Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 04 квітня 2013 року між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір банківського строкового вкладу «Скарбничка» і передано на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 54500 доларів США на термін до 05 квітня 2014 року зі ставкою 9 % річних. 11 квітня 2013 року між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк» також було укладено договір банківського строкового вкладу «Стабільний» і передано на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 500000 грн строком до 14 квітня 2014 року зі ставкою 21 % річних. Окрім указаних рахунків у ПАТ «Брокбізнесбанк» відкрито поточний картковий рахунок, на який 03 червня та 01 серпня 2013 року ПАТ «Хустське ПМК-240» було перераховано грошові кошти на загальну суму 250000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Після настання строку повернення вкладів ПАТ «Брокбізнесбанк» відмовилось видати грошові кошти. Згодом ОСОБА_3 отримав відповідь, що за депозитним договором від 04 квітня 2013 року внесено лише 100 доларів США, за депозитним договором від 11 квітня 2013 року ‒ 5000 грн, на поточному рахунку станом на 20 травня 2014 року міститься залишок у сумі 515 грн 21 коп. Враховуючи зазначене та те, що банк кошти не повернув, ОСОБА_3 просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_3 за договором строкового банківського вкладу «Скарбничка» суму депозитного вкладу в розмірі 645825 грн, нараховані відсотки в сумі 58 124 грн 25 коп. та втрачену вигоду в сумі 6 052 грн 03 коп. Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_3 суму депозитного вкладу «Стабільний» в розмірі 500000 грн, нараховані відсотки в сумі 105000 грн та втрачену вигоду в сумі 83 42 грн 42 коп. Стягнуто з ПАТ «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_3 кошти згідно з платіжними дорученнями від 01 серпня 2013 року № 296 та від 03 червня 2013 року № 213 в сумі 250000 грн. Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 серпня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 04 квітня 2013 року та 11 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договори банківського строкового вкладу строком до 05 квітня 2014 року та до 14 квітня 2014 року відповідно. Крім того, на поточний картковий рахунок ОСОБА_3 у ПАТ «Брокбізнесбанк» 03 червня та 01 серпня 2013 року ПАТ «Хустське ПМК-240» було перераховано грошові кошти на загальну суму 250000 грн.

Після закінчення строку дії договорів банківського вкладу ОСОБА_3 звернувся до банку із заявою про отримання грошових коштів, проте йому було відмовлено.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що банк не виконав своїх зобов'язань за договорами та не виплатив йому залишок коштів на рахунку з нарахованими на нього відсотками, що є підставою для стягнення цих коштів.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

При цьому спеціальним законом, що регулює виведення неплатоспроможних банків з ринку, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у п. п. 6, 16 ст. 2 якого дані такі визначення: ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом

Згідно з пунктами 1 - 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку

Апеляційний суд врахував вимоги вказаного Закону та те, що постановою Національного банку України (далі - НБУ) від 28 лютого 2014 року № 107 ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації, яка запроваджена на три місяці - з 03 березня по 02 червня 2014 року та Постановою правління НБУ від 10 червня 2014 року № 339 відкликано банківську ліцензію з ліквідацією ПАТ «Брокбізнесбанк» і рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11 червня 2014 року № 45 розпочато ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк».

Частиною 1 ст. 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У ч. 2 ст. 337 ЦПК України визначено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином, вказане рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська