АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк», публічного акціонерного товариства «Сведбанк» (публічного акціонерного товариства «Омега Банк») про визнання договорів недійсними,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року,

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва увід 08 грудня 2014 року в задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Встановлено, що 27 грудня 2007року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2706/1207/71-612.

Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 150000 доларів США зі сплатою 11,9% річних строком до 27 грудня 2037року (а.с. 5-8).

Правонаступником ПАТ «Сведбанк» є ПАТ «Омега Банк».

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 грудня 2007року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 2706/1207/71-612-z-1.

Предметом договору є квартира № 74 будинку № 17/19по л. Виборзькій в м. Києві (а.с.16-17).

До кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року внесені зміни відповідно до договорів: № 1, № 2 від 25 грудня 2009 року та № 3 від 08 серпня 2011 року (а.с. 78-86).

08 серпня 2011року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

08 серпня 2011 року між ОСОБА_1, ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого всі права та обов'язки ОСОБА_2 по кредитному договору № 2706/1207/71-612від 27 грудня 2007 року перейшли до ОСОБА_1 (а.с. 11).

08 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір № 4 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов договору банк має право надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 157 472 долари 02 центи США на строк до 27 грудня 037 року зі сплатою 12,54 % річних (а.с. 12-15).

08 серпня 2011 року між ОСОБА_1, ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до іпотечного договору № 2706/1207/71 -612-z-1 від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до умов договору позивач набуває повний правовий статус іпотекодавця за договором, має всі права за іпотечним договором та несе всі обов'язки, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (а.с. 18-19).

09 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» укладено договір № 5 про внесення змін до кредитного договору № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року, відповідно до якого сторони домовились щодо розміру відсотків за користування кредитом (а.с. 76-77).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року (а.с. 67).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» отримало всі права вимоги продавця в якості кредитора, зокрема, за кредитним договором № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 квітня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21-23).

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначав, що кредитний договір № 2706/1207/71-612 від 27 грудня 2007 року та додатки до нього є недійсними, оскільки у банка відсутня генеральна та індивідуальна ліцензії на видачу кредитних коштів у валюті - доларах США.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, будь-яких доказів, які б підтверджували недодержання на час укладення спірних договорів вищенаведених вимог закону та відповідних роз'яснень, позивачем не надано.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, вірно зазначив, що банк мав законне право для надання кредиту в іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом неправильно застосувані норми матеріального права та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 грудня 2014 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Болотов Є.В.

Судді: Білич І.М.

Поліщук Н.В.