Провадження № 22-ц/779/2017/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В, Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2013 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом КП «Єдиний розрахунковий центр» до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2013 року було задоволено позов КП «Єдиний розрахунковий центр» та визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій укладеним між КП «Єдиний розрахунковий центр» та ОСОБА_3 з 01 жовтня 2011 року на підставі нормативного акту обов'язкової дії.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП «Єдиний розрахунковий центр» 114,70 грн. судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 лютого 2014 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

22 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з заявою про перегляд зазначеного рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що при постановленні рішення судом не було враховано висновок Антимонопольного комітету України №11-р/тк від 20 червня 2013 року, який визнав дії ЄРЦ порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що призвело до ущемлення інтересів споживачів. Зокрема, Антимонопольний комітет вважав, що договори приєднання не відповідають Типовому договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Крім того, згідно висновку Державної фінансової інспекції Івано-Франківської області від 24 березня 2014 року вбачається, що ЄРЦ не надав жодного документу затребуваного головним державним фінансовим інспектором, окрім рішення Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2013 року.

Також, як на нововиявлену обставину, заявник посилалася на Постанову Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року, у якій було зроблено висновок про те, що зобов'язання укладати договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав передбачених чинним законодавством України.

Посилаючись на зазначені обставини, як на нововиявлені, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_3 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права.

Зазначає, що суд неправильно оцінив нововиявлені обставини, та не дослідив їх в сукупності з доказами, що є наявні у справі, а тому зробив висновки, що суперечать обставинам справи.

Стверджує, що висновок суду про те, що апелянт не підтримує клопотання про виклик до суду свідків не відповідає дійсності, оскільки свідки з'являлися до суду.

Зазначає, що співвласники 4-х квартирного будинку по АДРЕСА_1 в 2006 році із ЖЕО №6 договорів не укладали, а тому, на її думку автоматична передача міською владою зазначеного будинку на баланс КП «Єдиний розрахунковий центр» є неправомірною.

Вважає, що всупереч Постанові ВСУ від 10 жовтня 2012 року вона не може бути примушена до дій вчинення яких не є обов'язковим для неї і виконання яких покладається на неї договором або актом цивільного законодавства.

Також суд проігнорував клопотання апелянта про призупинення дії виконавчої служби щодо стягнення з неї судового збору по рішенню Івано-Франківського міського суду від 20 листопада 2013 року, оскільки справа переглядалася в суді за нововиявленими обставинами.

У зв'язку з вищенаведеним просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та представник прокуратури Івано-Франківської області - Гарасимик Т.О. апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представник КП «Єдиний розрахунковий центр» - Жиляк М.Д. апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пункті 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що висновок Антимонопольного комітету України та Постанова Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року не є нововиявленими обставинами, оскільки заявниця зазначеними обставинами обґрунтовувала свої заперечення щодо пред'явленого до неї позову про визнання договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним на підставі нормативного акту обов'язкової дії.

Що стосується представленого висновку Державної фінансової інспекції Івано-Франківської області від 24 березня 2014 року, то він не є тим доказом, що в установленому порядку спростовує факти, які були покладені в основу судового рішення.

Таким чином, залишаючи без задоволення заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, що обставини, зазначені заявником, не є нововиявленими, а тому відсутні підстави для перегляду рішення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський