Справа № 605/545/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" жовтня 2015 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді Ігнатової Г.В.

при секретарі Чебан Т.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вербівської сільської ради про тлумачення змісту заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про тлумачення змісту заповіту посилаючись на те, що 28 липня 2006 року померла ОСОБА_3, яка 11 січня 2005 року уклала заповіт, посвідчений та зареєстрований в реєстрі за № 3 Вербівською сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, згідно якого вона заповіла ОСОБА_4 все своє майно. Звернувшись до Підгаєцької державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки виявилось, що у цьому документі допущена помилка у написанні її прізвища, замість « Катериняк", як у паспорті, прізвище записано « Катерняк «. У зв»язку з цим просить здійснити тлумачення заповіту, встановивши, що дійсною волею ОСОБА_3 було вчинення заповіту саме їй, « Катериняк «. В звязку з викладеним позивач просила суд постановити рішення про тлумачення заповіту ОСОБА_3 від 11.01.2005 року, визначивши що спадкодавець заповідала «Катериняк» , а не « Катерняк « спадкове майно та що в заповіті допущено помилку при написанні прізвища спадкоємця.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав. Прохав позов задоволити.

Представник Вербівської сільської ради у судовому засіданні присутній не був з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань щодо відкладення розгляду справи або розгляд справи у їх відсутність від представника відповідача до суду не надходило.

За таких обставин, з урахуванням позиції представника позивача, який вважав необхідним продовжити судовий розгляд справи за відсутності відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Вислухавши представника позивача, свідків дослідивши матеріали цивільної справи суд, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 1256 ЦК України, у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом з дотриманням правил тлумачення правочинів, передбачених ст. 213 ЦК України .

Отже, виходячи з аналізу положень ст.ст.213, 1256 ЦК, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 ст.213 ЦК не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення в тексті самого правочину. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України).

Так, судом встановлено, що 28 липня 2006 року померла ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт, посвідчений 11 січня 2005 року секретарем Вербівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, зареєстрований в реєстрі за № 3.

Як вбачається зі змісту даного заповіту, ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_4 все своє майно, що належало померлій. Всіх інших спадкоємців цим заповітом позбавила спадщини і речей домашнього вжитку.

Цей заповіт на день смерті ОСОБА_3 не змінений і не скасований.

Статтею 1235 ЦК України передбачено заповідач може призначити за своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин а також інших учасників цивільних відносин.

Свідок ОСОБА_5, в судовому засіданні пояснила про те, що на час складання ОСОБА_3 заповіту вона працювала секретарем Вербівської сільської ради і заповіт посвідчений нею. Прізвище ОСОБА_4 записано у заповіті зі слів ОСОБА_3 без перевірки документів особи , на яку складено заповіт. Проте помилки в заповіті не допущено оскільки при написанні вказаного прізвища , вона, як секретар виконкому пересвідчилась у волевиявлені спадкодавця, що саме на прізвище» Катерняк» вчиняється заповіт , а не на прізвище «Катериняк». Стверджує,що ОСОБА_3 склала заповіт саме на ОСОБА_4.

Суд приймає до уваги вказані покази, як достовірні, крім того вони не спростовані представником позивача в ході судового розгляду і таких доказів судом не здобуто.

Позивач звернулася до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав

Встановлено, що спору про тлумачення заповіту з відповідачем немає. Заповіт викликає сумніви і має незрозумілий характер для нотаріуса.

Згідно довідки нотаріуса (а.с.10) позивачу було рекомендовано звернутися до суду з приводу вирішення питання спадкування , оскільки зі змісту заповіту імя, прізвище по батькові спадкоємця зазначено ОСОБА_4, а у предявленому паспорті заявника імя, прізвище по батькові спадкоємця зазначено ОСОБА_2,і через ці розбіжності унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

За такого, вимоги позивача фактично зводяться до внесення відповідних змін до заповіту, а не до його тлумачення, оскільки позивач просить встановити особу спадкування, що не може бути в даному випадку предметом судового розгляду.Крім того, судом не може бути встановлена тотожність прізвища, імя та по-батькові, по-різному записаних в різних документах, для привласнення або залишення одного з них, отже вимога позивача про тлумачення заповіту в частині встановлення факту того, що «ОСОБА_4 та ОСОБА_2 це одна і та ж особа, не ґрунтується на нормах законодавства.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України позивач не надав доказів, що є спір між спадкоємцями.

З аналізу положень ч. 2 ст. 1256 та ч.3,4 ст. 213 Цивільного кодексу України вбачається, що суд тлумачить заповіт якщо неможливо визначити справжню волю заповідача зі змісту всього заповіту. Але зі змісту всього заповіту від 11.01.2005 року однозначно визначається справжня воля ОСОБА_3 стосовно субєкта спадкування, спадкоємця.

Крім того, заповіт не містить жодних незрозумілих чи суперечливих висловів, які могли б бути підставою для його тлумачення.

В звязку з тим, що позивач фактично просить внести зміни у сам зміст заповіту, а не тлумачити його, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 1256, ст. 213 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 212, 214-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_6