Справа № 367/7859/14 Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/2367/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко
Категорія 2 07.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

07 квітня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Касьяненко Л.І., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Ромашини І.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Ірпінської міської ради Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Ірпінської міської ради Київської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5, після смерті якої він є спадкоємцем за законом. Зазначав, що не може отримати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, пр інвестовану померлою, оскільки забудовник не надає йому необхідні документи для оформлення права власності на квартиру.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а. с. 10). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були подружжям (а.с. 11). 28 лютого 2008 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та АН «АНІ» було укладено Попередній договір, згідно умов якого сторони мають намір в майбутньому укласти Основний договір купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 13-14). Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 24 лютого 2009 року затверджено акт державної технічної комісії від 17 грудня 2008 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом двосекційного житлового будинку секція «Б» загальною площею 2094, 9 кв.м., житловою площею 1024, 7 кв.м., по АДРЕСА_1 та доручено КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити та видати свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 18 - 21).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з положень ст.. ст.. 220, 392, 635, 657, 875, 1218 ЦК України, ст.. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Враховуючи зазначені вище норми Закону та на підставі попереднього договору - сторони набувають лише право на укладання в майбутньому основного договору і не набувають інших майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки попередній договір від 28 лютого 2008 року про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, тому даний договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами. Вказаний попередній договір не є договором підряду за своєю правовою природою. Крім того, даний договір не містить істотних умов договору, які передбачені статтею 875 ЦК України для такого виду договорів.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки на момент відкриття спадщини у спадкодавця не виникло жодних прав на спірну квартиру, суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: