Провадження № 2/161/3765/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Лукашевич І.П.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що 06 липня 2007 року уклала шлюб із відповідачем. 25 грудня 2007 року народилася донька ОСОБА_4, а 24 грудня 2010 року народився син ОСОБА_5. Діти проживають разом із нею, а відповідач проживає окремо. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов?язку щодо утримання дітей, тому просить стягувати із ОСОБА_3 в її користь на утримання доньки та сина аліменти в розмірі 40% від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення старшої дитини повноліття.

В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 18000 грн., оскільки відповідач має таку можливість, так як займається підприємницькою діяльністю має високий прибуток, а тому просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з урахуванням уточнених позовних вимог, просив позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач суду пояснив, що він не ухиляється від обов?язку щодо утримання дітей, надає позивачу грошові кошти, купує дітям одяг, оплачує відпочинок, бере участь у вихованні та розвитку дітей.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Судом встановлено, що з 06 липня 2007 року сторони уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ № 024587 від 06 липня 2007року (а.с.3).

З пояснень позивача та відповідача встановлено, що в Луцькому міськрайонному суді розглядалася цивільна справа про розірвання шлюбу, однак рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, суду не надано.

З копій повторних свідоцтв про народження, виданих відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області 14 липня 2015 року, вбачається, що у сторін 25 грудня 2007 року народилася донька ОСОБА_6, а 24 грудня 2010 року син ОСОБА_7 (а.с.4-5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, з пояснень сторін в судовому засіданні та дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, діти проживають разом з матір'ю-позивачем по справі та перебувають на її утриманні, а відповідач, хоч і надає кошти на утримання дітей, однак такі є нерегулярними, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дітей.

В судовому засіданні позивач вказувала, що на утримання доньки та сина потрібні кошти в сумі 18000 грн., а відповідач має змогу надавати таку суму, оскільки займається підприємницькою діяльністю, на його імя зареєстровані торгівельні марки, нерухоме майно та декілька транспортних засобів, а тому він отримує значні прибутки.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

На підтвердження вищевказаних обставин позивач не надала суду належних доказів.

Крім того, із довідки №1619 від 13 жовтня 2015 року Луцької ОДПІ вбачається, що ОСОБА_3 згідно поданої звітності за період з 01012014 по 31.12.2014 р. перебував на спрощеній системі оподаткування і сума доходу становить 65334 грн.

На підставі наведеного, врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку; те що обов'язок утримувати дітей до досягнення повноліття покладений на обох батьків; часткове визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 06 серпня 2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Разом із тим, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей тощо).

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 Німеччина, місто Дрезден, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. щомісячно, починаючи із 06 серпня 2015 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_3 в доход держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.М.Присяжнюк