ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 174/662/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Заіка А.В.

за участі представника позивач ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільногірську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю подружжя та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

20.07.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. ОСОБА_3 з 26.06.1993 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 і в період шлюбу в 1997 році за договором купівлі-продажу придбана квартира № 79 в буд. № 7 по бул. Миру в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Просить провести розподіл майна подружжя та визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині вказаних квартир за кожним.

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання зявився, позов підтримав. Просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не зявилась.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 26.06.1993 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії ІV-КИ № 441827 (а.с. 17).

Сторони мають сина ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії І-КИ № 346990 (а.с. 16).

В судовому засіданні представник позивача та відповідач визнали, що на теперішній час шлюб розірвано за рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.06.2015 року, що не підлягає доведенню з огляду на положення ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17.12.1997 року ОСОБА_2 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 15).

В судовому засіданні представник позивача та відповідач визнали, що загальна вартість спірної квартири складає 48 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні положення щодо майна, набутого за час шлюбу, містить ч. 3 ст. 368 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Звертаючись з позовом до суду про розподіл майна подружжя, ОСОБА_3 зазначає, що квартира АДРЕСА_2 є спільним майном, оскільки була придбана в період шлюбу.

Проаналізувавши надані докази у їх сукупності та взаємозвязку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, положення наведених вище норм матеріального права та ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за можливе позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що відповідає мінімальному розміру, встановленому ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 174, 209, 222, 213, 214, 215, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про визнання майна спільною власністю подружжя та про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя без виділу його часток в натурі задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Вільногірського міського суду ОСОБА_5