Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Касьяна О.П., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства «Kazameta-Україна» приватного підприємства «Лаона» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до дочірнього підприємства «Kazameta-Україна» приватного підприємства «Лаона» (далі - ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги мотивувала тим, що рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2012 року із відповідача на її користь стягнуто заборгованість із заробітної плати за період із 31 жовтня 2008 року по 14 липня 2009 року у розмірі 83 946 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період із листопада 2008 року по травень 2012 року у розмірі 16 592, 61 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 70 000 грн. 23 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання указаного рішення. У зв'язку із невиконанням відповідачем рішення суду вона зверталася із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який задоволено рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, про стягнення із ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона» 353 961, 53 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 24 вересня 2012 року по 24 березня 2014 року.

Посилаючись на те, що рішення суду про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка не була сплачена відповідачем при її звільненні, виконано лише 08 липня 2014 року, ОСОБА_3 просила стягнути із відповідача на її користь 65 722, 30 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 25 березня 2014 року по 08 липня 2014 року.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто із ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона» на користь ОСОБА_3 65 722, 30 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 25 березня 2014 року по 08 липня 2014 року. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді головного бухгалтера ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона». Наказом 06-к від 27 травня 2011 року звільнена з роботи із 14 липня 2009 року на підставі п. 7 ст. 36 КЗпП України.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2012 року із відповідача на її користь стягнуто заборгованість із заробітної плати за період із 31 жовтня 2008 року по 14 липня 2009 року у розмірі 83 946 грн, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період із листопада 2008 року по травень 2012 року у розмірі 16 592, 61 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 70 000 грн.

23 жовтня 2012 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання вказаного рішення.

У зв'язку із невиконанням відповідачем рішення суду ОСОБА_3 зверталася із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який задоволено рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 24 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2014 року, про стягнення із ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона» 353 961, 53 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період із 24 вересня 2012 року по 24 березня 2014 року.

Виконання рішення суду від 24 вересня 2012 року про стягнення заборгованості із заробітної плати, тобто повний розрахунок при звільненні із позивачем, проведено 08 липня 2014 року, що підтверджується постановою державного виконавця від 16 липня 2014 року про закінчення виконавчого провадження.

У позові ОСОБА_3 просить стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку із несвоєчасністю виконання рішення суду про стягнення заборгованості із заробітної плати у період із 25 березня 2014 року по 08 липня 2014 року.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-144цс13 від 29 січня 2014 року та № 6-159цс13 від 22 січня 2014 року).

При цьому наявність тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, відсутність коштів у роботодавця не може свідчити про відсутність його вини у невиплаті працівникові належних коштів і не є підставою для звільнення роботодавця від обов'язку сплатити зазначені кошти (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-76цс14 від 02 липня 2014 року та № 6-64цс13 від 03 липня 2013 року).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно визначився із предметом доказування у справі, правильно застосував норми про відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні та дійшов обґрунтованого висновку про обов'язок ДП «Kazameta-Україна» ПП «Лаона» сплатити на користь позивача середній заробіток за спірний період невиплати належних їй за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 вересня 2012 року сум. Середня заробітна плата визначена судом у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відмовляючи у позові з тих підстав, що несвоєчасність виконання рішення суду про стягнення заборгованості із заробітної плати є наслідком тривалого періоду здійснення виконавчих дій органами державної виконавчої служби, що виключає вину підприємства за невиплату належних працівникові сум, апеляційний суд наведених вище положень правозастосування не врахував та помилково скасував ухвалене згідно із законом рішення суду першої інстанції, а тому відповідно до ст. 339 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 15 січня 2015 року скасувати.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

О.П. Касьян

Т.О. Писана