Справа №484/24/15-ц 02.04.2015 02.04.2015 02.04.2015
Провадження №22-ц/784/924/15
Категорія 57 Головуючий у першій інстанції - Мельничук О.В.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Лівінського І.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання - Харитонової І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015 р. за позовом

ОСОБА_3

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Воля»

(далі - ТОВ «Воля»)

про захист прав споживача у зв'язку з невиконанням умов договору про виконання робіт та надання послуг

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до директора ТОВ «Воля» ОСОБА_4, вподальшому, замінивши його на належного відповідача ТОВ «Воля», про захист прав споживача у зв'язку з невиконанням умов договору про виконання робіт та надання послуг.

Позивач зазначав, що 7 червня 2014 р. звернувся до відповідача з пропозицією укласти письмовий договір щодо розробки документації з землеустрою. Проте, в укладенні договору йому було відмолено у зв'язку з відсутністю дозволу Держземагенства у Миколаївській області.

27 жовтня 2014 р. постановою Миколаївського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_3 визнано протиправною діяльність першого заступника начальника ГУ Держземагенства у Миколаївській області при наданні позивачу відповіді на заяву від 5 травня 2011 р. та зобов'язано ГУ Держземагенства у Миколаївській області повторно її розглянути.

Однак, до 6 грудня 2014 р. відповіді на заяву з Держкомагенства у Миколаївській області не надійшло, що надало позивачеві право повернутися до розробки документації без його дозволу.

У грудні 2014 р. позивач повторно звернувся до відповідача з тією ж пропозицією, де йому було запроповано написати заяву та надати відповідний перелік документів, що він і зробив, погодившись тим самим з усіма істотними умовами договору. Однак, договору з ним так і не було укладено, документація з землеустрою не виготовлена.

Посилаючись на те, що його заява була фактично прийнята ТОВ «Воля», а останнє, на думку позивача, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не виконало свої зобов'язання щодо надання якісних та своєчасних послуг, чим позбавило його можливості укласти договір з іншою землевпорядною організацією, просив зобов'язати відповідача укласти з ним письмовий договір відповідно до поданої раніше заяви.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 16 лютого 2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просив рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, звертаючись до суду та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що фактично його пропозиція укласти договір про розробку проекту землевідведення була прийнята відповідачем, однак письмово договір укладено не було, а тому позивач просив зобов'язати директора ТОВ «Воля» укласти з ним письмовий договір на виконання робіт з землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з письмовою заявою до ТОВ «Воля» з пропозицією укласти договір щодо розробки проекту землеустрою. Відповідь на свою пропозицію просив надати протягом трьох днів.

Статтею 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовно.

Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Згідно повідомлення, направленого ОСОБА_3 19 січня 2015 р. ТОВ «Воля», останнє, хоча і з порушенням строку зазначеного позивачем щодо надання відповіді, відмовило позивачу в укладенні письмового договору щодо розробки проекту землеустрою.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів факту прийняття відповідачем пропозиції укласти договір, а тому й вимоги щодо покладення на відповідача зобов'язання укласти з позивачем письмовий договір та виконати умови цього договору не підлягають задоволенню.

До того ж, ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а тому спонукання сторони до укладення договору суперечить вищезазначеній нормі закону.

Посилання апелянта на те, що дії відповідача (як-то повідомлення позивача в усному порядку про ціну за виконання послуг, надання зразків документів для оформлення відповідних клопотань та згоди на обробку персональних даних, а також ненадання негативної відповіді в 15-ти денний термін) свідчать про прийняття ним пропозиції укласти договір, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Проте, дії відповідача, як-то повідомлення позивача в усному порядку про ціну за виконання послуг, надання зразків документів для оформлення відповідних клопотань та згоди на обробку персональних даних, не можуть свідчити про прийняття пропозиції, оскільки зазначені дії не пов'язані з виконанням договору на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, позивач посилався на те, що він має право на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання дозволу на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таке право передбачено п. 3 ч. 3 ст. 123 ЗК України, з якої вбачається, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2014 р. ОСОБА_3, маючи намір отримати земельну ділянку в оренду для обслуговування нежитлової споруди та іншого сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3078 га з земель колишнього Міністерства оборони України за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які знаходяться на території Кодимської та Грушівської сільських рад Первомайського району Миколаївської області із земель державної власності, звернувся до головного управління Держземагенства у Миколаївській області з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Головне управління Держземагенства у Миколаївській області відмовило йому у наданні дозволу у зв'язку з відсутністю підготовлених відповідно до чинного законодавства матеріалів і цю відмову він оскаржив у встановленому законом порядку.

27 жовтня 2014 р. постановою Миколаївського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_3 визнано протиправною діяльність першого заступника начальника ГУ Держземагенства у Миколаївській області при наданні позивачу відповіді на заяву від 5 травня 2011 р. та зобов'язано ГУ Держземагенства у Миколаївській області повторно її розглянути.

Оскільки з часу ухвалення рішення пройшло більше місяця і він відповіді не отримав, то позивач вважав, що відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 123 ЗК України він має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу. У зв'язку з цим ОСОБА_3 і звернувся до ТОВ «Воля» з заявою укласти з ним договір щодо розробки проекту землеустрою. Зазначена заява була зареєстрована відповідачем 22 грудня 2014 р.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 р. оскаржена в апеляційному порядку Головним управлянням Держземагенства України у Миколаївської області та ухвалою судді Одеського апеляційного адміністративного суду 13 січня 2015 р. за цією апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження.

Таким чином, постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2014 р. не набрала законної сили, у зв'язку з чим зазначене рішення й не було виконано головним управлінням Держземагенства України у Миколаївській області.

Враховуючи зазначені обставини, посилання позивача на те, що у нього виникло право, передбачене абз. 3 ч. 3 ст. 123 ЗК України на замовлення розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, є передчасними.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: