АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/488/15 Справа № 185/6491/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

16 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.,

за участю секретаря - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оренду приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2014 року та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням нори процесуального права / а. с. 87-88 /.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2014 року ОСОБА_2 відмовлено в його позовних вимогах / а. с. 84 /.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2010 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ магазин «Хозтовари» укладено договір № 2 оренди виробничого приміщення по бульв. Героїв Космосу,3в в м. Тернівка, який підписано обома сторонами / а. с. 4-5 /.

Потім, 09.12.2010 року між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір суборенди приміщення №2, що розташоване за адресою: бул. ГероївКосмосу, 3в в м. Тернівка / а. с. 6-8 /.

Згідно з умовами п. 3.1 цього договору суборенди за користування майном відповідач сплачує суборендну плату в розмірі 8500 грн.

Також, згідно п. 4.2 цього договору суборендар зобовязується нести всі витрати по утриманню та обслуговуванню цього приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 року припинено провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 132871,49 грн., у звязку з припиненням ОСОБА_3 своєї підприємницької діяльності ( п. 6 ст. 80 ГПК України) /а. с. 49/.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем було заявлені вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості по оплаті орендної плати, оскільки остання не сплатила таку плату за лютий, жовтень та листопад 2011 року по 8500 грн. за місяць, але відповідачка, в підтвердження сплати сум за оренду приміщення за лютий, жовтень та листопад 2011 року, - надала суду квитанції до прибуткових касових ордерів згідно яких ПП. ОСОБА_2 прийняв від ОСОБА_3 оплату за ці три місяці / а. с. 50-52 /.

Доказів в спростування того факту, що відповідачкою було проведено оплату за три спірні місяці позивач суду не надав.

Посилаючись на ту обставину, що він не підписував ці три прибуткові касові ордери, - позивач не надав суду належних доказів в підтвердження цих обставин не зважаючи на те, що за клопотанням позивача було призначено по справі почеркознавчу експертизу, позивач не оплатив проведення цієї експертизи, як і не надав вільні зразки підписів та почерку, у звязку з чим експертною установою не було надано висновок та повернено суду матеріали без виконання / а. с. 58-60, 70 /.

Також, позивач не надав суду докази щодо суми заборгованості по комунальним послугам по утриманню та обслуговуванню спірного приміщення, яка визначена позивачем в розмірі 5164,39 грн., як і не надав розрахунок цієї суми (за які послуги, за який період, в якому розмірі і таке інше).

Позивачем надані суду дублікати рахунків, де він зазначений платником, але за якою адресою надавалися зазначені послуги за які виставлені рахунки та чи були оплачені ці рахунки позивачем, - останній суду не надав / а. с.14-29,31 /.

Також, позивач надав суду чотири квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату ним заборгованості по комунальним послугам, але де надавались ці послуги (в якому приміщенні, за якою адресою) - останній суду не надав / а. с. 30 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в силу ст. 60 ЦК України, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував прав і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Відповідно ж до ст. 212 ПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Справа розглянута судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та встановлені ним обставини.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування чи зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач не надав суду доказів заборгованості у відповідачки по комунальним послугам та обслуговуванню спірного приміщення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: