АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7335/15 Справа № 206/2189/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 12 лютого 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим, станом на 31 жовтня 2013 року, утворилася заборгованість у розмірі 10 843 грн. 07 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 2 997 грн. 30 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 4 090 грн. 07 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом 3 001 грн. 27 коп., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) - 504 грн. 43 коп., тому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2008 року б/н у загальному розмірі 10 843 грн. 07 коп.

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 лютого 2008 року у розмірі 10 843 грн. 07 коп., яка складається із: заборгованість за кредитом 2 997 грн. 30 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 4 090 грн. 07 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 3 001 грн. 27 коп., штраф (фіксована частина) 250 грн.,штраф (процентна складова) 504 грн. 43 коп. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.30).

03 квітня 2015 року ОСОБА_4 - представник відповідача, звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду від 02 квітня 2014 року (а.с.44, 45).

Ухвалою суду від 30 квітня 2015 року заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасовано (а.с.53).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.89, 90).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 12 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7-11).

Відповідачем було допущено невиконання умов договору, у звязку з чим станом на 31 жовтня 2013 року утворилася заборгованість за вказаним договором, яка складається із: заборгованість за кредитом 2 997 грн. 30 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 4 090 грн. 07 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 3 001 грн. 27 коп., штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 504 грн. 43 коп. (а.с.5, 6).

Відповідно до п.9.3 Умов та правил надання банківських послуг картрахунок відкритий на необмежений строк. Пункт 9.5 встановлює, що картрахунок може бути закритий на підставі заяви отримувача, або банк має право закрити картрахунок, письмово повідомивши отримувача. При цьому отримувач повинен, не пізніше 30 днів із дня повідомлення повернути карту до банку, після чого обслуговування карти припиняється. Отримувач повинен погасити усі види заборгованості перед банком, у тому числі ті, що виникли протягом 30 днів з часу повернення карти. Банк закриває картрахунок в строк не раніше 30 днів з дня припинення обслуговування карти.

Пунктом 9.12. Умов визначено, що договір діє протягом 12 місяців з часу підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін (а.с.8 -10).

Відповідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У ст.257 ЦК України зазначено, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається доказів на підтвердження того, що після спливу строку дії договору, який згідно Умов становить 12 місяців, відповідачем здійснювалося волевиявлення щодо продовження дії договору та перевипуску картки, матеріали справи не містять.

ОСОБА_4 - предстаник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування строків позовної давності для звернення банку до суду зі вказаними позовними вимогами (а.с.63, 64).

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_3 жодної сплати по кредиту з дня його отримання з 12 лютого 2008 року взагалі не здійснювала (а.с. 5-7).

Згідно штемпелю вхідної кореспонденції до суду банк звернувся зі вказаною позовною заявою - 15 січня 2014 року тобто з пропуском трирічного строку позовної давності (а.с.3, 4).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд правильно відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском трирічного строку позовної давності на звернення до суду із вищевказаними позовними вимогами.

Доводи апеляційної скарги банку стосовно того, що строк дії картки не припиняє строку дії договору та Умови не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне й те ж саме поняття і вони співпадають, а тому строки позовної давності банком пропущено не було, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді