АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4461/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 645/2959/15 Бондарева І.В.
Категорія: про стягнення аліментів Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Швецової Л.А., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказуючи, що вони перебували у фактично шлюбних відносинах та у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що дитина на обліку у лікарів не перебуває, та не має доходів, які б забезпечували її потреби, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач та представник відповідача - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, та пояснили, що ОСОБА_2 не працює, має іншу неповнолітню дитину, перебуває на обліку в МП №6 м.Харкова з приводу бронхіальної астми.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 травня 2015 року позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1/5 частині заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2015 року і до досягнення повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат. Допущене негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за перший місяць у розмірі 200 грн.

Представник відповідача звернулась з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, та зазначила, що районним судом при ухваленні рішення не були враховані деякі обставини, які мали значення для правильного визначення розміру аліментів, а саме стан здоров'я ОСОБА_2 та його важке матеріальне становище через труднощі з працевлаштуванням. Крім того, апелянт посилається на те, що судом не було надано оцінку наявності на утриманні відповідача ще однієї малолітньої дитини та батьків похилого віку, а тому розмір призначених аліментів є завищеним.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, зменшити розмір стягуваних аліментів, а також звільнити відповідача від сплати судового збору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції - відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у цивільному шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення подружніх стосунків дитина залишась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні та забезпеченні, що сторонами спору визнається й не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково та визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у розмірі 1/5 частини заробітку відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що таке рішення відповідає інтересам малолітнього ОСОБА_5, а також відповідає вимогам діючого законодавства.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи позовні вимоги в частині визначення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, районний суд виходив із того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з того, що ОСОБА_2 не було надано жодних доказів щодо мінливості та нерегулярності його доходу, що було би підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Апеляційні доводи по те, що встановлення аліментів саме у такому розмірі значно перевищує можливості відповідача, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

Так, у відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що районним судом досліджувалось питання щодо стану здоров'я відповідача, однак будь-яких об'єктивних та беззаперечних письмових доказів з цього питання суду надано не було.

Суду апеляціної інстанції надано фотокопії довідок (а.с.45, 46) медичного закладу за місцем проживання відповідача, з яких вбачається, що ОСОБА_6 02.04.2013 року звертався до пульмонолога та інших спеціалістів з приводу захворювання на бронхіальну астму, хронічний холангіт, хронічний панкреатит. Однак даних, що відповідач є особою непрацездатною чи перебуває на диспансерному обліку в зв'язку із зазначеними захворюваннями, такі довідки не містять.

Крім того, як пояснила в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2, ОСОБА_7, друга дитина відповідача, ОСОБА_8, проживає з своєю матір'ю, однак аліментів на її утримання відповідач не сплачує.

Всі інші обставини, як то наявність батьків похилого віку, їх захворювання, районним судом при визначенні розміру аліментів були враховані, про що зазначено в судовому рішенні. Саме з урахуванням таких обставин позов було задоволено частково.

Висновки районного суду в цій частині судова колегія визнає такими, що відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником ОСОБА_2, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -