Справа № 127/9154/15-ц
Провадження № 2/127/3353/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Короля О.П.,
секретаря Чінарової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 11 103,27 грн.
ОСОБА_1 позов мотивувала тим, що в період з 21.08.1998 року по 22.04.2014 року вони із відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, в тому числі неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом з дитинства та потребує додаткових коштів на відновлення та санаторно-курортне лікування. На початку 2015 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 звертався до керівництва військової частини, в якій він проходить службу, з проханням про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та лікування дочки. З письмової відповіді, наданої командиром військової частини, позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 двічі звертався та отримував вказану вище матеріальну допомогу, а саме у 2013 та 2014 роках. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач приховав отриману ним матеріальну допомогу та привласнив її, хоча саме вона, як опікун неповнолітньої дочки, мала отримати кошти на її лікування.
Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з цим позовом, в якому ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з відповідача 7 819,20 грн. матеріальної допомоги за 2013 2014 роки, а також 3 284,07 грн. інфляційних нарахувань за вказаний період.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та заперечив щодо стягнення з нього на користь позивача будь-яких коштів з тих підстав, що він сплачує аліменти на утримання своєї дочки з 14.04.2014 року. Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що він надає матеріальну допомогу їх спільному сину, який проходить навчання у Харьківському університеті Повітряних сил Збройних сил України та самостійно оплачував всі комунальні послуги за адресою проживання позивача із дочкою.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову з таких підстав.
21.08.1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськвиконкому Автономної республіки Крим зроблено відповідний актовий запис № 171.
Від цього шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , 1995 року народження, та спільну дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є інвалідом з дитинства та проживає із матір`ю, що є її опікуном (а. с. 5).
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2014 року в цивільній справі № 127/31055/13-ц шлюб між сторонами розірвано; рішення суду набрало законної сили.
Згідно з довідкою № 230 від 20.05.2015 року, виданої керівником військової частини НОМЕР_1 , з грошового утримання ОСОБА_2 щомісяця вираховуються аліменти на утримання доньки в розмірі по ? частині від доходів (а.с. 47).
Згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_2 № 78 від 23.04.2013 року та № 74 від 16.04.2014 року, підполковнику ОСОБА_2 виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань відповідно за 2013 та 2014 роки по 3 909,60 грн. (а. с. 13, 14).
В матеріалах письмових заперечень ОСОБА_1 щодо позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу по цивільній справі № 127/31055/13-ц, станом на 23.01.2014 року сама ОСОБА_1 вказує на ту обставину, що її чоловік повністю забезпечує їх родину, вчасно сплачує всі комунальні платежі та вони ведуть спільний бюджет, з якого виділяють кошти на навчання та повне забезпечення спільних дітей.
Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Частиною 2 статті 185 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з статтею 610 цього ж Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд враховує ту обставину, що відповідач сплачує на користь позивача на утримання спільної дочки ОСОБА_6 , 1999 року народження, аліменти у розмірі по ? частині від грошового утримання. Підставою для звернення до суду із цим позовом ОСОБА_1 посилається на положення статті 185 СК України щодо обов`язку сплачувати додаткові витрати на дитину, пов`язані із особливими потребами, зокрема, хворобою дитини. Однак, частиною 2 статті 185 СК України визначено порядок стягнення таких коштів, зокрема, такі витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В той же час, позивач не обґрунтовує розмір коштів, які вона просить стягнути з відповідача, потребами у додаткових витратах на лікування дочки, зокрема, нею не надані суду докази понесених витрат, а також не надавався розрахунок таких витрат на майбутнє. Сам факт отримання відповідачем матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань не є підставою для їх стягнення на користь позивача, адже із цієї допомоги також вираховуються аліменти на утримання дочки.
Відповідач виконує свої зобов`язання перед позивачем щодо сплати аліментів, що підтверджується матеріалами справи. Інших зобов`язань, які випливають з підстав, викладених у частині 2 статті 11 ЦК України, ОСОБА_2 не має перед позивачем, а тому у неї відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем перед нею своїх зобов`язань та відповідно нараховувати штрафні санкції, передбачені статтю 625 ЦК України, зокрема інфляційні нарахування.
Таким чином, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за недоведеністю та безпідставністю.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень статті 88 ЦПК України, відмовляючи у стягненні їх у повному обсязі з відповідача з тих підстав, що у задоволенні позову відмовлено.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 185 СК України, ст. ст. 11, 526, 610, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.
Суддя