АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Білич І.М.

суддів: Борисової О.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Богацькій М.М.

за участю : позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бауліна А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн», в інтересах якого діє Баулін Артем Олегович на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» про стягнення неустойки.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року було закрито провадження у справі за вказаним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» про стягнення неустойки у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою в частині стягнення витрат на правову допомогу, відповідач через свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що ухвала постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права. Зазначаючи при цьому, що витрати позивача на правову допомогу не підтверджені належними доказами, так як матеріали справи не містять будь-якого звіту чи акту виконаних робіт з розрахунками затрат робочого часу та спектру виконаних робіт.

Просив ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою провадження у справі закрити та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач заявив клопотання про відмову від позовних вимог та, урахувавши ту обставину, що вказана відмова заявлена з підстав задоволення відповідачем позовних вимог після пред'явлення позову, стягнув з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3410, 40 гривень.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно роз'яснень даних судам у п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», що кореспондуються з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 2 ст. 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 вищевказаного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як зазначено в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Перевіряючи розрахунок суму компенсації, суд правомірно керувався Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та врахував вимоги закону.

Однак, при цьому не звернув увагу на те, що в акті № 1 про обсяг наданої правової допомоги від 29 червня 2015 року зазначені наступні види послуг :

1) вивчення документів, складання, друк та направлення поштової претензії про стягнення неустойки до ТОВ «Сав-Дістрибьюшн»,

2) консультації з питань цивільного законодавства

3) складання, друк і направлення нарочним до суду позовної заяви про захист прав споживачів;

4) складання проектів документів на підпис клієнту за його вимогою.

Розрахунок витрат на правову допомогу, зроблено у відповідності до положень вказаного Закону, підтверджені квитанцією № 95 від 01.07.2015 року про сплату.

У той же час зазначений вище перелік робіт виконаний особою щодо надання правової допомоги за своїм змістом не вказує на те, що визначені роботи в п. п. 1,4 слід вважати такими що були здійснені саме при розгляді зазначеної справи у суді і стосуються саме цієї справи.

Так як подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо невідповідності висновків суду в частині закриття провадження, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України судом апеляційної інстанції ухвала суду в цій частині не перевірялась.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що сума визначена судом до стягнення як витрати на правову допомогу підлягає зменшенню до 1948 гривень, 80 копійок, а постановлена судом ухвала зміні в частині визначення судом першої інстанції розміру витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн», в інтересах якого діє Баулін Артем Олегович задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року змінити, зменшивши суму стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу з 3410, 40 гривень до 1948, 80 гривень ( однієї тисячі дев'ятсот сорок вісім гривень вісімдесят копійок).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11119/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.