Ухвала

іменем україни

29 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох житлових кімнат загальною площею 39,8 кв. м, житловою 26,0 кв. м. Зазначала, що вона є спадкоємицею першої черги за законом, а тому у встановлений строк для прийняття спадщини звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Однак нотаріусом їй було відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документа про належність цієї квартири її батькові. У 1984 році батько, будучи членом житлово-будівельного кооперативу № 18, сплатив повну вартість за спадкову квартиру та відповідно до ч. 3 ст. 184 ЦК України став її власником. 29 січня 2008 року відбулась реорганізація ЖБК № 18 в особі ОСББ «Гайдара, 1-Б». Зазначала, що за життя батько не звертався до Чернігівського ОБТІ з метою оформлення права власності на належне майно. Вважала, що на підставі ст. ст. 1212, 1261 ЦК України після смерті батька право власності на квартиру перейшло до неї.

Враховуючи викладене, просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, яке складається з квартири АДРЕСА_1, загальною площею 39,8 кв. м, житловою площею 26,0 кв. м.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, належним чином дослідивши фактичні обставини справи, та враховуючи, що позивачка не мала можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, оскільки покійний ОСОБА_6 за своє життя не отримав правовстановлюючих документів, що посвідчують його право власності на квартиру, дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_4, оскільки вона у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті батька та на момент розгляду справи була єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Крім того, судами вірно зазначено, що ОСОБА_5, як племінниця покійного ОСОБА_7, права на спадщину не має, оскільки є спадкоємиця першої черги, яка від спадщини не відмовлялась, від права на спадкування не усунена.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

О.В. Ступак