АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3450/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3086/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Рибак О.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" про стягнення середнього заробітку за час затримки з розрахунком.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В позовній заяві вказувала, що з 27 вересня 2002 року по 26 березня 2009 року вона працювала в Глобинському управлінні по експлуатації газового господарства, яке є відокремленим підрозділом ПАТ «Полтавагаз». Проте у день звільнення відповідач не в повному обсязі провів розрахунок, а саме їй не доплачено 36 грн. 50 коп., що підтверджується листом Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області від 03 вересня 2009 року №16-М562/08-7. Не доплачену при звільненні суму Глобинське УЕГГ перерахувало лише 19 жовтня 2009 року.

Оскільки остаточний розрахунок відповідачем проведено невчасно, просила стягнути з ПАТ «Полтавагаз» на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактич-ного розрахунку, а саме з 26 березня 2009 року (день звільнення) по 19 жовтня 2009 року (день остаточного розрахунку) в сумі 9 756 грн. 11 коп.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року в задоволенні вищевказаних позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням районного суду, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що позивачка з 27 вересня 2002 року по 26 березня 2009 року працювала в Глобинському управлінні по експлуатації газового господарства, яке є відокремленим підрозділом ПАТ «Полтавагаз». При звільненні ОСОБА_3 нараховано і виплачено 4022 грн. 10 коп., що складається з вихідної допомоги, компенсації за 45 днів невикористаної відпустки, заробітної плати за 8 відпрацьованих днів, допомоги по тимчасовій непрацездатності, щомісячної премії та індексації.

Під час проведення за зверненням позивачки перевірки Територіальною інспекцією праці у Полтавській області встановлено наявність помилкового обрахунку компенсації за дні невикористаної відпустки, в частині не виключення днів, коли працівниця перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. Так, за грудень 2008 року до обрахунку взято 31 день, за лютий 2009 року 28 днів, хоча по два дні у цих місяцях позивачка не працювала, перебуваючи у відпустці. Таким чином, при обрахунку компенсації днів невикористаної щорічної відпустки, в розумінні вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого1995 року взято до уваги на 4 дні більше, ніж працівник фактично відпрацював, що і призвело до невиплати 36 грн. 50 коп. Після виявлення арифметичної помилки у проведенні розрахунку, 19 жовтня 2009 року Глобинським УЕГГ вищевказану суму було перераховано на відповідний банківський рахунок позивачки /а. с. 6/.

З урахуванням встановлених обставин, суд при вирішенні зазначених позовних вимог, вірно виходив з того, що в сумі розрахунку, що підлягав до виплати позивачці, допущено арифметичну помилку, що не може свідчити про несвоєчасність проведення виплати в розумінні ст. 116 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується також з доводами відповідача, наведеними в письмових запереченнях проти позову, щодо пропуску позивачкою встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку на звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, перебіг якого, згідно розяснень, наведених в абзаці пятому пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законо-давства про оплату праці», починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку /а.с. 37-39/.

Як зазначено вище, недоплачені внаслідок арифметичної помилки кошти в сумі 36грн. 50 коп. були перераховані позивачці 19 жовтня 2009 року, в той час як до суду з даним позовом остання звернулася лише 05 лютого 2014 року.

За розясненнями, наведеними в абзаці 6 пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року, пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, однак якщо суд установить, що останній є необгрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Виходячи з вищенаведеного, районний суд, встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_3 не є обґрунтованими, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, правомірно відмовивши останній у задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: