печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5130/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулакова І. О.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу (депозиту),

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Відповідача грошові кошти за договором банківського вкладу № 0044 від 08.10.2014 р. в сумі 9783,67 дол. США та нараховані по ньому проценти по день фактичного повернення коштів; за договором банківського вкладу № 0399 від 26.11.2014 р. в сумі 1000,00 дол. США та нараховані по ньому проценти по день фактичного повернення коштів; неустойку за несвоєчасне виконання зобов'язань за вказаними договорами у розмірі 2162,75 дол. США; та на підставі ст.. 625 ЦК України 3% річних за вказаними договорами у розмірах 116,88 дол. США та 12.98 дол. США відповідно.

Враховуючи, що на його звернення щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів, відповідач не відреагував, просить стягнути суму вкладу з відповідача в примусовому порядку.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим, не з'явився, причини неявки не повідомив.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд не з'явився, подав заяву про підтримання уточнених позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомним, в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. В запереченнях, посилаючись на введення в банку тимчасової адміністрації, в зв'язку з чим повернення залучених коштів регламентується спеціальним порядком, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність нез'явившихся осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.10.2014 між сторонами був укладений Договір № 0044 банківського вкладу (депозиту) у дол. США, за умовами якого Банк в строк до 07.11.2014 р. прийняв кошти Позивача в сумі 9000 дол. США з виплатою процентної ставки в розмір 9,5 %.

26.11.2014 р. між сторонами також був укладений Договір банківського вкладу № 0399 у дол. США, за умовами якого Банк в строк до 26.12.2014 р. прийняв кошти Позивача в сумі 1000 дол. США з виплатою процентної ставки в розмір 9,5 %.

Внесення позивачем грошових коштів в касу Банку підтверджується платіжними дорученнями від 08.10.2014 № 6287286 та від 26.11.2014 р. № 6719866 відповідно.

Після закінчення строку дії договорів Позивач неодноразово звертався до Відповідача із заявами про видачу сум вкладів з нарахованими процентами, однак вони залишені без належного реагування.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Вимога про повернення коштів позивачем, як зазначалося вище, була направлена до Банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав.

Також судовим розглядом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» знаходиться в стадії ліквідації і відповідно до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 з 03.03.2015 по 02.06.2015 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

Відповідно ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 6 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно ст. 26 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, вимоги позивача після початку процедури ліквідації можуть бути задоволені лише в порядку передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і застосуванню підлягає спеціальний Закон, а саме: ст. 36 вказаного Закону, якою передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено право кредиторів на заявлення уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Таким чином, вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за вкладами.

Позивач має право звернутись з відповідною заявою до Фонду в межах гарантованої суми Фондом та до уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В., що виходять за межі суми гарантованої Фондом, однак цього не зробив, а звернувся безпосередньо до суду з даним позовом.

З вищевказаних підстав також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з Відповідача неустойки за несвоєчасне виконання зобов'язань за депозитними договорами та 3% річних.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1058, 1066 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про банки і банківську діяльність» та ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу (депозиту) - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун