Справа №592/4379/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1665/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визначення частини зобов'язань за судовим рішенням, стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2009 pоку, з урахуванням додаткового рішення від 19.11.2009 року у справі № 2-2052/09, з ОСОБА_4 стягнуто на його користь борг у сумі 199750,00 грн. за договором позики від 06.12.2007 року. При отриманні позики від ОСОБА_5, ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також вирішено питання про поділ набутого у шлюбі нерухомого майна. Питання про поділ боргових зобов'язань, що виникли за час шлюбу, подружжя між собою не вирішило, тому, позивач просить: визначити за ОСОБА_3 1/2 частину зобов'язань ОСОБА_4, що випливають з рішення Ковпаківського райсуду м. Суми у справі № 2-2052/09; стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість в сумі 99875 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1242,35 грн.

Рішенням суду від 21 липня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визначено за ОСОБА_3 1/2 частину зобов'язань ОСОБА_4, що випливають з рішення Ковпаківського райсуду м. Суми від 10.09.2009 р. у справі № 2-2052/09.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість в сумі 99 875 грн. та судовий збір в сумі 1 242,35 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 В доводах апеляційної скарги зазначають, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи. Вважають, що судом не враховано, що договір позики укладався між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в межах їх підприємницької діяльності, право на використання отриманих коштів, як і інші права по договору сторони не могли передавати третім особам. Позивачем не надано суду будь-яких доказів отримання коштів за договором позики спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інтересах сім'ї, а також доказів того, що на отримані ОСОБА_4 кошти придбавалось спільне майно подружжя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 не надали суду доказів того, що кошти отримані в борг у позивача, були використані не в інтересах сім'ї, при поділі майна подружжя вони не вирішували питання про поділ боргових зобов'язань, які виникли за час шлюбу, а тому за ОСОБА_3 необхідно визначити ? частину зобов'язань ОСОБА_4 за рішенням суду про стягнення боргу за договором позики та стягнути з неї ці грошові кошти на користь позивача.

Проте, погодитись з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не можна, так як суд дійшов їх з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми у справі за № 2-2052/09 від 10.09.2009 pоку, з урахуванням додаткового рішення від 19.11.2009 року у справі за № 6-215/09, з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики у сумі 199750,00 грн. Зазначеними рішеннями суду встановлено, що 06 грудня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США та зобов'язався повернути їх на першу вимогу позикодавця протягом 10 днів. Починаючи з червня 2008 року ОСОБА_5 почав вимагати від ОСОБА_4 повернення боргу. Але у встановлений договором позики строк ОСОБА_4 борг не повернув (а. с. 5, 6). До цього часу рішення суду від 10.09.2009 року ОСОБА_4 не виконано.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 12.07.1986 року перебували у шлюбі. Рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 23.12.2011 року шлюб між ними розірвано та в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину трикімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 62,69 кв.м. та п'ятикімнатну квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2, загальною площею 163,05 кв.м.; визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлові приміщення: магазин, розташований за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 84,7 кв.м. та магазин оргтехніки та канцтоварів, розташований за адресою АДРЕСА_4, загальною площею 60,6 кв.м. (а. с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використане на задоволення потреб сім'ї.

Таким чином обов'язок виконання умов договору щодо повернення коштів виникає в обох із подружжя, якщо договір позики укладався одним із подружжя в інтересах сім'ї і отримані за цим договором кошти використані для задоволення потреб сім'ї.

Суд першої інстанції, покладаючи обов'язок по поверненню боргу за договором позики, який 06 грудня 2007 року укладено позивачем з ОСОБА_4, на його колишню дружину ОСОБА_3, послався на те, що відповідач та третя особа не надали доказів того, що кошти отримані ОСОБА_4 за цим договором були використані не в інтересах сім'ї.

Проте, судом першої інстанції не було враховано вимоги ст. 60 ЦПК України згідно яких позивач також повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Так, в тексті розписки, складеної та підписаної ОСОБА_4 06 грудня 2007 року, яка підтверджує укладення між ним та ОСОБА_5 договору позики на суму 25 000 доларів США, мету отримання запозичених коштів не зазначено. Письмова згода ОСОБА_3 на укладення її чоловіком ОСОБА_4 договору позики в розписці відсутня. Крім того зі змісту розписки вбачається, що за вказаним договором позики отримав кошти від ОСОБА_5 в борг тільки особисто ОСОБА_4 і він взяв на себе обов'язок по їх поверненню (а. с. 4 цивільної справи № 2-2052/09). Яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що отриманні у нього ОСОБА_4 грошові кошти за вказаним договором позики, були використані в інтересах його з ОСОБА_3 сім'ї, позивач суду не надав. Зміст зазначеної розписки, складеної ОСОБА_4, вказану обставину не підтверджує.

Той факт, що отримані її чоловіком грошові кошти за договором позики, який він уклав з позивачем, були використані ним в інтересах їх сім'ї, відповідачка, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і в судовому засіданні апеляційного суду, категорично заперечує. При цьому вона пояснила, що про укладений її колишнім чоловіком ОСОБА_4 договір позики вона дізналася тільки після звернення до неї ОСОБА_5 з вимогою по поверненню боргу за цим договором. Зазначені в розписці грошові кошти чоловік до сімейного бюджету не вносив та в період після 06 грудня 2007 року ніякого майна на вказану суму в інтересах сім'ї вони з ОСОБА_4 не придбавали. На які потреби чоловік використав отримані ним за договором позики кошти вона також не була обізнана. Сам ОСОБА_4 пояснив, що грошові кошти за договором позики він отримав від позивача для здійснення підприємницької діяльності, якою займався на той час. Договір позики від 06 грудня 2007 року укладався між ним та позивачем як фізичними особами підприємцями, а розписка була складена ним на підтвердження факту отримання коштів.

Крім того з матеріалів цивільної справи № 2-2052/09 вбачається, що з позовом про стягнення заборгованості за договором позики від 06 грудня 2007 року ОСОБА_5 звернувся в лютому 2009 року тільки до ОСОБА_4, посилаючись на обов'язок саме останнього повернути йому, отриману позику.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на відповідачку ОСОБА_3 обов'язку по сплаті позивачу 1/ 2 частини боргу за договором позики, укладеним з її колишнім чоловіком ОСОБА_4 06 грудня 2007 року на суму 25 000 доларів США, не відповідає обставинам справи та суперечить нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Отже, рішення суду на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. п. 3,4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення частини зобов'язань за судовим рішенням, стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -