УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому, просив стягнути з відповідача завдану в результаті несвоєчасного повернення позики, матеріальну шкоду у розмірі 3 793,58 грн.

Позов мотивовано тим, що 20 жовтня 2007 року сторони у справі уклали договір позики в простій письмовій формі, за яким відповідач отримав від позивача 15 000 грн. Строк повернення боргу визначено 20 грудня 2007 року. За умовами п.6 вказаного договору у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник зобов'язався сплачувати позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 10% від простроченої суми. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року на його користь стягнуто з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 15 000 грн. На виконання вказаного рішення суду, було видано виконавчий лист № 2-72 і 30 березня 2010 року відділом державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Станом на 01 червня 2012 року заборгованість ОСОБА_5 по виконавчому листу №2-72 від 29 грудня 2009 року становить 12 326,11 грн, згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 11 квітня 2014 року, заборгованість зі сплати 10% простроченої суми позивач визначив у розмірі 1 232,61 грн. Станом на 01 липня 2012 року заборгованість ОСОБА_5 по виконавчому листу №2-72 від 29 грудня 2009 року становить 12 286,86 грн, згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 11 квітня 2014 року, заборгованість зі сплати 10% простроченої суми позивач визначив у розмірі 1 228,69 грн. Станом на 01 серпня 2012 року заборгованість ОСОБА_5 по виконавчому листу №2-72 від 29 грудня 2009 року становить 12226,55 грн, згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 11 квітня 2014 року, заборгованість зі сплати 10% простроченої суми позивач визначив у розмірі 1 222,66 грн. Оскільки, відповідач має заборгованість по відсотках за прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 3 683,96 грн, ОСОБА_4 звернувся з вищевказаним позовом до суду.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача заборгованість по відсотках від простроченої суми у розмірі 3 683,96 грн та інфляційне збільшення в сумі 109,62 грн, а всього стягнуто 3 793,58 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року рішення місцевого суду змінено в частині розміру присуджених до стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 308,20 грн за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з травня по липень 2012 року.

Позивач, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для зменшення присудженої суми відсотків. У зв'язку із чим, обґрунтовано змінив рішення суду першої інстанції, зменшивши стягнуту суму відсотків з 3 683,96 грн до 308,20 грн.

Змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд правильно виходив з того, що між сторонами існують договірні правовідносини, які випливають з договору позики від 20 жовтня 2007 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 000 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 500 грн у якості передбачених п.6 договору 10% простроченої суми боргу на підставі ст.625 ЦК України. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2015 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 865,05 грн, на підставі ст.625 ЦК України, у якості передбачених п.6 договору 10% від простроченої суми боргу. Згідно довідок Відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції, станом на 1 червня 2012 року залишок боргу складав 12326,11 грн, станом на 1 липня 2012 року - 12286,86 грн, станом на 1 серпня 2012 року - 12226,55 грн.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення відсотків за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з травня по липень 2012 року, оскільки розрахунок ОСОБА_4 виконано у частці, без врахування 10 % річних, що суперечить положенням п.6 договору позики, та вимогам ч.2 ст. 625 ЦК України.

При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук