441/52/15-ц 2/441/348/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2015 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.

з участю секретаря Цап І. М

представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_2, третя особа відділ Держземаганства у Городоцькому районі Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення і Державного акту на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999 р. №207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по вул.Львівська, 423» в частині п.4 згаданого рішення «Земельну ділянку площею 0.0326 кв.м залишити у спільному користуванні як проїзд» та визнання незаконним і скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ9752 реєстраційний №1156 від 03.04.2000 року виданий на ім»я ОСОБА_4, мотивуючи тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 02.04.1998 р. вона є власником будинку № 423, що по вул.Львівська у м. Городок Львівської області. Після оформлення спадкових прав, 09.07.1999 р. на сесії Городоцької міської ради прийнято рішення за №207 про передачу їй у приватну власність земельну ділянку по вул.Львівська, 423 в м. Городок площею 0,1451 га з яких 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,0451 га для ведення особистого підсобного господарства, а земельну ділянку пл.0,0326 кв.м. залишено у спільному користуванні як проїзд до господарства ОСОБА_2

В послідуючому представник позивача заявила клопотання про притягнення співвідповідачем ОСОБА_2 а третьою особою відділ Держземагенства у Городоцькому р-ні Львівської обл.

В порядку ст.31 ЦПК України позивачка збільшила позовні вимоги просила визнати незаконним та скасувати рішення сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999 р. № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по вул.Львівська, 423» в цілому та визнання незаконним і скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ9752 реєстраційний №1156 від 03.04.2000 року виданий на ім»я ОСОБА_4

Оскільки успадкований жилий будинок без комунальних вигод, 04.09.2014 р. виконавчим комітетом Городоцької міської ради прийнято рішення №219 про дозвіл на його реконструкцію з добудовою, між тим представником відділу містобудування та архітектури її повідомлено про те, що обраний проект реконструкції з добудовою не може бути затверджений так як добудова буде знаходитись на частині земельної ділянки спільного користування. Окрім цього, Державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 9752 містить неточності у площі, а рішення сесії №207 від 09.07.1999 р. прийнято без відповідних пропозицій комісії по приватизації, інше, просила позов задовольнити.

В суді представник позивачки ОСОБА_1 вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в заявах, окрім того пояснила, що згідно опорного плану м. Городок проїзд до господарства, що по вул. Львівська, 425, відсутній, а згідно з планом забудови земельної ділянки №389 конфігурація такої не відповідає конфігурації земельної ділянки, що передана у власність довірительці ОСОБА_4, також відсутнє позначення на плані про наявність проїзду до присадибної ділянки ОСОБА_2 по присадибній ділянці позивачки. Скасування Державного акту дасть право позивачці в майбутньому звернутись із заявою до Городоцької міської ради про приватизацію земельної ділянки призначеної для обслуговування будинку на вул. Львівська, 423 в м. Городок більшої площі тобто з врахуванням земельної ділянки пл. 0,0326 га, яка

відсутня в генплані м. Городок та призначена для проїзду до господарства ОСОБА_2 Просить позов задовольнити. Крім того, заявила клопотання про призначення земельно-технічної експертизи земельної ділянки за адресою вул.Львівська, 425 в м.Городок ОСОБА_5 для встановлення можливості заїзду (проїзду) до будинку ОСОБА_2 зі сторони іншої вулиці м.Городка.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась.

Відповідач представник Городоцької міської ради Львівської області ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилась, у заяві просить про розгляд справи у її відсутності та про відмову у позові ОСОБА_4, окрім цього зазначила, що рішення сесії міської ради прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 просить в позові відмовити за безпідставністю заявлених вимог. Пояснив, що постійно проживає в будинку в м.Городок по вул.Львівська, 425 позивачка успадкувала будинок по вул. Львівська,423. Позивачка з часу успадкування знала про землю спільного користування для заїзду, що було відображено в її Державному акті, до часу бажання здійснити нею добудови спору та конфлікту не виникало. Крім того, в нього вже відібрано частину земельної ділянки на користь позивачки.

Представник відділу Держземагенстава у Городоцькому районі Львівської області ОСОБА_3 в суді при вирішенні спору покладається на думку суду. Не заперечує в задоволенні позову.

Заслухавши представника позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, з урахуванням принципів законності, виваженості та справедливості, суд приходить переконання про відмову у позові.

За положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Рішення суду обгрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Так, із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.1998 року серія ААМ №223687 видно, що ОСОБА_4 є спадкоємцем майна померлого 17.07.1997р. ОСОБА_7, а саме житлового будинку, що по вул. Львівська, 423 в м. Городок Львівської області (а.с.7).

Із оглянутих в судовому засіданні заяви від 01.06.1999 р., копії рішення 6-ої сесії, 3-го демократичного скликання Городоцької міської ради №207 від 09.07.1999 р., Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЛВ 9752 від 03.04.2000 р. видно, що ОСОБА_4, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1451 га з яких 0,1 га для обслуговування житлового будинку, що по вул. Львівська, 423 в м. Городок та 0,0451 га для ведення особистого підсобного господарства, а земельну ділянку пл.0,0326 кв.м. залишено в спільному користуванні з ОСОБА_2Й, як проїзд до господарства останнього. Розмір і площа означеної земельної ділянки, в процесі виготовлення Державного акту, уточнена (а.с.9,12,13).

04.09.2014 р. рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №219, позивачці надано дозвіл на реконструкцію з добудовою житлового будинку на вул. Львівська, 423 в м.Городок Львівської області та зобовязано останню виготовити проектну документацію і погодити таку згідно вимог чинного законодавства України, про початок виконання робіт по будівництву проінформувати інспекцію ДАБК у Львівській області (а.с.10,11).

Як убачається із пояснень представника ОСОБА_1 в суді, матеріалів справи, позивачка просить визнати незаконним та скасувати рішення сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999 р. №207 і Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ9752 реєстраційний №1156 від 03.04.2000 року виданий на її імя, що дасть їй право в майбутньому звернутись із заявою до Городоцької міської ради про приватизацію земельної ділянки призначеної для обслуговування будинку на вул. Львівська, 423 в м.Городок більшої площі, тобто з врахуванням земельної ділянки пл.0,0326 га, що залишена як проїзд у спільному користуванні із відповідачем ОСОБА_2, та відповідно здійснити на такій запроектовану добудову.

Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки (а.с.12 зворот), земельна ділянка ОСОБА_4 межує із земельною ділянкою ОСОБА_2, для заїзду до господарства останнього, земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишено у спільному користуванні із сторони центральної вулиці м.Городок, що відображено і в рішенні сесії міської ради №207 від 09.07.1999 р. (а.с.13).

Покликання позивачки у заяві та її представника у суді про те, що площа земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку по вул. Львівська, 423 в м. Городок має складати більшу площу, а ніж та, що зазначена у рішенні сесії та відповідно Державному акті на право приватної власності на землю, тобто з врахуванням 0,0326 кв.м. землі, суд оцінює як необгрунтовані й такі, що не дають підстав до задоволення позову виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист прав в порядку цивільного судочинства це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а лише конкретно визначеним способом захисту належного йому права.

Звертаючись до суду з позовом за захистом, ОСОБА_4 покликається на порушення Городоцькою міською радою її права, передбаченого Земельним Кодексом України, внаслідок чого їй передано у власність для обслуговування будинку меншу площу земельної ділянки, оскільки проїзд у генплані міста до будинковолодіння ОСОБА_2, натепер не значиться.

Громадяни та юридичні особи, як зазначено у частині першій статті 116 ЗК України, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним Кодексом України.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою (ч.1 ст. 125 ЗК України).

Частиною першою статті 155 ЗК України, передбачено відповідальність органів місцевого самоврядування за видання актів, які порушують права власників земельних ділянок.

Із пояснень сторін, їх представників в суді, матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки пл. 0, 1497 га призначеної для обслуговування житлового будинку № 423 по вул. Львівська в м. Городок та ведення особистого підсобного господарства, який 02.04.1998 р. отримала у спадок, що з часу набуття 03.04.2000 р. у власність означеної ділянки її межі не змінювались, суміжними землекористувачами не порушувались, що при отриманні рішення сесії міської ради №207 від 09.07.1999р., а в подальшому і Державного акта на право приватної власності на землю серія ЛВ 9752 позивачка жодних претензій не висловлювала, узгодила на той час із ОСОБА_2 межі, з приводу уточнення площі земельної ділянки остання до Городоцької міської ради - не зверталась.

За змістом ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права. Підставою для захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Під захистом слід розуміти дії уповноваженої особи, а також діяльність юрисдикційних органів та осіб, які в передбаченому законом порядку зобовязані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права. Право на захист це передбачені законом вид і міра поведінки уповноваженої особи, цивільні права якої зазнали посягання, що полягло у можливості застосування самостійних дій, спрямованих на поновлення порушеного, оспорюваного чи не визнаного права, а також звернення до юрисдикційних органів з вимогою про захист.

Задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які сприяють відновленню порушеного права позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, право позивачки не може бути відновлено шляхом визнання незаконними та скасування рішення сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999 р. №207 і скасування Державного акту серії ЛВ9752 реєстраційний №1156 від 03.04.2000 р. на право власності на земельну ділянку пл.0,1497 га, оскільки фактичної передачі земельної ділянки більшою площею, а ніж зазначена в означеному Державному акті не відбувається, тобто позивачкою обраний спосіб захисту не направлений на реальне відновлення порушеного, на її думку, права.

Окрім цього встановлено, що порушене ОСОБА_4 у суді питання щодо передачі їй у власність земельної ділянки меншої площі, а ніж та, що на її думку, мала би бути передана, не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право.

Доводи ОСОБА_4 у заяві та представника ОСОБА_1 у суді про те, що у Державному акті на право приватної власності на землю від 03.04.2000 р. та рішенні сесії №207 від 09.07.1999 р. міститься неточність щодо площі земельної ділянки, яка передається у власність, відсутність в Держземагенстві документів землеустрою як на підставу визнання рішення сесії міської ради та відповідно Державного акту на землю незаконними, суд бере до уваги, проте розцінює як такі, що підстав до задоволення позову із заявлених мотивів не дають.

Відмовляючи у позові ОСОБА_4 суд враховує і ту обставину, що як видно із змісту заявлених позивачкою до суду вимог, пояснень її представника у суді, такі вимоги по суті стосуються добудови до будинку на земельній ділянці пл.0,0326 га, яка призначена для спільного користування, як проїзд, що обмежує її у праві здійснити таку добудову, а можливість захисту своїх прав визначила у спосіб визнання незаконними і скасування рішення сесії міської ради №207 від 09.07.1999 р. та відповідно Державного акту на землю серії ЛВ9752 від 03.04.2000 р.

Покликання позивачки про те, що визнання незаконними і скасування рішення сесії міської ради №207 від 09.07.1999 р. та відповідно Державного акту на землю серії ЛВ9752 від 03.04.2000 р., дасть їй право в майбутньому на звернення із заявою до органу місцевого самоврядування про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування належного їй житлового будинку більшої площі (а.с.12 зворот) - не грунтуються на законі.

Судом встановлено, що обміри земельних ділянок в 1999 році були проведені орієнтовно, що не суперечить Технічним вказівкам по встановленню меж земельних ділянок фізичних та юридичних осіб на забудованих територіях в населених пунктах, затверджених в 1998 р. першим заступником голови Держкомзему України.

Земля, що була виділена для спільного користування існувала до періоду успадкування будинку позивачкою, і ОСОБА_4 не мала до неї правового відношення, так як стала власником будинку з 1998 р.

За наведеного та керуючись ст.ст. ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_4 до Городоцької міської ради Львівської області, ОСОБА_2, третя особа відділ Держземаганства у Городоцькому районі Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення Городоцької міської ради від 09.07.1999 р. № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. ОСОБА_4 по вул. Львівській, № 423» та визнання незаконним і скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ9752 реєстраційний № 1156 від 03.04.2000 року виданий на імя ОСОБА_4 - в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст. 294 ЦПК України.

СуддяОСОБА_8