Справа № 404/2822/15-ц
Номер провадження 2/404/2044/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» по якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Вимоги мотивує тим, що в період з 1984 року по 10.02.2015 р. він працював на державному підприємстві «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». 14.02.2014 р. наказом директора підприємства Середи О.В. його було звільнено з посади заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій - за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених трудовим договором, за пунктом 2 статті 40 КЗпП України. Оскільки це не відповідало дійсності, то він звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2014 р. в задоволенні його позову до ДП «Кіровоградстандартметрологія» було відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції він звернувся із апеляційною скаргою до Апеляційного суду Кіровоградської області. 18.06.2014 р. Апеляційним судом Кіровоградської області було постановлено рішення, яким рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 12.05.2014 р. було скасовано, його поновлено на посаді заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій та стягнуто з підприємства середній заробіток за час вимушеного прогулу. ДП «Кіровоградстандартметрологія» не погодилося з рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області і оскаржило його до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014 р. касаційну скаргу було відхилено, а рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2014 р. залишено без змін.

Звільнення з роботи призвело до моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, головному болі, гіпертонічному кризі, гіпертонічній хворобі, а також у нервовому розладі та депресії. Вищевказане призвело до втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя оскільки він тривалий час залишився без коштів. До даного часу він знаходиться на диспансерному обліку в лікарні і вимушений приймати ліки для підтримання свого здоров»я. Таким чином, внаслідок незаконного звільнення його з роботи, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в тридцять тисяч гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Посилається на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що 14.02.2014 р. наказом ДП «Кіровоградстандартметрологія» № 15/к ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділу державних випробувань ЗВТ та атестації вимірювальних лабораторій. Після чого позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу до ДП «Кіровоградстандартметрологія». Просив суд поновити його на роботі на посаді заступника начальника відділу державних випробувань та акредитації вимірювальної лабораторії ДП «Кіровоградстандартметрологія» та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 12.05.2014 р. Кіровський районний суд м. Кіровограда розглянувши вищевказаний позов виніс рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Позивач оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. 18.06.2014 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області за результатами розгляду апеляційної скарги винесла рішення відповідно до якого, вирішила апеляційну скаргу задовольнити, рішення Кіровського районного суд м. Кіровограда від 12.05.2014 р. скасувати, позов ОСОБА_1 задовольнити.

Як вказує позивач звільнення з роботи призвело до моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, головному болі, гіпертонічному кризі, гіпертонічній хворобі, а також у нервовому розладі та депресії. До даного часу він знаходився на диспансерному обліку в лікарні і вимушений приймати ліки для підтримання його здоров'я. В наслідок чого позивачем були пред'явлені вимоги про стягнення із відповідача моральної шкоди, розмір якої оцінено у 30 000 грн. Однак у день винесення рішення апеляційним судом Кіровоградської області, 18.06.2014 р., наказом ДП «Кіровоградстандартметрологія» № 33/к його негайно було виконано, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій та виплачено йому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 31114,9 грн. Позивачем на підтвердження завданої моральної шкоди надано листи непрацездатності, виписки та епікризи, які датовані після 18.06.2014 p., тобто вже після поновлення його на посаді, а відтак після поновлення його порушених прав, тому матеріали надані позивачем не можуть бути належними доказами понесених моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, та того, яких саме додаткових зусиль від позивача вимагається для організації свого життя.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 14.02.2014 р. наказом директора підприємства Середи О.В. ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених трудовим договором, за пунктом 2 статті 40 КЗпП України.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2014 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «Кіровоградстандартметрологія» про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2014 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2014 р. скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано наказ № 15/к від 14.02.2014 р., яким ОСОБА_1, заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій звільнено з 14.02.2014 р. за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ДП «Кіровоградстандартметрологія» з 14.02.2014 р. Стягнуто з Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» ДП «Кіровоградстандартметрологія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 31114 грн. 90 коп., який обрахований без вирахування податків та інших обов»язкових платежів (а.с.3-4).

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.09.2014 року касаційну скаргу Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» відхилено, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2014 р. залишено без змін (а.с.5-6).

Згідно наказу № 33/к від 18.06.2014 р. «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій» на виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2014 р. провадження № 22ц/781/1710/14 та керуючись ст. 235 КЗпПУ ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника відділу державних випробувань засобів вимірювальної техніки та атестації вимірювальних лабораторій з 14.02.2014 р. (а.с.24).

Відповідно до довідки № 773 від 04.09.2015 р. ОСОБА_1 середній заробіток по рішенню Апеляційного суду Кіровоградської області від 18.06.2015 р. в сумі 31114,90 грн. нарахований в червні 2014 р. та перерахований на картрахунок в сумі 25495,56 грн. (за вирахуванням податків) 04.07.2014 р. разом із заробітною платою за 2 половину червня 2014 р. працівникам підприємства.

Як передбачено ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 встановлено, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, законодавством передбачено відшкодування моральної шкоди за незаконне звільнення працівника.

Проте, згідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п.16 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Відповідно до ст.234 вказаного Кодексу у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

З заявою про поновлення строку звернення до суду та поважністю його пропуску позивач не звертався.

З наказом про звільнення від 14.02.2014 р., з якого ОСОБА_1 дізнався про фактичне порушення свого права, він був ознайомлений.

Відтак, позивач мав би право на стягнення моральної шкоди, завданої його незаконним звільненням з роботи, при дотриманні ним строку звернення до суду з цим позовом, який обчислюється з дня звільнення.

Проте, з позовом про стягнення моральної шкоди позивач звернувся лише 17.04.2015 р.

Виходячи з наведеного, оскільки позивачем, який, ознайомившись взимку 2014 року з копією наказу про своє звільнення, звернувся до суду 17.04.2015 р. з вказаним позовом, не зазначено ніяких доказів поважності пропущення строку звернення до суду.

Суд вважає, що вказаний строк позивачем пропущено без поважної причини і він поновленню не підлягає, а значить у позові про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити за пропуском строку звернення до суду.

На підставі та керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда