Справа № 344/4815/14-ц
Провадження № 2/344/2137/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

21 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бойчука О.В.

секретар Сушко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної 07.03.2012 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1, та автомобіля НОМЕР_2, шкоди в порядку регресу в розмірі 57926,98 грн.

Позовні вимоги у позовній заяві обґрунтовано тим, що 04.05.2012 року відповідно до договору № 015431 від 10.03.2011 року страхування транспортних засобів, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 107926,98 грн. за пошкодження транспортного засобу страхувальника відповідачем ОСОБА_1 внаслідок ДТП. Позивачу страховою компанією відшкодовано 50000,00 грн. в межах застрахованої цивільної відповідальності ОСОБА_1 Вина відповідача доведена постановою Івано-Франківського міського суду від 19.04.2012 року, у звязку з чим позивач виконав свої договірні зобовязання за договором страхування і має право стягнути з ОСОБА_1 різницю фактичних витрат в порядку регресу.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, за змістом якої заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив розглядати даний спір у відсутності представника позивача та не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ст. 232 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а представник позивача подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести повторний заочний розгляд справи, надіславши відповідачу копію заочного рішення для забезпечення можливості оскарження.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що із встановлених обставин справи випливають цивільні правовідносини, а також, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 10.03.2011 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів (а.с. 5).

Дослідженими матеріалами справи, зокрема, довідкою про дорожньо-транспортну пригоду, страховим актом з розрахунком страхового відшкодування від 27.04.2012 року, платіжним дорученням № 11498 від 04 травня 2012 року, звітом про визначення матеріального збитку від 15.03.2012 року, ремонтною калькуляцією від 23.03.2012 року та калькуляцією/заключенням від 19.03.2012 року, постановою Івано-Франківського міського суду від 19.04.2012 року, копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджується настання страхового випадку за даним договором, виплата страхового відшкодування та право позивача на стягнення його суми в порядку регресу з відповідача (а.с.а.с. 13-14, 15, 16-23, 26-32, 39-46, 47, 48, 49).

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У пункті 14 Постанови № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

За таких обставин, враховуючи зазначені докази та норми матеріального права, з огляду на встановлення вини ОСОБА_1 у заподіянні шкоди страхувальнику ОСОБА_3, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши в порядку регресу з відповідача на користь позивача різницю між спричиненою, згідно платіжного доручення № 11498 від 04 травня 2012 року, у розмірі та 107926,98 грн. та відшкодованою у розмірі 50000,00 грн. матеріальною шкодою у розмірі (107926,98 грн. 50000,00 грн. =) 57926,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 15, 16, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 179, 197, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» кв. № 71, м. Івано-Франківськ, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: вул. Артема, буд. № 40, м. Івано-Франківськ, 57926 гривень 98 копійок матеріальної шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 «а» кв. № 71, м. Івано-Франківськ, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: вул. Артема, буд. № 40, м. Івано-Франківськ, 579 гривень 27 копійок витрат по оплаті судового збору.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя О.В.Бойчук