Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/1496/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Шалпегіна О.Л.
Провадження №22-ц/778/4181/15 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.,

Судді Дашковська А.В.,

Гончар М.С.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя

на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року у справі за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовували тим, що відповідач є матір'ю двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 бере участь у вихованні та утриманні доньки, вчасно сплачує аліменти на її утримання.

Відомості про батька малолітнього ОСОБА_6 у свідоцтві про народження записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Малолітні діти перебувають на обліку у службі (управлінні) у справах дітей Запорізької міської ради як такі, що опинились у складних життєвих обставинах, мати належним чином не виконує батьківські обов'язки, схильна до вживання спиртних напоїв, часто залишає дітей на свою сестру - ОСОБА_7, а сама по декілька днів не приходить додому, державну соціальну допомогу витрачає на власні потреби.

Рекомендації спеціалістів служби у справах дітей щодо зміни ставлення до виховання дітей, відповідач ігнорує, також вона відмовилась від соціального супроводу, запропонованого Запорізьким міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

За неналежне виконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

04.12.2014 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини родину ОСОБА_3 було взято під соціальний супровід в центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та попереджено про можливість ініціювання питання про позбавлення батьківських прав.

У березні 2015 року до відділу по Заводському району служби у справах дітей надійшло повідомлення про неодноразові порушення ОСОБА_3 умов соціального супроводу: зловживання алкоголем, нез'явлення по декілька днів додому, відсутність піклування про стан здоров'я дітей, їх виховання. За інформацією КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» за період перебування малолітньої ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні, мати жодного разу дитину не відвідала, допомоги на лікування не надала.

У зв'язку з вказаним, питання неналежного виконання ОСОБА_3 батьківських обов'язків було розглянуто повторно на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 19.03.2015 року, за результатами якого позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; передати малолітнього ОСОБА_6 під опіку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) та розпискою про отримання судової повістки (а.с.80-86).

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не повідомив, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від нього не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності третьої особи - ОСОБА_4, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обо''язками.

Пунктом 15 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.6-7).

13 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було ознайомлено під розпис з батьківськими обов'язками щодо виховання та утримання дітей відповідно до Законів України «Про охорону дитинства», «Про загальну середню освіту», «Про попередження насильства в сім'ї» та попереджено про наслідки ухилення від їх виконання, передбачені Сімейним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України (а.с.16).

Відповідно до витягу із протоколу №43 від 04.12.2014 року комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району вирішено рекомендувати взяти родину ОСОБА_3 під супровід, у разі невиконання матір'ю умов соціального супроводу, розглянути питання про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дітей (а.с.3).

Запорізький міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді 02.03.2015 року звернувся до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Заводському району про вжиття заходів до ОСОБА_3, яка за час перебування під соціальним супроводом неодноразово порушувала умови договору, продовжує зловживати алкоголем, по декілька днів не буває вдома, не приділяє достатньої уваги стану здоров'я та вихованню дітей. Догляд за дітьми здійснює сестра відповідача - ОСОБА_8 (а.с.17).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, надану Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу №179 «Золотий півник» №28 від 03.07.2014 року активну участь у вихованні дитини приймають батько - ОСОБА_4 та рідна тітка - ОСОБА_7; мати дитини останнім часом дуже рідко з'являється в дошкільному закладі (а.с.14).

Згідно із відповіддю головного лікаря КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня» від 05.03.2015 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилася на стаціонарному лікуванні з 25.02.2015 року по теперішній час у хірургічному відділенні із діагнозом пупкова грижа; за період знаходження дитини у відділенні мати дитину не відвідувала, допомогу на лікування не надавала (а.с.13)

Відповідно до витягу із протоколу №8 від 19.03.2015 року комісією з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району вирішено звернутися до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району №01-14/0162 від 25.03.2015 року за результатами розгляду повідомлення відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення чи поновлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано, у відповідності до обставин справи не погодився із вказаним висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про позбавлення батьківських прав відповідача.

Так, згідно із Актом обстеження умов проживання від 10.02.2015 року для виховання, розвитку та проживання дітей є все необхідне, санітарно-гігієнічні умови задовільні, речі складені (а.с.11).

Відповідно із висновком КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради №1731 від 28.04.2015 року ОСОБА_3 на диспансерним обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.51).

Згідно відповіді завідуючого Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №163 «Катруся» №672/1.8 від 05.05.2015 року ОСОБА_3 з 01.06.2011 року працює в даній установі кухарем, з 11.03.2014 року по 16.01.2016 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку; за період роботи кухарем ОСОБА_3 дотримувалася виконання посадової інструкції, не порушувала трудову дисципліну, до працівників закладу відносилася з повагою, адміністративних стягнень не мала (а.с.53).

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей» було закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення (а.с.54).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд наголошує, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків повинно бути навмисним, тобто коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Відмовляючи у задоволенні позову Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача не є достатніми для позбавлення батьківських прав, яке є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, та в даній справі призведе до роз'єднання сім'ї.

Такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідачка не піклується про життя та здоров'я дітей з посиланням на один випадок невідвідування нею дитини у період знаходження у КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня» не є беззаперечним доказом, який свідчить про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дітей.

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_3 притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, є безпідставним, так як Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 184 КУпАП було закрито у зв'язку з відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення .

Позивачем не зазначено інших заходів, які були вжиті ними щодо покращення ставлення матері до дітей, до методів виховання, а також не обґрунтовано в чому полягає злісне небажання ОСОБА_3 виконувати свої обов'язки по вихованню дітей, до відповідачки раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей.

Отже, матеріали справи та апеляційної скарги не містять достатніх відомостей для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідачки батьківських прав та роз'єднання сім'ї.

Інших доводів, які в спростовували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування рішення суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району м. Запоріжжя відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: