УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» про стягнення коштів,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), поданою уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною Мариною Анатоліївною, на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на її користь заборгованість за договором строкового банківського вкладу (депозиту) у розмірі 3 793,49 дол. США та 6 816 грн 72 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 07 лютого 2013 року уклала з ПАТ «ВіЕйБі Банк» договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий «Квартальний», на підставі якого внесла на рахунок банку грошові кошти у розмірі 4 тис. дол. США строком на 13 місяців під 11, 5 % річних.

Також позивачка зазначала, що 28 лютого 2014 року уклала з відповідачем договір строкового банківського вкладу (депозиту) «З любов'ю VAB «Квартальний», на підставі якого внесла на рахунок банку грошові кошти у розмірі 10 000 грн строком на 13 місяців під 25% річних на перші три місяці, а далі - під 10 % річних.

Вказувала, що 14 березня 2014 року звернулась до ПАТ «ВіЕйБі Банк» із заявами про повернення валютного вкладу та розірвання договору про вклад у гривнях та його повернення, проте відповіді на них не отримала, посилаючись на порушення банком депозитних договорів та норм цивільного законодавства, просила задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 529736/2013 від 07 лютого 2013 року, з відсотками, нарахованими за час користування грошима, у розмірі 3 793 дол. США.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 753754/2014 від 28 лютого 2014 року, з відсотками, нарахованими за час користування грошима, у розмірі 6 816 грн 72 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною М.А. відхилено, заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк», поданій уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною М.А., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшли обґрунтованого висновку про порушення банком укладених між сторонами договорів строкових вкладів щодо вчасного неповернення позивачці суми вкладів та невиплати відсотків, обумовлених в договорах; при цьому зазначивши, що посилання відповідача на застосування положень Закону Укрїани «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_4 звернулась із заявами до банку в березні 2014 року, в той час як введення тимчасової адміністанції відбулось 21 листопада 2014 року.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», подану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіною Мариною Анатоліївною, відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

Т.О. Писана