Справа № 285/2074/15-ц
провадження № 2/0285/875/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.09.2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Помогаєва А.В., за участі секретаря судового засідання Музика Н.Ю. та особи, яка бере участь у справі - представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк» про зняття арешту з майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Відділ державної виконавчої служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила зняти арешт з усього належного їй рухомого майна.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 20.12.2013 року Відділом ДВС Новоград-Волинського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавче провадження закінчено у зв'язку з укладенням мирової угоди відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, обтяження рухомого та нерухомого майна позивача не знято. На письмові звернення позивача до ВДВС відповіді не надано. Разом з тим, позивачу видано довідку ВДВС про відсутність будь-яких виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_2 є боржником.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і дав наступні пояснення.

На виконанні у Відділі ДВС Новоград-Волинського МУЮ перебувало виконавче провадження за виконавчим листом про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фідобанк» в сумі 432560,34 грн.

Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника.

Іншою постановою з боржника стягнуто судовий збір в сумі 43256,03 грн.

У 2013 році між ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк»укладено мирову угоду про реструктуризацію заборгованості, яка не була затверджена судом.

Постановою від 20.12.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу, а виконавче провадження припинено.

Разом з тим, арешт, накладений на майно боржника, державним виконавцем до теперішнього часу не скасовано, що порушує права позивача та іншої особи, якій передано у користування автомобіль, що належить позивачу.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує.

Представник Відділу ДВС Новоград-Волинського МУЮ в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. 15.07.2015 року подали письмові заперечення проти позову, в яких просили відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

У відділі ДВС перебували на виконанні:

- виконавчий лист №2-1532, виданий 16.11.2010 року Новоград-Волинським міськрайонним судом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості в сумі 432560,34 грн.;

- виконавчий лист №2-1532, виданий 16.11.2010 року Новоград-Волинським міськрайонним судом про стягнення в рівних долях з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» судових витрат в сумі 910,00 грн. з кожного.

09.03.2011 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішень до 15.03.2011 року, але рішення суду не було виконано боржником.

25.05.2011 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 43256,03 грн. та 91,00 грн.

25.05.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

18.12.2013 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу за п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

20.12.2013 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Наслідки завершення виконавчого провадження встановлено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». У даному випадку повернення виконавчого документу не є підставою для зняття арешту, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір.

На неодноразові звернення ОСОБА_2 відділом ДВС надавались письмові відповіді про відсутність підстав для зняття арешту за наявності заборгованості зі сплати виконавчого збору.

13.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою про оскарження постанов про стягнення виконавчого збору, але ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.07.2014 року у справі № 285/2326/14-ц провадження закрито.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що у відділі ДВС Новоград-Волинського МУЮ перебували на виконанні:

- виконавче провадження № 24931882 за виконавчим листом №2-1532, виданим 16.11.2010 року Новоград-Волинським міськрайонним судом, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості в сумі 432560,34 грн.(а.с. 32);

- виконавче провадження № 24930983 за виконавчим листом №2-1532, виданим Новоград-Волинським міськрайонним судом, про стягнення в рівних долях з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» судові витрати в сумі 910,00 грн. з кожного (а.с. 39).

09.03.2011 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішень до 15.03.2011 року (а.с. 33, 40).

25.05.2011 року винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 43256,03 грн. та 91,00 грн. (а.с. 34, 40).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

25.05.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (а.с. 33 зворотній бік).

18.12.2013 року до відділу ДВС надійшла заява ПАТ «Фідобанк» про повернення виконавчого документа стягувачу за п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з добровільним виконанням боржником рішення суду. Заява містить посилання на те, що АТ «СЕБ Банк» змінило назву на ПАТ «Фідобанк» (а.с. 37).

Разом з тим, суд зазначає, що будь-яких доказів зміни належного стягувача у виконавчому провадженні суду не надано.

Матеріалами справи та поясненнями спростовується посилання позовної заяви на закінчення виконавчого провадження у зв'язку з укладенням мирової угоди відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки суду не надано доказів визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання, а також винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

20.12.2013 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 7).

Відповідно до ч. 6 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

З вищенаведеного випливає, що у даному випадку повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту, оскільки боржником не сплачено виконавчий збір.

13.06.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою в якій просила скасувати постанови про стягнення виконавчого збору, але ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.07.2014 року у справі № 285/2326/14-ц провадження закрито, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір необхідно вирішувати в порядку адміністративного судочинства. Ухвала суду набрала законної сили 21.07.2014 р. (а.с. 43).

Позивачем у даній справі не надано відповідного рішення про скасування вищезазначених постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» суди розглядають справи за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою. Під час розгляду даної категорії справ суд перевіряє відповідність оскаржуваних дій положенням статей 55, 57 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Судом встановлено, що фактично підставою для позову в даній справі є відмова державного виконавця (начальника ВДВС) у задоволенні заяви боржника про скасування постанови про арешт майна, яка може бути оскаржена в порядку, визначеному Розділом VII ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Первинно позов у даній справі пред'явлено до Відділу ДВС Новоград-Волинського МУЮ. Ухвалою суду від 11.08.2015 року задоволено клопотання представника позивача -замінено відповідача на ПАТ «Фідобанк», а ВДВС Новоград-Волинського МУЮ залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (а.с. 71).

Стороною позивача не надано належних доказів порушення її майнових прав відповідачем ПАТ «Фідобанк».

За клопотанням представника позивача суд витребував відомості про реєстрацію обтяжень майна ОСОБА_2 З наданих довідок вбачається, що у державних реєстрах відсутня інформація про арешт майна позивача (а.с. 78-80).

Стаття 15 ЦК України гарантує право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем. Отже, позов є безпідставним і не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 4, 10, 11, 57-64, 88, 158, 209, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.10.2015 р.

Суддя: А.В. Помогаєв