Справа № 2- 1250/10
РІШЕННЯ іменем України

20 грудня 2010 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Мокрецького В.І., з участю секретаря судового засідання - Фурман O.A., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд визнати дійсним договір дарування домоволодіння по вул. Чуднівській в с.Тригіря Житомирського району, а саме житлового будинку № 25, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 68,4 кв.м. зазначеного на плані під літерою "А, гаража цегляного, площею 42,3 кв.м. зазначеного під літерою "Б", сараю, площею 35,7 кв.м. зазначеного під літерою "В", криниці та огорожі, який був укладений 20.01.2005 року між ним, як обдарованим, та відповідачкою, як дарувальником. Окрім цього, позивач просить суд визнати нечинним витяг з реєстру прав власності № 2619939 від 21.01.2004 року, у відповідності до якого власником спірного нерухомого майна є відповідачка. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.01.2005 року сторони досягли усіх істотних умов вказаного договору дарування які повністю виконали, а саме: він отримав у володіння та користування спірне домоволодіння, яке відповідачка добровільно йому передала. Згодом він здійснив ремонт даного житлового будинку та господарських будівель. Однак, відповідачка з невідомих причин відмовляється нотаріально посвідчувати цей договір дарування, у звязку з чим він не може зареєструвати своє право власності у державних органах.

В судове засідання позивач не з'явився, але надіслав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка позов не визнала з тих підстав, що станом на 20.01.2005 року вона дійсно подарувала позивачеві спірний будинок з господарськими будівлями, у звязку з чим підписала відповідний договір дарування та передала ключі від будинку позивачеві. Однак на даний час вона не бажає передавати цей будинок у власність позивача, оскільки він має намір змінити своє місце проживання, а будинок продати іншій особі.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

20.01.2005 року між відповідачкою, як дарувальником, та позивачем, як обдарованим, був укладений договір дарування вищевказаного житлового будинку №25 та господарських будівель по вул.Чуднівській в с.Тригіря Житомирського району.

На виконання умов даного договору відповідачка в той же день передала позивачеві ключі від згаданого будинку та правовстановлюючі документи на нього.

В подальшому та до теперішнього часу, відповідачка відмовляється нотаріально посвідчувати даний договір дарування, оскільки не бажає передавати спірне домоволодіння у власність позивачеві.

Викладені факти не оспорюються відповідачкою та підтверджуються договором дарування спірного домоволодіння від 20.01.2005 року, який був підписаний відповідачкою, як дарувальником (а.с. 12-13), технічним паспортом та інвентаризаційною справою № 21 на даний житловий будинок з експлікацією господарських приміщень до нього, а саме гаражу, сараю, криниці та огорожі (а.с. 14-17), а також витягами з реєстру права власності на нерухоме майно від 21.01.2004 року (а.с. 18 (зворотна сторона аркушу) та з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 25.10.2010 року (а.с. ЗО), у відповідності до яких на теперішній час не існує будь-яких заборон відчуження спірного домоволодіння, власником якого є відповідачка.

Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини.

У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Окрім цього, у відповідності до ст. 203 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, судом достовірно встановлено, що даний договір на суперечить цивільному законодавству та моральним засадам. Станом на 20.01.2005 року та на даний час сторони мали та

мають достатній обсяг цивільної дієздатності на укладання цього договору дарування. Волевиявлення кожної сторони, в тому числі і дарувальника, було вільне та відповідало її внутрішній волі, даний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а також сторони домовились всіх істотних умов названого договору дарування.

Отже, враховуючи, що сторони домовились всіх істотних умов згаданого договору дарування та фактично виконали його, оскільки відповідачка передала цей будинок позивачеві, а той його прийняв, суд приходить до висновку, що договір дарування житлового будинку та господарських будівель між сторонами фактично відбувся, що є підставою для задоволення позову в частині визнання договору дарування дійсним.

Суд відмовляє у задоволенні позову щодо визнання нечинним витягу з реєстру прав власності № 2619939 від 21.01.2004 року (а.с. 18), оскільки вказані вимоги є безпідставними виходячи з наступного.

У відповідності до вищевказаного витягу, власником спірного житлового будинку та господарських будівель є відповідачка. Дана реєстрація права власності на спірне майно за Дода відповідачкою була проведена на підставі іншого договору дарування від 20.01.2004 року, за яким відповідачка отримала це домоволодіння в дар від ОСОБА_3

Отже, згадана реєстрація права власності відповідачки на спірне нерухоме майно станом Судз на 20.01.2004 року не суперечила чинному законодавству. Доказів про зворотне позивачем не ра,іс

надано.

До того ж, по даній справі з боку позивача не надійшло клопотання про притягнення в якості співвідповідача "Житомирське обласне державне комунальне підприємство по технічній інвентаризації".

З огляду на викладене позовні вимоги в цей частині задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 220, 717 - 722 ЦК України, ст.ст. 210, 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дійсним договір дарування домоволодіння по вул. Чуднівській в с. Тригіря Житомирського району, а саме житлового будинку № 25, житловою площею 28,9 кв.м., загальною площею 68,4 кв.м. зазначеного на плані під літерою "А", гаража цегляного, площею 42,3 кв.м. зазначеного під літерою "Б", сараю, площею 35,7 кв.м. зазначеного під літерою "В", криниці та огорожі, який був укладений 20.01.2005 року між ОСОБА_2, як дарувальником, та ОСОБА_1, як обдарованим.

Розяснити ОСОБА_4, що за правилами ст.ст. 182, 334 ЦК України, право власності на вказаний нерухомий обєкт виникає у останнього з моменту державної реєстрації вищевказаного договору дарування від 20.01.2005 року, який даним рішенням визнаний дійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 170

грн. держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а всього 290 грн

В решті частини позову відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні г z час проголошення рішення з моменту отримання його копії, може бути подана апеляційна скарга zz Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд.