.07.2014 року слідчим була винесена постанова про визнання його (позивача) потерпілим внаслідок завдання майнової шкоди. В результаті дорожньо - транспортної пригоди належний йому автомобіль отримав значні технічні ушкодження.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 18141,90 грн. у відшкодування майнової шкоди, розмір якої встановлено висновком експертного автотоварознавчого дослідження, 6000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також компенсувати йому за рахунок відповідача судові витрати у справі.

Заочним рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09.10.2014 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 18141,90 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного позивачеві автомобіля, 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, а також компенсацію судових витрат в розмірі 487,20 грн.

У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Про час і місце розгляду справи сторони повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку (а.с.156-157), в судове засідання не з'явилися, причину неявки не повідомили.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2014 року на дорозі Т-12-10 Петрове - Жовті Води поблизу села Петрівське Петрівського району Кіровоградської області сталося зіткнення автомобіля «DAEWOO TF69Y», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та мопеда «Альфа 110» під керуванням ОСОБА_4

У зв'язку із отриманням ОСОБА_4 тілесних ушкоджень за фактом дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 28.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.10).

Згідно постанови слідчого СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції Городенець А.О. від 12.07.2014 року ОСОБА_3 визнаний потерпілим по вказаному кримінальному провадженню (а.с.11).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача, а саме: деформовано переднє ліве крило, ліва частина капоту, ліва стійка вітрового скла, дах, передні та задні ліві двері; розбито ліву частину переднього бампера, скло передньої лівої двері, дзеркала заднього виду водійської двері, а також пошкоджено ліву передню фару, лівий поворот повторювач, вітровики лівих дверей та бачок склоомивача, що підтверджується додатком №2 до висновку експерта та актом огляду колісного транспортного засобу (а.с.20-22). Розмір завданих збитків згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1367 від 29.07.2014 року, складає 18141,90 грн. (а.с.12-19).

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Висновок суду про те, що винним у ДТП є відповідач, ґрунтується на постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 29.08.2014 року, в якій зазначено, що ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ №1094 від 31.12.1993 року, а саме: п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.10.2 - виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і

пішоходам, напрямок руху яких він перетинає; п.10.4 - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою; п.16.10 - на перехресті, де рух регулюється світлофором з додатковою секцією, водій, який перебуває на смузі, з якої робиться поворот, повинен продовжувати рух у напрямку, що вказує стрілка, ввімкнута в додатковій секції, якщо його зупинка на заборонний сигнал світлофора створить перешкоди транспортним засобам, що рухаються за ним по тій самій смузі; п.16.11 -на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, а тому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305 від 28.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.32-33).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Для з'ясування обгрунтованості висновків слідчого у постанові про закриття кримінального провадження щодо вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді колегією суддів було витребувано матеріали кримінального провадження №0000305 по факту вчинення кримінального правопорушенн я, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, для огляду в судовому засіданні.

Із вказаних матеріалів вбачається, що протокол огляду місця події і план-схема до протоколу складено 27.06.2014 року слідчим СВ Петрівського РВ УМВС України в Кіровоградській області Стадніком Б.В. у присутності двох понятих і ОСОБА_3 (а.с.159-162). Вказані документи самі по собі не дають підставі для висновку про вину відповідача у ДТП, оскільки їх оцінка потребує спеціальних знать у галузі техніки.

Згідно з підпунктом 1.1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12 2012 № 1950/5), установлення відповідності дій водія ТЗ у даній дорожній ситуації технічним вимогам Правил дорожнього руху, наявності у водія технічної можливості запобігти пригоді з моменту виникнення небезпеки, відповідності з технічної точки зору дій водія вимогам Правил дорожнього руху, а також встановлення причинно-наслідкового зв'язку між діями водія та ДТП є одним з основних завдань автотехнічної експертизи.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є доказом вини відповідача у ДТП. Інших доказів його вини позивачем не надано.

Ні під час проведення досудового розслідування, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції питання про проведення автотехнічної експертизи не вирішувалося. Суд першої інстанції не роз'яснив сторонам право заявити клопотання про призначення автотехнічної експертизи.

У зв'язку з цим відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України колегія суддів листом від 27.03.2015 року роз'яснила сторонам їх право на призначення експертизи, проте вони такого клопотання не заявили.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК Україн и суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 1188 ЦК України передбачені правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.1188 ЦК).

Всупереч вимогам ст.213 ЦПК України рішення суду щодо вини відповідача у заподіянні шкоди позивачеві не ґрунтується на доказах, тому не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Враховуючи наведене, заочне рішення підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6,задовольнити.

Заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкодивідмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді