"24" вересня 2015 р.
Провадження №2/642/452/15
Справа №642/639/14ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Бондаренка В.В.

секретаря Рижко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення порушеного права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення порушеного права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням 27 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про передачу у власність та надання в оренду громадянам земельних ділянок» від 20.11.2013 р. №1325/13 позивачу було передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,0755 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою - АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, ст. 1, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області 12 грудня 2013 р. було зареєстроване право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухому майно (індексний номер 14495550) від 12.12.2013 р. та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності.

Відповідачі, не маючи жодних правових підстав, самовільно захопили частину земельної ділянки належної позивачу. Так, внаслідок дій ОСОБА_6 та ОСОБА_3, площа земельної ділянки зменшилась приблизно на 8-10 м-2, у зв'язку з тим що вони самовільно переставили паркан який розмежовує земельні ділянки АДРЕСА_2.

ОСОБА_4, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3, не маючи жодних правових підстав, самовільно захопила частину земельної ділянки площею понад 30 м-2 належної позивачу на праві власності, самовільно переставила паркан, внаслідок чого площа земельної ділянки позивача зменшилась.

У зв'язку з вищевикладеним, просить суд поновити порушене право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 що мешкають за адресою: АДРЕСА_2 переставити з земельної ділянки АДРЕСА_1 самовільно встановлений паркан, відповідно до схеми проекту землеустрою та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_4 що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 переставити з земельної ділянки АДРЕСА_1, самовільно встановлений паркан відповідно до схеми проекту землеустрою та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1, стягнути з відповідачів судовий збір.

Під час розгляду справи від позивача надійшла заява, в якій він зазначав, що відповідачка ОСОБА_5 змінила прізвище, і зараз її прізвище ОСОБА_2, при винесені рішення просив врахувати зазначені зміни.

Від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що мешкають за адресою: АДРЕСА_2, повернути ОСОБА_1 що мешкає за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 11 м-2, шляхом перестановки з земельної ділянки АДРЕСА_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 до висновку експертизи №7764 від 24.12.2014 р. та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1. Відновлення площі та конфігурації земельної ділянки АДРЕСА_2 провести за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Зобов'язати ОСОБА_4 що мешкає за адресою: АДРЕСА_3, повернути ОСОБА_1 що мешкає за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 28 м-2, шляхом перестановки з земельної ділянки АДРЕСА_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 до висновку експертизи №7764 від 24.12.2014 р. та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1. Відновлення площі та конфігурації земельної ділянки АДРЕСА_3 провести за рахунок ОСОБА_4, стягнути з відповідачів судові витрати, а саме: витрати зі сплати судового збору та витрати по оплаті судової земельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов з підстав на які він посилався в позовній заяві та надав відповідні пояснення.

Відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява в якій він просив розглянути справу за його відсутністю.

Заперечення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ґрунтувались на тому, що під час приватизації земельної ділянки, ОСОБА_1 порушив їх права як суміжних землекористувачів не погодивши з ними межі земельної ділянки.

Також ОСОБА_4 у своїх запереченнях зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2004 року у справі №2-104/04 було зобов'язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 22 м-2 ОСОБА_7 землекористувачем якої вона є по межі землевідводу. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2004 р. та ухвалою Верховного суду України від 29 червня 2005 р.

З огляду на викладене, відповідачі просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази доходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із свідоцтва про право власності на земельну ділянку від 13.12.2013 р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2013 р. ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, та з моменту державної реєстрації такого права є власником зазначеної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЗК України - самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Із матеріалів справи вбачається, що частина земельної ділянки АДРЕСА_1 була самовільно зайнята відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 що підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи №7764 від 24.12.2014 р. Згідно вказаного висновку, площа порушення та накладання земельної ділянки АДРЕСА_2 на земельну ділянку АДРЕСА_1 складає 0,0011 га.

Також, висновком судової земельно-технічної експертизи №7764 від 24.12.2014 р. встановлено, що ОСОБА_4 самовільно зайняла частину земельної ділянки АДРЕСА_1. Згідно вказаного висновку, площа порушення та накладання земельної ділянки АДРЕСА_3 на земельну ділянку АДРЕСА_1 складає 0,0028 га.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання відповідачів на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 20.04.2004 р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2004 р. та ухвалою Верховного суду України від 29 червня 2005 р. не може бути прийняте судом як належний доказ виникнення у ОСОБА_4 права користування земельною ділянкою АДРЕСА_3, оскільки вказане твердження спростовується рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 квітня 2008 р. у справі №22-ц-2063/2008, яким встановлено, що земельна ділянка АДРЕСА_3 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова, у зв'язку з чим ОСОБА_4 не набула у встановленому законом порядку права власності або права користування земельною ділянкою. Правовідносини щодо спірної земельної ділянки на які посилаються відповідачі не можуть бути застосовані при розгляді спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки зазначені правовідносини виникли між ОСОБА_1 та попередньою власницею домоволодіння АДРЕСА_3 - ОСОБА_7 коли діяли інші нормативно-правові акти що регулювали земельні відносини.

Посилання відповідачів на той факт, що при приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки АДРЕСА_1 також не знайшли свого підтвердження, та спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 р. у справі №642/9465/14-ц яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Харківської міської раді, ОСОБА_1, треті особи Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, Головне управління Держземагентства у м. Харкові про скасування рішення ХМР про передачу земельної ділянки від 20.11.2013 р. №1325/13, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку №8979105 від 12.12.2013 р., скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку №14495550 від 12.12.2013 р. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27.05.2015 р.

За таких обставин, суд доходить до висновку що належним чином зареєстроване та оформлене ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 було порушено і підлягає поновленню.

Згідно ч. 2 ст. 212 ЗК України - приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Суд, вирішуючи питання про відновлення конфігурації та площі земельної ділянки АДРЕСА_1 з боку земельної ділянки АДРЕСА_2 за рахунок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та відновлення площі та конфігурації земельної ділянки АДРЕСА_3 за рахунок ОСОБА_4 доходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки сума витрат на відновлення площі та конфігурації земельної ділянки АДРЕСА_1 не визначена. Визначення вказаної суми відбудеться під час здійснення заходів виконавчого провадження в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», і має бути віднесена до витрат пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,57,61,88,209,214,215 ЦПК України, 211,213 ЗК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поновлення порушеного права власності задовольнити частково.

Поновити порушене право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що мешкають за адресою АДРЕСА_2 повернути ОСОБА_1 що мешкає за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 11 м-2 шляхом перестановки з земельної ділянки АДРЕСА_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 висновку експертизи №7764 від 24 грудня 2014 року та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_4 що мешкає за адресою АДРЕСА_3 повернути ОСОБА_1 що мешкає за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку площею 28 м-2 шляхом перестановки з земельної ділянки АДРЕСА_1 самовільно встановленого паркану, відповідно до додатку №7 висновку експертизи №7764 від 24 грудня 2014 року та відновити конфігурацію та площу земельної ділянки АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 8880 грн. - вартість експертизи та 243 грн. 60 коп. - мито, тобто 3041 грн. 20 коп. з- кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя В.В.Бондаренко