Справа №489/1852/15-ц 10.09.2015 10.09.2015 10.09.2015
Справа №489/1852/15ц
Провадження № 22ц/784/1856/15 Головуючий суддя першої інстанції Кокорєв В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання Богуславській О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

та зустрічним позовом

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про тлумачення змісту правочину та покладення зобов'язань,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк», банк) звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між сторонами 01 вересня 2008 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує зобов'язання по сплаті щомісячно кредиту та відсотків за його користування, позивач просив стягнути з відповідача 123160,67 доларів США заборгованості, що є еквівалентом заборгованості за курсом Національного Банку України (НБУ) 1944061 грн., та 3890 грн. 77 коп. пені. Суму заборгованості складають: прострочена заборгованість за кредитом 1 515,46 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 23921 грн. 16 коп.), строкова заборгованість за кредитом 116 479,92 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 1838607 грн.), прострочена заборгованість за відсотками 4 882,55 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 77069 грн. 86 коп.), строкова заборгованість за відсотками 282, 74 доларів США (еквівалент за курсом НБУ 4462 грн. 98 коп.). Пеня складається з нарахованої за прострочення сплати відсотків - 2 960,67 грн., і з нарахованої за прострочення сплати кредиту - 930,10 грн.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічною позовною заявою про тлумачення змісту колонки 8 Додатку 1 «Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту» та покладення на банк обов'язку здійснити перерахунок розміру щомісячного платежу, а також надати новий графік погашення і зарахувати сплачені кошти в сумі 59 941,38 доларів США в рахунок погашення основного боргу.

Ухвалою суду зустрічні позовні вимоги об'єднані в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року, в якому виправлена описка в резолютивній частині щодо суми гривневого еквіваленту заборгованості, позов банка задоволено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, про задоволення його позову та відмову в задоволенні позову банку. На думку апелянта, суд не взяв до уваги положень кредитного договору щодо подорожчання кредиту, а тому дійшов необґрунтованого висновку про те, що за умовами договору розрахунки всіх платежів здійснюються у валюті кредиту на дату розрахунку. Суд не взяв до уваги п. 1.1 договору та положень додатку до договору про абсолютне подорожчання кредиту, які не узгоджуються між собою та містять двозначні положення, які у відповідності до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» тлумачаться на користь споживача. Він вважав, що укладає договір про отримання кредиту за умови абсолютного подорожчання кредиту на суму визначену в договорі - на 367272 грн. 40 коп. Тому перерахунок заборгованості слід розраховувати з цієї суми. Крім того, суд не врахував, що він вніс достроково 30 000 доларів США на погашення кредиту, а Банк, не провів перерахунку ануітетного платежу, незаконно нараховував йому заборгованість та незаконно збільшив її.

Представник позивача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2008 між позивачем та відкритим акціонерним товариством «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» був укладений кредитний договір з фізичною особою № 014/5865/2/22247 (далі-кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу 150 000 доларів США кредиту зі строком користування кредитними коштами до 31 серпня 2033 року, під 12,5% річних за користування кредитом. Відповідач повинен був щомісячно повертати кредит, відсотки за його користування та комісію. В п. 5.2 договору вказано, що платіж позичальник зобов'язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора. Вказаним пунктом визначена ануітетна форма платежу згідно з графіком платежів, що є додатком № 1 до договору - «Повідомлення позичальника-фізичної особи про умови надання споживчого кредиту» (а.с.9). До вказаного повідомлення надавався додаток у вигляді графіку погашення кредиту із зазначенням суми абсолютного подорожчання кредиту.

В додатку до повідомлення зазначено, що розрахунки всіх платежів здійснюються у валюті кредиту на дату розрахунку (по курсу НБУ).

Враховуючи вказані положення кредитного договору, складено графік погашення кредиту на дату укладення договору та зазначено про щомісячний платіж з 15 листопада 2008 року в доларах. В додатку, виходячи зі складеного графіку погашення було зазначено абсолютне подорожчання кредиту також у валюті його отримання.

01 вересня 2008 року відповідач за меморіальним ордером отримав 150 000 доларів США, еквівалент яких складав 726930 грн. (а.с. 24-25).

Відповідач своїх зобов'язань в повному обсязі не виконував, у зв'язку з чим на 16 грудня 2014 року у нього виникла заборгованість.

Вимогою від 25 грудня 2014 року банк запропонував відповідачу в добровільному порядку повернути заборгованість, а також достроково повернути залишкову суму кредиту (а.с. 28а).

Відповідач вказаних вимог не виконав, у зв'язку з чим, ПАТ «Фідобанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 22 січня 2015 року.

За період з 22 вересня 2015 року по 22 січня 2015 року, позивач мав перед банком заборгованість в розмірі 123160,67 доларів США, що за курсом НБУ складало 1944961 грн., з яких: 1515, 46 доларів США, що за курсом НБУ складає 23921 грн. 16 коп. заборгованість за кредитом, 4882,55 доларів США , що за курсом НБУ складає 77069 грн. 86 коп. заборгованість по відсоткам, 116479,92 долара США , що за курсом НБУ складає 1838607 грн. кредиту, який повинен бути повернутим достроково, 282,74 долара США, що за курсом НБУ складає 4462 грн. 98 коп. поточної заборгованості по відсоткам. Крім того, банком була нарахована відповідачу до сплати пеня за невиконання зобов'язань, сплати відсотків та кредиту, всього 3890 грн. 77 коп.

Встановивши, що відповідач не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, в якому відсутні протиріччя, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором та відсутності підстав для тлумачення кредитного договору. У зв'язку з чим обґрунтовано задовольнив позовні вимоги банку та відмовив в задоволенні зустрічного позову.

Суд в рішенні дав належну правову оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального права, а доводи в апеляційній скарзі суперечать викладеним умовам договору та вимогам матеріального права.

Як було згадано, вище валютою кредиту є долар США. Графік погашення кредиту та показники подорожчання кредиту складалися на час видачі кредиту. Заборгованість банком визначалася на день сплати кредиту, виходячи з курсу гривні до долара США.

Визначення розміру заборгованості банком не суперечить договору та вимогам закону. У зв'язку з чим, є правильними висновки суду про стягнення заборгованості за кредитом із переведенням долара США в гривню за курсом, установленим НБУ на день платежу, який співпадає з пред'явленням вимоги про сплату всієї заборгованості. Проведена позивачем сплата кредиту в доларах США, або в гривнях по курсу НБУ не суперечить умовам договору.

Безпідставні твердження апелянта про необхідність визначення розміру заборгованості виходячи з розміру подорожчання кредиту на 367272 грн. 40 коп. Вказане спростовано як умовами договору так і самим графіком, за яким сума подорожчання кредиту визначена як складова даних графіку із зазначенням валюти кредиту (а.с. 13).

Не є обґрунтованими доводи апелянта про те, що після сплати достроково 30 000 доларів США банк не повинен був нараховувати заборгованість за кредитом.

З розрахунків наданих банком виходить. що на 25 вересня 2014 року позивач мав перед банком заборгованість. Після внесення вказаного числа до оплати 30 000 доларів США, банк, діючи у відповідності до умов договору (п.3.5), зарахував частково їх на погашення заборгованості (а.с.5). 9811, 62 долара США банк зарахував в якості погашення тіла кредиту, а залишкова сума кредиту після сплати 30 000 доларів США зменшилася з 138141,08 доларів США до 117995,38 доларів США кредиту.

Доводи апелянта про те, що він після часткового дострокового погашення тіла кредиту не повинен був сплачувати певний час кредит та відсотки суперечать умовам договору. За п.п. 1,3,3.5 договору, у разі дострокового часткового погашення кредиту, сторони укладають додаткову угоду. При цьому кінцева дата повернення кредиту не змінюється. Разом з тим, позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення заборгованості за договором.

Відповідач не дотримувався складеного сторонами графіку. а частково у вересні 2014 року сплативши кредит не узгодив з банком нового графіку погашення. Банк, отримавши на рахунок кошти для оплати кредиту, провів вказаний вище розрахунок виходячи з незмінної дати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом передбачених договором. Отже, підстав вважати дії банку такими, що суперечать змісту кредитного договору немає.

За викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: