_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/808/15-ц
Провадження № 2/520/2094/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання факту відсутності права на приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним та скасування договору дарування, зобов'язання привести майно у попередній стан, суд, -

в с т а н о в и в :

26.01.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_9, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6

Ухвалою суду від 29.09.2015 року позовні вимоги в частині предявленій до відповідачів ОСОБА_10, ОСОБА_11, КП «БТІ» ОМР, Приморської районної адміністрації ОМР залишено без розгляду.

В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнювала вимоги, та відповідно до уточненої позовної заяви від 01.09.2015 року просить визнати факт відсутності права на приватизацію комунальної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.09.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_6, в реєстрі за № 868; визнати недійсним та скасувати договір дарування від 03.11.2010 року, який зареєстрований в реєстрі № 2654 приватним нотаріусом ОСОБА_5; зобовязати нового власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 привести у первинний стан коридор загального користування.

При цьому, позивач посилається на те, що внаслідок незаконної приватизації ОСОБА_2 квартир № 3 і квартири № 5, приміщенню відповідача ОСОБА_2 був присвоєний № 3/5, у результаті чого позивачу, як співвласнику майна, спричинена шкода та чиняться перешкоди у користування власністю. Позивач зазначає, що не надавала своєї згоди на приватизацію відповідачем майна, а також не надавала згоди на здійснення перерахунку часток у власності, яке було виконано в порушення норм Інструкції. Крім того, позивач зазначає, що у свідоцтві про право на спадщину вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають у квартирі № 3, а саме свідоцтво видане на квартиру № 3/5. Також у свідоцтві про право на спадщину зазначено, що ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_12 частку квартири № 3, хоча у свідоцтві про право власності така особа як ОСОБА_12 не зазначена. В подальшому відповідачем ОСОБА_2 було відчужено за договором дарування ОСОБА_4 квартиру № 3/5. Позивач зазначає, що першочергове право на придбання вказаної квартири належало їй, однак ОСОБА_2 навмисно не запропонував їй придбати майно. На цей час позивач вимагає також зобовязати ОСОБА_4 привести приміщення в попередній стан. З урахуванням викладеного, позивач змушена звернутися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_13 позов підтримав та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її адвокат ОСОБА_14 у судовому засіданні підтримали надані письмові заперечення на позовну заяву, та пояснили, що позивач не має права оспорювати приватизацію, її права порушені не були, так як вона не була зареєстрованою та не проживала в квартирі на час приватизації квартири сімєю ОСОБА_2. При цьому, представник відповідача зазначив, що право на приватизацію майна може оспорювати співвласник або особа, яка була зареєстрована на час приватизації у спірній квартирі, однак позивач у період приватизації була зареєстрована за іншою адресою. Вимоги стосовно спадщини ОСОБА_2, заявлені позивачем з пропуском строку, та також будь-яким чином прав позивача не порушують. Стосовно визнання недійсним та скасування договору дарування, представник пояснив, що позивач пропустила строк позовної давності, оскільки як зазначає сама позивач, вона у 2010 році дізналася про начебто порушення свого права. Крім того, вимога позивача щодо зобов'язання ОСОБА_4 привести у попередній стан коридор суперечить заявленим позивачем іншим вимогам, так як у разі задоволення інших вимог позивача, власником майна буде ОМР, тому ОСОБА_4 є неналежним відповідачем. Окрім того, ОСОБА_4 будь-яких переобладнань не здійснювала, про що позивачу відомо.

Третя особа приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_6 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано нотаріусом відповідно до вимог законодавства.

Інші учасники справи до судового засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вислухавши представника позивача, відповідача ОСОБА_4 та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 08.11.1999 року ОСОБА_2 звернувся до керівника органу приватизації Приморського району із заявою вх. № 579, в якій просив оформити передачу в спільну сумісну власність приміщення комунальної квартири, яку займає разом із членами своєї сімї. У заяві ОСОБА_2 вказав адресу приживання: АДРЕСА_2 /а.с. 30/.

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 0639 від 15.12.1999 року, виданого органом приватизації житлового фонду Приморського району, ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності у рівних частках кожному, належить квартира № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі, приватизована загальна площа 25,62 кв.м., що становить 329/1000 частин квартири № 3/5. Загальна площа квартири становить 77,9 кв.м. /а.с. 16/. Свідоцтво видане на підставі розпорядженню органу приватизації № 639 від 15.12.1999 року /а.с. 15/.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 02.09.2010 рокуАДРЕСА_3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_15, ОСОБА_3 по 329/1000 частин кожному. Загальна площа 7,9 кв.м., житлова 54,3 кв.м. /а.с. 31/.

Статтею 8 Закону України «Про Приватизацію державного житлового Фонду» від 19.06.1992 року передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Таким чином, для приватизації житла законом передбачена необхідність отримання письмової згоди повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх.

Суд погоджується із запереченнями представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_16, на підтвердження яких судом досліджено довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 1806 від 27.08.2012 року /а.с. 79/, довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 380 від 04.03.2013 року /а.с. 80/, довідку /з місця проживання про склад сімї та реєстрацію/ № 408 від 14.04.2014 року /а.с. 78/, з яких слідує, що за адресою: АДРЕСА_4 позивач ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у період з 16.07.1974 року по 04.08.1979 року, та з 28.09.2005 року по теперішній час. Тобто, доводи позивача спростовані дослідженими письмовими доказами.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що відсутність письмової згоди позивача ОСОБА_1 на приватизацію житла ОСОБА_2 у 1999 році не є підставою для задоволення вимог позивача щодо визнання факту відсутності у ОСОБА_2 права на приватизацію комунальної квартири.

11.03.2010 року у віці 44 років померла ОСОБА_15, актовий запис № 332, що вбачається із свідоцтва про смерть, серії 1-ЖД № 217969, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24.09.2010 року приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_15 відкрилась спадщина, яка складається із 329/1000 частин квартири № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_15 є чоловік померлої ОСОБА_2 /який є спадкоємцем 1/3 частки майна/ та донька померлої ОСОБА_3 /яка є спадкоємцем 2/3 часток майна, у тому числі з урахуванням 1/3 частки майна, від якої відмовилася ОСОБА_12Т./. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі № 868 /а.с. 17/.

Судом досліджено технічний паспорт від 27.10.2010 року на квартиру №3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі /а.с. 25-29/.

Таким чином, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.2010 року, зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_6, в реєстрі за № 868. Оскільки, щодо вказаної вимоги позивачем не доведено факту порушення її прав під час оформлення спадщини сімї ОСОБА_12, так як позивач не входить до кола спадкоємців ОСОБА_15

В подальшому 03.11.2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування з ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 За умовами вказаного договору ОСОБА_4 прийняла від дарувальників 329/1000 часток квартири № 3/5 будинку № 62 по вул. Бригадній у м. Одесі, та складається в цілому з трьох житлових кімнат і підсобних приміщень, загальною площею 77,9 кв.м, в тому числі житловою 54,3 кв.м. /а.с. 18/. Вказана обставин підтверджується і листом КП «БТІ» ОМР від 24.02.2014 року, з якого слідує, що в комунальному підприємстві зареєстровано право власності ОСОБА_4 16.11.2010 року в реєстраційні книзі 757 пр стор 195, п. № 1061 /а.с. 114/.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування договору дарування від 03.11.2010 року, суд зазначає наступне. У судовому засіданні 29.09.2015 року представник позивача зазначив, що договір підлягає визнанню недійним та скасування у звязку з тим, що ОСОБА_2 першочергово не запропонував ОСОБА_1 придбати частину квартири. Однак, ні в уточненій позовній заяві, ані у ході судового розгляду представник не вказав на яку правову норму як на підставу вимог він посилається. При тому, що судом неодноразово стороні позивача розяснювалось, що вимоги мають бути обґрунтовані з посиланням на правові підстави.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена та необґрунтована вимога щодо визнання недійсним та скасування договору дарування від 03.11.2010 року, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову у цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході судового розгляду справи представником позивача не оспорювався факт того, що ОСОБА_4Є в квартирі будь-яких переобладнань не здійснювала, однак, на цей час позивач визнає, що ОСОБА_4 є власником квартири, в якій проживає, тому вона повинна привести її до первісного стану.

На підтвердження вказаних вимог позивачем також не надано будь-яких доказів, а саеме, що її права порушені, що вказані дії можливо провести з технічної точки зору, оскільки належних висновків спеціалістів, суду не надано.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги, суд вважає їх необґрунтованими, безпідставними та недоведеними.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 16, 21, 260-261, 267, 319, 321, 346, 348, 364, 367, 393 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, про визнання факту відсутності права на приватизацію, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсним та скасування договору дарування, зобов'язання привести майно у попередній стан, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.