АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І. Лисак І.Н.

секретар Вівчарик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 Зіа Юсупович на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2015 року у цивільній справі за поданням старшого державного виконавця відділу Державної служби Кельменецького районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року старший державний виконавець відділу Державної служби Кельменецького районного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Посилався на те, що на примусовому виконанні ВДВС Кельменецького РУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню вимог: а саме:

-виконавчий лист №2-359 від 21 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 249900 гривень боргу;

-виконавчий лист №2-572 від 10 лютого 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3373 гривні боргу;

-виконавчий лист №2-531 від 02 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 125773,92 гривень боргу;

-виконавчий лист №2-11 від 16 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 220011,72 гривень боргу;

-виконавчий лист №2-433/11 від 05 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37027,62 гривень боргу;

-виконавчий лист №2-540/2014 від 07 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 103184 гривень боргу;

№22-ц/794/1354/15 Головуючий у 1 інстанції Харабара І.В. Категорія 59 Доповідач Перепелюк Л.М.

-виконавчий лист №2-540/2014 від 07 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1031,84 гривень судового збору;

-виконавчий лист №2-533/11 від 11 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4109210,32 гривень боргу;

-виконавчий лист №717/1695/14-ц від 16 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1256617,97 гривень боргу;

-виконавчий лист №717/1399/14-ц від 05 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 6322,83 гривень боргу.

19.08.2014 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень та встановлено боржнику строк для добровільного виконання рішень.

Боржник у добровільному порядку рішення не виконує.

Просив тимчасово (до виконання своїх боргових зобов'язань) обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2015 року у задоволенні подання відмовлено.

На дану ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення подання, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця Кельменецького ВДВС РУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Такий висновок суду ґрунтується на нормах матеріального права та на доказах, представлених сторонами по справі.

Судом встановлено, що ВДВС Кельменецького РУЮ відкрито виконавчі провадження по примусовому виконанню вимог ОСОБА_1, ОСОБА_4, ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 на їх користь заборгованості.

Згідно частини 1 статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов»язання - до виконання зобов»язань, або розв»язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого првоадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Таким чином, аналіз зазначених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником своїх зобов»язань.

Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС Кельменецьке РУЮ не надав суду доказів, які би підтверджували факт ухилення ОСОБА_2 від сплати боргу, а також не надано доказів, які є підставою для постановлення мотивованого письмового рішення суду про обмеження у праві виїзду за межі України.

Посилання апелянта на те, що він належним чином не був повідомлений про розгляд справи судом 1-ї інстанції, а тому не зміг надати належних доказів, які б підтвердили факт ухилення ОСОБА_2 від виконання судових рішень про стягнення з неї на його користь певних грошових коштів, спростовується нормами ЦПК України, які передбачають, що докази щодо наявності факту ухилення боржника від виконання судових рішень повинен надати суду виконавець.

Разом з тим, у матеріалах справи наявні письмові пояснення ОСОБА_5 (а.с.37, 43), надані суду судовим виконавцем, які спростовують твердження апелянта про ухилення її від виконання судових рішень, оскільки остання хворіє, належне їй житло знаходиться в аварійному стані, вона не працює, здійснює догляд за дитиною. Більше того, вона стверджувала, що за наявності коштів, буде погашати заборгованість.

Судовий виконавець не надав доказів, які б спростовували її твердження, і підтверджували навмисне або інше свідоме невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду І інстанції відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Зіа Юсупович відхилити.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:(підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом згідно: