Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за кредитним договором з урахуванням процентів та штрафних санкцій у загальному розмірі 728 442 грн 15 коп. та звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0056/08/23-CLNv, відповідно до умов якого банк відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування на суму 40 тис. доларів США за умови сплати 13,5 % річних, терміном до 25 травня 2018 року. Додатковими договорами від 20 листопада 2009 pоку № 1, 22 лютого 2010 pоку № 2, 01 листопада 2010 pоку № 3, 01 листопада 2010 pоку № 4, 29 січня 2014 року № 5 до вказаного кредитного договору вносилися певні зміни та доповнення. На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 укладено договір поруки від 28 травня 2008 pоку № 0056/08/23-CLNvпро солідарну та у повному обсязі відповідальність поручителя перед кредитором за належне виконання зобов'язань за основним договором. Крім того, на забезпечення виконання умов кредитного договору майновий поручитель ОСОБА_5 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушуються умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, порядку та строків сплати процентів, а також умови договору поруки, тому позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у сумі 728 442 грн 15 коп., з яких: 1 173,69 доларів США, що еквівалентно 15 202 грн 31 коп., - прострочена заборгованість за кредитом; 34 604,08 доларів США - поточна заборгованість за кредитом; 942,60 доларів США, що еквівалентно 12 209 грн 10 коп., - прострочена заборгованість за процентами; 11 258,05 доларів США, що еквівалентно 145 820 грн 75 коп., - поточна заборгованість за процентами; 8 260,75 доларів США, що еквівалентно 106 998 грн 02 коп., - пеня.

У рахунок погашення вказаної вище заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції шляхом зменшення суми пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Форум», до 1 949 грн 88 коп., у зв'язку з чим зменшено загальну суму заборгованості до 623 394 грн 01 коп.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, від імені якого діє представник ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, скасувати рішення суду апеляційної інстанції у частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. В іншій частині рішення судів не оскаржуються.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів, виходячи за межі доводів касаційної скарги згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення судів попередніх інстанцій зазначеним нормам процесуального права не відповідають.

Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, згідно з ч. 1 ст. 38 Закону «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Частиною 5 вищеназваної статті установлено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Водночас у ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку» закріплено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Частинами 1, 2 ст. 43 Закону «Про іпотеку» установлено, що прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення. Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків

його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-61цс15, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст. ст. 38, 39 Закону «Про іпотеку», у розумінні норми ст. 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.

При цьому, виходячи зі змісту вищевказаної постанови Верховного Суду України, можна дійти висновку, що посилання суду у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмета іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам ст. ст. 39 та 43 Закону «Про іпотеку».

Таким чином, резолютивна частина оскаржуваного рішення суду першої інстанції про визначення способу реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, не відповідає наведеним нормам матеріального права.

При цьому судом не встановлено всіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме - початкової ціни продажу предмета іпотеки.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st4>).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Оскільки суди попередніх інстанцій в достатньому обсязі не визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, порушивши при цьому норми матеріального та процесуального права щодо встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються, тому у касаційному порядку не переглядаються.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року у частині вирішення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак