Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний Унікальний № 234/189/14-ц Головуючий у 1 інстанції Фоміна Ю.В.
Номер провадження №22-ц/778/2172/15 Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Каракуша К.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", ОСОБА_4 про визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ "ПУМБ", ОСОБА_4 про визнання додаткової угоди недійсною та визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову зазначила, що 07.12.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ" був укладений договір поруки, відповідно до якого позивач поручилася перед банком за виконання боржником ОСОБА_4 зобов'язань, які випливають з кредитного договору від 07.12.2007 року. 24 січня 2013 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.12.2007 року та договором поруки від 07.12.2007 року. В ході слухання справи позивачу стало відомо, що між нею та банком укладена додаткова угода від 09.06.2009 року до договору поруки 7 від 07.12.2007 року, якої вона не підписувала та не бачила до слухання справи в суді. Укладаючи з банком договір поруки, вона погоджувалася на обсяг зобов'язань за кредитним договором станом на 07.12.2007 року. Додатковою угодою за кредитним договором, між відповідачами 09.06.2009 року було змінено графік повернення кредиту та сплати процентів, відповідно до якого збільшилися зобов'язання за рахунок збільшення суми процентів за користування кредитом. У зв'язку з тим, що вона не підписувала додатковий договір поруки, вважає, що порука припинилася у зв'язку зі збільшенням обсягу зобов'язань.

Крім того, позивач вважає, що договір припинився у зв'язку із закінченням шестимісячного строку пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів.

У зв'язку з зазначеним позивач просив суд визнати недійсною додаткову угоду № 5929497/20090609 від 09.06.2009 року до договору поруки №5929497 від 07.12.2007 року, укладеною між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ". Визнати договір поруки №5929497 від 07.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ" припиненим.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано договір поруки №5929497 від 07.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ" припиненим.

Стягнуто з ПАТ "ПУМБ" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 грн..

На зазначене рішення суду ПАТ "ПУМБ" в частині задоволення позову подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині його оскарження, та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання договору поруки № 5929497 від 07.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ" припиненим, суд першої інстанції виходив із того, що порука припинилася на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки починаючи з 10.11.2009 року відповідачем ОСОБА_4 не виконувалися зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, вимога про дострокове повернення усієї суми кредиту була направлена банком та отримана позивачкою 23.02.2010 року, а з позовними вимогами банк звернувся тільки 24.01.2013 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи та вимогам азкону.

Як вбачається із матеріалів справи, що ЗАТ "ПУМБ", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ" та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 5852112 від 07.12.2007 року та додаткова угода № 7710017 від 09.06.2009 року.

Банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 27602,00 доларів США, а остання зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Зокрема, згідно п.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. А саме, до 9 числа кожного місяця.

Задля забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 5929497 від 07.12.2007 року та додаткова угода №5929497/20090609 від 09.06.2009 року до договору поруки № 5929497 від 07.12.2007 року.

Відповідно до додаткової угоди № 5929497/20090609 від 09.06.2009 року до договору поруки №5929497 від 07.12.2007 року, укладеної між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ", сторони внесли зміни до договору поруки №5929497 від 07.12.2007 року, а саме узгодили новий графік погашення кредитного зобов'язання (а.с.10-12).

За вимогою банку № КRК -21/40 від 23.02.2010 року, ОСОБА_3 23.02.2010 року отримала вимогу банка про повернення достроково протягом 30 календарних днів всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором №5852112 від 07.12.2007 року по якому вона виступила поручителем у зв'язку із тим, що боржник з 23.02.2010 року не сплачує заборгованість. (а.с.13)

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені 23.02.2010 року, кредитор, відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Аналогічна правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-125цс14.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що за цим Договором порука припиняється з припиненням Зобов'язання (а.с.9).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову в суд.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та пені 23 лютого 2010 року, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити позов до поручителя в суд протягом шести місяців з цієї дати.

Однак після зміни строку виконання основного зобов'язання банк до суду із позовом звернувся лише 24.01.2013 року. (а.с. 192), тобто через 2 роки 10 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання договору поруки № 5929497 від 07.12.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "ПУМБ" припиненим.

За доводами апеляційної скарги не вбачається зв'язку між вимогою банку від 23.02.2010 року та визнання договору поруки припиненим через нібито пропущений банком строку позовної давності, оскільки з позовом вони звернулися на протязі 3 років, а саме 24.01.2013 року.

Між тим строк позовної давності, передбачений ст. 256 ЦК України, це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

А припинення поруки, передбачені положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України, за вимогами якої порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року в справі № 6-54цс14, строк дії поруки не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності). Вимогу до поручителя повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як встановлено у судовому засіданні і не оспорюється Банком, кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України 23.02.2010 року достроково вимагав повернути усю суму кредиту, з процентами, пенею, а тому на протязі 6 місяців відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України мав право на звернення до суду з вимогою до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Між тим звернувся до суду 24.01.2013 року, коли Договір поруки був припинений.

Отже, доводи апеляційної скарги ґрунтуються представником Банку на не вірному тлумаченні ч.4 ст. 559 ЦК України та ст. 256 ЦК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є такими, що не відповідають матеріалам справи, а тому колегія судів не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 30 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді