АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Яшук Т.І.

За участю секретаря Лучко І.А., Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Негрича ОлегаЯрославовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, процентів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ВАТ НАСК "Оранта" , третя особа, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" про стягнення суми страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, процентів.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 31 березня 2008 року укладено з НАСК "Оранта" договір добровільного страхування транспортного засобу, об'єктом якого був предмет застави - автомобіль Toyota RAV - 4, який був придбаний за кошти отримані у кредит на підставі кредитного договору укладеного з ПАТ " Укрсоцбанк" та який був вигодонабувачем за договором страхування.

06 листопада 2012 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля, у зв'язку з чим вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Виплатити страхове відшкодування у добровільному порядку відповідач відмовився .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року стягнуто з ВАТ "Оранта" на її користь страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції в розмірі 26 103,01 грн., страхове відшкодування в розмірі 52 966, 37 грн., пеню в розмірі 5 381, 58 грн., 3 % річних в розмірі 2329 грн., компенсацію за зменшення розміру збитків в сумі 1075,00 грн., а всього стягнуто 87 854, 96 грн.

Проте рішення суду в установленому законом порядку не було виконано і лише 25 грудня Державною виконавчою службою України у м. Києві в примусовому порядку стягнуло на її користь 87 854 грн. 96 коп.

26 грудня 2014 року вона звернулася до СТО з проханням про проведення залишку ремонтних робіт, але за час виконання рішення суду ціни на деталі, які підлягали заміні, істотно збільшились у зв'язку з інфляцією і відповідно збільшилася вартість ремонту, яка становила 87 357,55 грн.

У зв'язку з цим , 30 грудня 2014 року вона звернулася до відповідача з письмовою заявою про доплату різниці вартості ремонту та штрафних санкцій, у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання за рішенням суду, однак 29 січня 2015 року їй було відмовлено у задоволені заяви .

В уточненій позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь 106 404, 75 грн., з яких : страхове відшкодування 70 167, 03 грн., пеня 8464, 47 грн., інфляційні втрати 24 945,00 грн. , 3 % річних у сумі 2466, 14 грн. та всі судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь ОСОБА_2 70167, 03 грн. страхового відшкодування , 8464, 47 грн. нарахованої пені, 24 945,00 грн. інфляційних втрат, 2466, 14 грн. - 3 % річних, 1060, 42 грн. сплаченого судового збору, а всього 107 103,06 грн..

У апеляційній скарзі представник ПАТ НАСК "Оранта" Негрич О.Я. просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову , оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача Негрича О.Я., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, представника позивача ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те, що суд обгрунтовано задовольнив вимоги позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши надані представником позивача докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з їх доведеності, проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі статті 16 Закону України «Про страхування», стаття 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг і зобов'язання страховика зводиться до виплати страхувальникові грошової суми, тобто, є грошовим зобовязанням.

Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (статті 992 ЦК України).

Страховик несе відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Судом установлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року стягнуто з ВАТ "Оранта" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції в розмірі 26 103,01 грн., страхове відшкодування в розмірі 52 966, 37 грн., пеню в розмірі 5 381, 58 грн., 3 % річних в розмірі 2329 грн., компенсацію за зменшення розміру збитків в сумі 1075,00 грн., а всього стягнуто 87 854, 96 грн.

Відповідно до рахунку - фактури № від 26 грудня 2014 року ТОВ " Автосаміт на Столичному " вартість ремонтних робіт автомобіля Тайота модель RAV 4 30 становила 87 357,55 грн., із них - 14 559, 59 грн. ПДВ.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те , що на день отримання грошових коштів за рішенням суду у ДВС України у м. Києві вартість ремонтних робіт збільшилася і становила 87 357,55 грн., а тому вона звернулася до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі 9 039,85 грн., інфляційних втрат на суму 1 454,62 грн. , збільшення пені на залишок страхового відшкодування в розмірі - 4 651,24 коп. та 3 % річних в сумі 1 245,07 грн. і збільшення компенсації за зменшення розміру збитків і за зберігання автомобіля на СТО( з 14.03.2014 року по 25.12.2014 року протягом 286 діб) - 715 грн. , а всього 17 105,77 грн.( а.с. 8-9).

27 січня 2015 року НАСК " Оранта" відмовила у задоволені заяви позивача , вказуючи на те, що відсутні підстави для здійснення доплати страхового відшкодування.( а.с.7)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, кредиторам, у тому числі стосовно грошової заборгованості за договором страхування, надається право вимагати сплати такої заборгованості, а також інфляційних і три проценти річних.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в установлений законом строк не виконав рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року , а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати з 25 березня 2014 року по 25 грудня 2014 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, виходячи з розміру невиплаченого страхового відшкодування.

За рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто 25 793,43 грн., вартість ремонту, який був здійснений позивачем за власні кошти та 52 966,37 грн. - вартість ремонту, який необхідно було ще здійснити позивачу, а всього 78 762,86 грн.

Виходячи з наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 25 березня 2014 року 25 грудня 2014 року в сумі 16 697,72 грн.( 78 762,86 грн. х 121,2 % ( індекс інфляції ) : 100) та 3 % річних - 1 793, 73 грн. ( 78762,86 х(3:365) х кількість прострочених днів).

Вимоги позивача про стягнення пені, передбаченої умовами договору добровільного страхування не можуть бути застосовані , оскільки в даному випадку іде мова про невиконання рішення суду , а не зобов'язання за невиконання якого передбачені п. 9.4.3 Договору добровільного страхування транспортного засобу штрафні санкції.

В уточненій позовній вимозі позивач посилаючись на те , що за час невиконання рішення суду збільшилася вартість відновлюваного ремонту з 74 621 ,75 грн. до 87 357, 55 грн. і на 06.05.2015 року становила з урахуванням ПДВ 144 788,78 грн., а тому просив стягнути з відповідача на користь позивача 70 167,03 грн. страхового відшкодування , 8 464,47 грн. пені , інфляційні втрати -24 945, 00 грн. та 3 % річних - 2 466 грн. 14 коп. , а всього 106 402 грн.75 коп.

Однак , зазначені вимоги не підлягають задоволенню , оскільки з рішення суду випливає, що на 24 березня 2014 року частково були виконанні ремонтні роботи на суму 25 973, 49 грн., вартість невиконаних робіт на час ухвалення рішення становила 52 966 грн. 37 коп., а всього судом була стягнуто страхового відшкодування 78 762,86 грн.

У рахунку - фактурі № від 26.12.2014 року вартість ремонту становила 72 797,96 грн., а з урахуванням ПДВ , яке складало 14 559,59 грн. - 87 357,55 грн.

У вартість відновлюваного ремонту автомобіля в зазначений рахунок - фактуру включена і вартість ремонтних робіт , які були виконані позивачем до ухвалення Дарницьким районним судом м. Києва 24 березня 2014 року рішення та вартість яких була стягнута позивачу за цим рішенням.

Суд апеляційної інстанції оголошував перерву для надання представником позивача доказів в підтвердження обсягу робіт , які підлягали виконанню після отримання позивачем страхового відшкодування та їх вартість , проте такі докази , суду не були надані.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №4 від 01.03.2013 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ", у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Як пояснив представник позивача після отримання коштів за рішенням суду , позивач ремонтні роботи не проводив, оскільки без згоди відповідача вона не мала права їх здійснювати, а тому за отримані кошти був погашений кредит та інші борги. У матеріалах справи дійсно є довідка вигодонабувача, що 30 березня 2015 року позивач погасив заборгованість за кредитом.

На підтвердження відсутності згоди відповідача на виконання позивачем ремонтних робіт представник позивача посилався на лист позивача на адресу відповідача від 30 грудня 2014 року , в якому позивач просила виплатити їй різницю у вартості страхового відшкодування у розмірі 17 105 грн. 77 коп., а не надати згоду на проведення ремонтних робіт ( а.с. 8, 9).

А відтак такі доводи представника позивача є необгрунтованими, оскільки не надано доказів в їх підтвердження.

Представник позивача в судовому засіданні надав суду акт виконаних робіт № від 18.04.2013 року згідно якого позивачем частково були виконані ремонтні роботи і вартість запчастин : кермова рейка АСА 30225/65R17 без ПДВ складає 9 347,88 грн., ричав передній лівий -2000 грн., шарова опора 592,17 грн., шплінт - 6,80 грн., а всього вартість робіт і деталей становить 17 965,38 грн.

У рахунок - фактурі № від 26.12.2014 року, як і в рахунок - фактури № від 06.05.2015 року , на який послався позивач, в обґрунтування уточнених позовних вимог включено також вартість цих деталей. В той час , як ці деталі уже були замінені і їх вартість та вартість виконаних робіт по їх заміні уже була стягнута судом.

У рахунок - фактурі № від 26.12.2014 року вартість кермової рейки АСА 30225/65R17 - 16 793,54 грн., шплінта - 23,22 грн., шарової опори -954,01 грн., ричала переднього лівого - 3 563, 78 грн., а всього вартість деталей становить 21 334,55 грн.

У обох рахунок - фактурах вартість робіт залишилася незмінною 17 446, 75 грн.

Таким чином, різниця становитиме 72 797, 96 грн. - 21 334, 55 грн. = 51 463,41 грн. з урахуванням вартості робіт.

За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2014 року стягнуто з страхової компанії на користь позивача страхового відшкодування на виконання ремонтних робіт , які ще необхідно було виконати 52 966,37 грн.

З огляду на те, що позивач не надав суду доказів в підтвердження розміру збільшення вартості відновлюваного ремонту, який необхідно було ще виконати на день отримання грошових коштів, виходячи з того, що частина робіт на цей час уже була виконана позивачем та що таке збільшення вартості унеможливлювало виконання відновлюваного ремонту за отриманні грошові кошти.

Однак , суд на зазначені обставини справи та вимоги закону не звернув увагу , а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково в частині стягнення інфляційних втрат за невиконання рішення суду в частині виплати страхового відшкодування в сумі 78 762, 86 з 25 березня 2014 року по 25 грудня 2014 року та за цей період 3% річних із зазначеної суми з наведених підстав.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір відповідно до задоволеної частини вимог, в сумі 184,90 грн.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Негрича Олега Ярославовича задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Вимоги ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія " Оранта" про стягнення суми страхового відшкодування , пені , інфляційних втрат, процентів задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія " Оранта" ( 02081 Київ, вул. Здолбунівська, 7Д) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1) інфляційні втрати в сумі 16 697,72 грн., 3 % річних - 1 793,20 грн. , судовий збір в сумі 184,90 грн., а всього 18 675, 82 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: