Справа № 755/583/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гончарука В. П.,

при секретарях: Красновій І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк", в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача депозитні кошти, відсотки по депозиту, інфляційні нарахування, 3 % річних поклавши на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позову мотивовані тим, що 12.07.2013 року ОСОБА_1 був розміщений в ПАТ КБ "ПриватБанк" депозитний вклад на умовах, що містяться в заяві № SAMDN 8812. Умовами оформлення вкладу передбачено, що сума вкладу складає 100 001,00 гривень, вклад розміщений строком з 12.07.2012 року по 12.07.2013 року, а у разі його закінчення, продовжується автоматично на 12 місяців. На суму вкладу нараховуються проценти в розмірі 17 річних з щомісячною їх виплатою.

Також, 15.08.2013 року ОСОБА_1, був розміщений в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на умовах, що містяться в заяві № SAMDN 9100. Умовами оформлення вкладу передбачено, що сума вкладу складає 189 875,42 гривень, вклад розміщений строком з 15.08.2013 року по 15.08.2014 року, а у разі його закінчення, продовжується автоматично на 12 місяців. На суму вкладу нараховуються проценти в розмірі 17 річних з щомісячною їх виплатою.

Разом з тим, 23.11.2014 року ОСОБА_1, був розміщений в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на умовах, що містяться в заяві № SAMDNWFD 900. Умовами оформлення вкладу передбачено, що сума вкладу складає 355 000,00 гривень, вклад розміщений строком з 23.11.2013 року по 23.11.2014 року, а у разі його закінчення, продовжується автоматично на 366 днів. На суму вкладу нараховуються проценти в розмірі 17 річних з щомісячною їх виплатою

Починаючи з 15.03.2014р. відповідач спочатку тимчасово, а потім зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму. З цієї дати були заблоковані всі рахунки, що позбавило позивача можливості користуватись належними їй грошовими коштами, що знаходяться на її банківських рахунках. У зв'язку з цим позивач звералась до відповідача із вимогою про повернення депозиту. Однак відповідь позивачем не отримана, тому просить стягнути грошові кошти в розмірі, 100 001, 00 грн. вкладу за договором депозиту від 12.07.2012 року, 189 875, 42 грн. вкладу за договором депозиту від 15.08.2013 р., 355 000,00 грн вкладу за договором депозиту від 23.11.2013 р., залишок відсотків нарахованих по березень 2014 року включно відповідно до умов трьох договорів депозиту в розмірі 82 760,59 грн., відсотки нараховані по червень 2015 року відповідно до умов трьох депозитних договорів в розмірі 170 938, 88 коп., інфляційні нарахування у сумі 458 004,84 грн., три проценти річних у сумі 33 696, 58 грн., стягнувши із відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати. .

Підсудність даної справи була визначена Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.12.2014 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та додатково пояснила, що відповідну інформацію про нарахування процентів за депозитами отримувала у вигляді смс повідомлення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, подала суду письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", територія Автономної Республіки Крим визначена, як тимчасово окупована територія України. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя". Згідно з п.5 цієї Постанови, банки, у тому числі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. " у зв»язку із чим в задоволенні позову просять відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12.07.2012 р. року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDN 8812 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 101 001, 00 грн., строк вкладу - з 12.07.2012 р. по 12.07.2013 р., строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_3.

Судом встановлено, що 15.08.2013 р. року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDN 9100 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 189 875, 42 грн., строк вкладу - з 15.08.2013 р. по 15.08.2014 р., строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_4.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.11.2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, оформлений заявою № SAMDNWFD 900 на оформлення вкладу, на умовах: сума вкладу - 355 000, 00 грн., строк вкладу - з 23.11.2013 р. по 23.11.2014 р., строк дії договору продовжувався по його закінченню автоматично на 12 місяців, процентна ставка на дату укладення вкладу - 17 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць, особовий рахунок за вкладом - НОМЕР_5.

Згідно п. 5 Заяви, вкладник та Банк мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це один одного за два банківських дні до дати розірвання договору.

Якщо Клієнт вимагає розірвання договору, а строк вкладу ще не закінчився, сума вкладу повертається, за неповний строк вкладу проценти сплачуються за зниженою процентною ставкою (п. 6 договору).

Оригінал зазначеного договору (заява) була надана суду для огляду в судовому засіданні.

Виконання позивачем умов Договору щодо внесення грошових коштів в сумі 49184,34 Доларів США підтверджується платіжним дорученням № від 31.07.2013р. (а.с. 8), оригінал якого було оглянуто судом в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 3 ст. 1058 ЦК України передбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 3 ст. 1066 ЦК України передбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

При цьому, відповідно до п. 20.7 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12 листопада 2003 року N 492 вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь суми банківського вкладу за договором № SAMDN 8812 від 12.07.2012 р. в розмірі 100 001,00 грн., суми банківського вкладу за договором № SAMDN 9100 від 15.08.2013 р. в розмірі 189 875,42 грн., суми банківського вкладу за договором № SAMDNWFD 900 від 23.11.2013 р. в розмірі 355 000,00 грн. та нарахованих відсотків за цими договорами на суму 82 760, 00 грн.

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу є окупованою, суд вважає необґрунтованими, оскільки договори були укладений між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя", банки, в тому числі ПАТ КБ "Приватбанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Посилання представника відповідача на положення ч. 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", згідно якої відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію, є необґрунтованими, оскільки позивач не заявляла вимоги про стягнення матеріальної чи моральної шкоди.

Статтею 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. є громадянкою України (а.с.23), її місце проживання зареєстроване у місті Феодосія. При цьому реєстрація її місця проживання на тимчасово окупованій території жодним чином не може впливати як на обсяг її прав як громадянина України, так і на визначені Конституцією України гарантії захисту прав громадян України, громадян інших держав та осіб без громадянства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Разом з тим, щодо вимог позивача про стягнення 3% річних за порушення зобов»язань щодо повернення кредиту, 3% річних за порушення зобов»язань щодо сплати процентів, а також суми інфляційних втрат за порушення зобов»язань щодо сплати процентів суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З умов депозитних договорів вбачається, що процентна ставка за користування коштами становить 17% річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України.

Нормами ст. 625 ЦК України не передбачено також і визначення суми інфляційних втрат по зобов»язанню сплатити відсотки за користування коштами, в цій частині йдеться про застосування такої штрафної санкції до суми боргу а не нарахованих відсотків за користування коштами.

Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову на підставі Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3654,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-527, 629, 1058, 1060, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів і стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму депозитного вкладу та відсотків за договороми банківських вкладів в розмірі 727 637 грн. 01 коп. ( сімсот двадцять сім. тис. шістсот тридцять сім грн.. 1 коп.)

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" () в дохід держави судовий збір у сумі 3654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

.