Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1706/14-ц Головуючий у 1-й інст. Мельник М. Л.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПАТ „Банк „Фінанси та кредит" (надалі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначив, що 04.07.2008 року між ним та відповідачем укладений договір про невідновлену кредитну лінію № 31_53-07/08МФ-1-3, згідно якого відповідач отримала 30000.00 доларів США зі строком повернення до 03.07.2016 року та оплатою за користування кредитними ресурсами в сумі 17% річних.

Боржник належним чином зобов"язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого, станом на 03.12.2014 року виникла заборгованість у загальній сумі 628151,06 грн., що включає в себе:

-суму строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 5027,16 доларів США, що еквівалентно 76340,44 грн.;

-суму простроченої заборгованості по основному боргу - 21386,69 доларів США (324769,72 грн.);

-суму строкової заборгованості по відсоткам - 450,53 доларів США (6841,57 грн.);

-суму простроченої заборгованості по відсоткам - 10226, 04 доларів (155288,55 грн.).

За неналежне виконання зобов»язань позивачем було нараховано 64910.78 грн. пені.

Просив стягнути вказані кошти з відповідача.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове - про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, невідповіність висновків суду обставинам справи, неповного з»ясування обставин справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору про невідновлювану кредитну лінію від 04.07.2008 року № 31_53-07/08МФ-1-3 відповідач отримала від банку 30000.00 доларів США зі строком повернення до 03.07.2016 року та оплатою за користування кредитними ресурсами в сумі 17% річних (а.с. 8-12).

Додатковою угодою від 30.10.2008 року у вказаний договір внесено зміни щодо нарахування відсотків за користування кредитною лінією (а.с. 17-18).

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається, відповідач заперечує отримання коштів в валюті та стверджує, що кредит нею отримано у національній валюті.

У відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається із змісту самого договору, зазначеної додаткової угоди, копій заяв на отримання кредиту (а.с. 19-20, 21, 22), відповідач зверталася до Банку з проханням щодо отримання кредиту у доларах США та саме такої домовленості дійшли сторони.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

З урахуванням того, що первинні бухгалтерські документи, пов»язані з безпосередньою видачею кредитних коштів знищені за терміном зберігання, обов»язок їх зберігання до даного часу законом не встановлено, на підставі вищезазначених документів та пояснень сторін, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що кредитні кошти надавалися саме у валюті.

Будь-яких доказів щодо спростування цієї обставини, відповідачем не надано.

При цьому посилання апелянта на квитанцію № 5 від 07.07.2008 року, не може бути підтвердженням отримання нею кредиту в національні валюті, оскільки не містить будь-яких даних, що пов»язують її із вказаним договором та є лише підтвердженням здійснення валютно-обмінної операції.

Згідно розрахунку вбачається, що у зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань, станом на 03.12.2014 року по кредитному договору виникла заборгованість:

-строкова заборгованість по основному боргу - 5027,16 доларів США, що еквівалентно 76340,44 грн.;

-прострочена заборгованість по основному боргу - 21386,69 доларів США (324769,72 грн.);

-строкова заборгованість по відсоткам - 450,53 доларів США (6841,57 грн.);

-прострочена заборгованість по відсоткам - 10226, 04 доларів (155288,55 грн.).

За неналежне виконання зобов»язань позивачем було нараховано 64910.78 грн. пені (а.с. 4-7).

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідачем були порушені умови п. 2.4. кредитного договору щодо строків погашення кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню.

Посилання апелянта на безпідставне відхилення клопотань про витребування виписки про рух коштів, не грунтується на законі, оскільки обов»язок подання доказів законодавчо покладений на сторони і відповідач мала можливість отримати вказаний документ самостійно. Крім того, відповідачем не наведено обгрунтуваннь, на підтвердження яких обставин необхідно витребовувати вказаний документ.

Щодо призначення експертизи, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки частина питань, які ставив перед експертом відповідач, не відносяться до компетенції експертів, а решта не потребує спеціальних знань у сфері економіки.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді