Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, посилаючись на те, що 21 березня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, був укладений кредитний договір № 160/06Р-231/146, згідно з яким останньому було надано кредит у розмірі 138 000,00 доларів США із строком повернення не пізніше 21 березня 2013 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_5 21 березня 2006 року був укладений договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_5 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 166,8 кв. м та земельної ділянки площею 0,0725 га, розташованої за цією ж адресою, що належать їй на праві власності.

Позивач зазначав, що, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, 09 листопада 2006 року приватним нотаріусом міського нотаріального округу Герилів М.Р. за заявою АКІБ «УкрСиббанк», було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки від 21 березня 2006 року про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

ПАТ «УкрСиббанк» просило виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено та виключено з мотивувальної частини рішення посилання, як на підставу відмови у задоволенні позову про виселення, на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ПАТ «УкрСиббанк», не погоджуючись з даними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг не спростовують висновків суду апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки в іпотеку ОСОБА_5 передано житловий будинок АДРЕСА_1, який придбано нею не за рахунок отриманих кредитних коштів, а на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 вересня 2004 року, тому виселення відповідача без надання їй іншого житла порушує вимоги ст. 109 ЖК Української РСР.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та виключаючи з мотивувальної частини рішення посилання, як на підставу відмови у задоволенні позову про виселення, на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути підставою для відмови в захисті порушених прав, свобод чи інтересів кредиторів, а може бути лише підставою для зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2015 року, в частині яка не змінена судом апеляційної інстанції, та рішення апеляційного суду Львівської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук