Справа № 158/1542/14-ц Провадження № 22-ц/773/202/15 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Категорія: 50 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Стрільчука В.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Покликалась при цьому на те, що рішенням Ківерцівського районного суду від 07 березня 2008 року ухвалено стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.02.2008 року і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначала, що з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів її матеріальне становище погіршилось, в свою чергу матеріальне становище відповідача покращилось у зв'язку із збільшенням заробітної плати останнього. Також вказувала, що погіршився стан здоров'я дітей, у зв'язку з їх частими простудними захворюваннями. Крім того зауважували, що значно зросли ціни на ліки та продукти харчування, що також погіршило її матеріальне становища.

Беручи до уваги наведене, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача до 5/12 частин всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою повноліття.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 липня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено змінити розмір утримуваних з ОСОБА_2, згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.03.2008 року і стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 5/12 частин всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 07.07.2014 року і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування цих обставин.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це відповідає матеріалам справи, що відповідно до рішень Ківерцівського районного суду від 07.03.2008 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.02.2008 року і проводити до стягнення його до досягнення дітьми повноліття (а. с. 6-7).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів, присуджених рішенням Ківерцівського районного суду від 07 березня 2008 року до 5/12 частин всіх видів заробітку відповідача на утримання двох дітей, посилаючись на підвищення цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, погіршення стану здоров'я дітей і як наслідок погіршення її матеріального становища.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України).

При розгляді справи суд першої інстанції з врахуванням вищенаведених норм Закону та досліджених доказів обґрунтовано вважав, що матеріальне становище позивача з моменту ухвалення у 2008 році рішення про стягнення аліментів погіршилось.

Зокрема, у зв'язку із погіршенням відносин між сторонами позивач, разом з неповнолітніми дітьми почала проживати окремо від відповідача і у зв'язку із цим нести самостійно витрати по утриманню житла. Також збільшились її витрати пов'язанні із підготовкою старшої доньки до екзаменаційних іспитів.

Є обґрунтованими також твердження позивача про значне підвищення цін як на продукти харчування, так і інші матеріальні блага (одяг, послуги), які необхідні для нормального рівня життя неповнолітніх дітей.

Погіршення стану здоров'я неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_4, і як наслідок необхідність частого їх лікування, підтверджується консультаційними висновками спеціаліста (а. с. 10).

Таким чином суд першої інстанції давши оцінку вищенаведеному підставно констатував про погіршення матеріального становища позивача.

В судовому засіданні відповідач стверджуючи про надання допомоги на утримання неповнолітніх дітей у добровільному порядку, ствердно лише міг сказати про оплату їх харчування у навчальному закладі.

Також слід зауважити, що з врахуванням довідок про прибутки позивача та відповідача, які наданні останнім за їх постійними місцями роботи, прибутки відповідача щомісячно складають 4356 гривень 30 копійок, при середніх прибутках позивача 1900 гривень. Дана обставина свідчить про краще матеріальне становище ОСОБА_2 в порівнянні з матеріальним становищем ОСОБА_1

Статтею 3 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Проте суд першої інстанції не правильно визначився з початком сплати аліментів у новому розмірі, вказавши про стягнення аліментів у новому розмірі з моменту пред'явлення даного позову.

Так відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Однак, в порушення вищенаведеної норми матеріального права, що регулює спірні правовідносини, суд першої інстанції вказав про стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття, а не до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні у зв'язку з порушенням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 липня 2014 року в даній справі змінити, виклавши перші два абзаци резолютивної частини рішення в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Зміни визначений рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 березня 2008 року розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. Стягувати з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 5/12 частин всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття. Аліменти у зміненому розмірі стягувати з моменту набрання рішення законної сили".

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: