АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4531 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Богінкевич С.М.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8.04.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

3-особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав

заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,

перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-особа: Служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі позивачка просить це рішення скасувати і постановити нове, яким позов задовольнити посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1, актовий запис №561 (а.с.7).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується довідкою ЖБК «Академічний-10» №391 від 14.05.2014 року (а.с.11).

Згідно характеристики ОСОБА_3, виданої СЗШ №68 Подільського району м.Києва №110 від 22.05.2014 р., у вихованні та навчанні останньої приймають участь її мати - позивачка ОСОБА_1 та її чоловік - ОСОБА_4; відповідач ОСОБА_2 - батько дитини жодного разу не відвідав школу, не цікавиться успіхами та шкільним життям дитини (а.с.13).

Також, згідно довідки Амбулаторії загальної практики сімейної медицини №10 дитяча від 14.05.2014 р. відповідач ОСОБА_2 за весь час нагляду з дитиною не звертався (а.с.14).

З висновку органу опіки та піклування Подільської в м.Києві районної державної адміністрації від 18.12.2014 р. щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вбачається, що малолітня ОСОБА_3 підтримує заяву матері, свого батька багато років не бачила, батько з нею не спілкується та не цікавиться її життям. У зв'язку з вищевикладеним, Подільська в м. Києві районна державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.70).

Законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України від 21.06.2001 р. N -2558-111, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Згідно ст.11 ЗУ "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини,зобов»язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов»язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п.п.15, 16, 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", - позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Так, згідно п.16 вказаної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Така ж позиція викладена і в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.04.2012 року.

Згідно ч.3 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про і позбавлення та поновлення батьківських прав» - не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків у наслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання ( крім хронічного алкоголізму чи наркоманії), або з інших незалежних від неї причин.

Як вбачається з листа КМПНЛ №2 від 20.11.2014 року №2074, відповідач ОСОБА_2 перебуває на консультативному обліку у лікаря-психіатра з 2010 р. з діагнозом «шизотиповий розлад» (а.с.57).

Крім того, відповідно до листа ТМО «Психіатрія» у м.Києві №1-01/66 від 20.01.2015 р. відповідач ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.06.2010 року по 05.08.2010 р. з діагнозом «шизотиповий розлад, параноїдний синдром з депресивними включеннями та перебуває на обліку за місцем реєстрації» (а.с.83).

Відповідно до листа КМПНЛ №2 від 19.01.2015 року №65, відповідач ОСОБА_2 перебуває під консультативним наглядом у лікаря-психіатра з 2010 р. з діагнозом «шизотиповий розлад» та двічі лікувався стаціонарно в КМКГІНЛ №1 з 29.09.2009 р. по 23.11.2009 р., з 09.06.2010 р. по 05.08.2010 р. з діагнозом «шизотиповий розлад, параноїдний синдром з депресивними включеннями» (а.с.85).

Тому, з урахуванням всіх обстави справи суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідач з 2009 р. страждає на психічне захворювання, що виключає його винну поведінку та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, а тому, відмовив у задоволенні позову.

За таких обставин, суд правильно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :