Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/190/15-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. К.
Категорія 50 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі та мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання є повнолітньою, проте продовжує навчання. Зокрема навчається в Житомирському державному університеті ім.Івана Франка на денній формі навчання договірного фінансування. Вартість плати за навчання за весь строк становить 32 200 грн.. Тобто у зв'язку з навчанням донька не працює та потребує матеріальної допомоги.

Оскільки ОСОБА_2, як батько, не надає матеріальної допомоги доньці, то вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила постановити рішення суду, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання в сумі 720 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання чи досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років - залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження його матеріального становища чи непрацездатності, що перешкоджало б сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання та потребує матеріального забезпечення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з нього аліменти у розмірі 720 грн. щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_3 на період її навчання, вказуючи, що він спроможний надавати таке утримання.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спроможний надавати утримання повнолітній доньці, оскільки він ніде не працює, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Позивачка працевлаштована, тому може надавати утримання доньці.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи доведено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання є повнолітньою, проте продовжує навчання в Житомирському державному університеті ім.Івана Франка на денній формі навчання договірного фінансування. Вартість плати за навчання за весь строк становить 32 200 грн. (а.с.4 - 11).

Також матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку /1969 р.н/; з останнього місця роботи звільнився за згодою сторін (а.с.43); не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи, оскільки на обліку в Центрі зайнятості, як особа, що шукає роботу не перебуває. При цьому, відповідачем будь-яких доказів про те, що позивачка краще матеріально забезпечена, ніж він та те, що їх дочка, яка навчається, не потребує матеріальної допомоги з його сторони суду не надано та такі в матеріалах справи відсутні.

Водночас, наявність на утриманні відповідача двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу достовірно не підтверджує неспроможність останнього надавати утримання повнолітній доньці на період її навчання.

Разом з тим, обов'язок по утриманню повнолітньої доньки в період її навчання не може бути покладений виключно на матір дитини, оскільки вона має також незадовільний матеріальний стан, працевлаштована, проте отримує незначний розмір заробітної плати лише у сумі 1212 грн. (а.с.50).

Відтак, можливо зробити висновок, що дочка сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. При цьому визнає, що суд першої інстанції вирішуючи спір в повній мірі не врахував всіх обставин по справі та безпідставно визнав про неспроможність відповідача надавати утримання доньці, яка продовжує навчання, помилково відмовивши у позові.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути, колегія суддів враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача зобов'язань майнового характеру та інші обставини, що мають істотне значення. Також враховує розмір вартості навчання, необхідність придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, та визначає їх розмір у сумі 700 грн., щомісяця, на період навчання.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги слід визнати обгрунтованими частково, а рішення суду першої інстанції таким, що постановлено за невідповідністю висновків суду обставинам справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця на період її навчання до 30.06.2018 року, але не більше як до досягнення нею 23-х років, починаючи стягнення з 09 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді