Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1141/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Тимченко Л. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

24.06.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Єгорової С.М.

суддів: Гайсюка О.В., Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Любові Петрівни, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П.

Посилався на те, що на виконанні в ДВС перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 398/1814/14-ц, 2/398/1083/14 виданим 06 жовтня 2014 року Олександрійським міськрайонним судом. Зазначав, що на виконання рішення суду необхідно було зобов'язати Олександрійську міську раду протягом місяця з дня набранням рішення суду законної сили спростувати вказану інформацію у той же спосіб, в який вона була розповсюджена, а саме: шляхом оприлюднення після набрання рішенням законної сили, на сайті «Олександрійська міська рада» в розділі головне та в мережі You Tube під рубрикою «Спростування», резолютивної частини рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року. Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. від 24 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження вказане провадження з примусового виконання закрито, хоча на його думку рішення суду не виконане - не розміщено саме відеороліку зі спростуванням. Вважаючи, що дана постанова суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року фактично не виконано, просив визнати неправомірними дії вказаного державного виконавця та скасувати вказану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року узадоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. відмовлено в повному обсязі.

Визнано правомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. щодо винесення постанови від 24 листопада 2014 року про закінчення виконавчого провадження, та такими, що відповідають чинному законодавству.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду через порушення судом норм матеріального і процесуального права та постановлення нової ухвали про задоволення скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представника заявника, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. і представника Олександрійської міської ради, які заперечували проти скасування ухвали суду, вважяючи її законною, дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість судового рішення та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності. Стаття 124 Конституції гарантує обов'язковість виконання судових рішень, ухвалених іменем України, на всій території України.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_2, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

За змістом ст.ст. 5, 6, 11, 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення, зазначеного в виконавчому документі на примусове виконання судового рішення, діє неупереджено в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом.

Стаття 75 Закону передбачає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зокрема, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Частина 4 вказаної статті передбачає, що державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, в тому числі, у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження").

Судовий контроль за виконанням судових рішень передбачений ЦПК України.

У ст. 383 ЦПК України зазначено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VI ЦПК в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом згідно зі статтею 386 ЦПК за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби (у тому числі начальника відділу цієї служби - при оскарженні відмови у відводі державного виконавця) як заінтересованих осіб.

Судовим рішенням у справі про оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі є ухвала (стаття 387 ЦПК).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи ДВС і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що підставою для відкриття провадження у справі став виконавчий лист № 398/1814/14-ц, 2/398/1083/14 виданий 06 жовтня 2014 року за яким Олександрійську міську раду було зобов'язано протягом місяця з дня набранням рішення суду законної сили спростувати вказану інформацію у той же спосіб, в який вона була розповсюджена, а саме: шляхом оприлюднення після набрання рішенням законної сили, на сайті «Олександрійська міська рада» в розділі головне та в мережі You Tube під рубрикою «Спростування», резолютивної частини рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року. За заявою стягувача було видано виконавчий лист.

В постанові про відкриття виконавчого провадження Боржнику було надано строк для добровільного виконання ним рішення суду. На виконання рішення суду боржником - Олександрійською міською радою до відділу ДВС було надано копію скріншоту з офіційного веб-сайту «Олександрійська міська рада» згідно якого боржником 17 жовтня 2014 року о 08 год. 13 хв. на головній сторінці вказаного сайту розміщено спростування , а саме резолютивну частину рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року. Однак до відділу ДВС не було надано підтверджень щодо виконання рішення суду в частині розміщення в мережі You Tube під рубрикою «Спростування» резолютивної частини вказаного рішення суду, що свідчило про не повне фактичне виконання рішення суду за виконавчим провадженням. Згодом, за постановою старшого державного виконавця від 27 жовтня 2014 року на боржника - Олександрійську міську раду було накладено штраф в сумі 680 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду. На підтвердження повного виконання вказаного рішення суду до відділу ДВС було надано копію скріншоту з сайту You Tube згідно якого боржником 31 жовтня 2014 року під рубрикою спростування розміщено резолютивну частину рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року.

24 листопада 2014 року старшим державним виконавцем Борисенко Л.П. було винесено постанову від про закінчення виконавчого провадження, вказане провадження з примусового виконання було закрито в зв'язку з фактичним виконанням рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно з абз. 1 ч. 4 та ч. 7 указаної статті спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У ч. 2 п. 8 постанови від 28 вересня 1990 року № 7 "Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій" Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що за загальним правилом відомості, що порочать особу, повинні спростовуватись у спосіб найбільш близький до способу їх поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на сході громадян, зборах трудового колективу, заміни документу та ін.).

Таким чином, ухваливши зобов'язати Олександрійську міську раду протягом місяця з дня набранням рішення суду законної сили спростувати вказану інформацію у той же спосіб, в який вона була розповсюджена, а саме: шляхом оприлюднення після набрання рішенням законної сили, на сайті «Олександрійська міська рада» в розділі головне та в мережі You Tube під рубрикою «Спростування», резолютивної частини рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року, суд першої інстанції у своєму рішенні визначив спосіб спростування недостовірної інформації, розповсюдженої відносно позивача.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, суд, який видав виконавчий документ, може розглянути за заявою державного виконавця або за заявою сторони питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення.

В такими заявами ні сторони у справі, ні державний виконавець не звертались.

При розгляді скарги, суд взяв до уваги, що в постанові про відкриття виконавчого провадження були передбачені строки та порядок виконання рішення суду, із заявою про роз'яснення рішення стягувач у виконавчому провадженні до суду не звертався.

При цьому, суд не погодився із доводами заявника, що відповідачі у справі (боржники у виконавчому провадженні) на підтвердження виконання судового рішення повинні були надати ДВС не копію скріншоту про розміщення на сайті та в мережі You Tube під рубрикою «спростування» відеозапису із виступом міського голови Цапюка С.К. або представника міської ради із оголошенням резолютивної частини рішення суду, а копію диску з відеороликом, через їх безпідставність.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що рішення суду Олександрійського міськрайонного суду від 18 липня 2014 року було виконано у спосіб, що визначений у резолютивній частині рішення і вказаний у виконавчому листі, і тому державний виконавець правомірно закрив виконавче провадження у зв"язку з фактичним виконанням.

Доводи заявника про те, що під час здійснення виконавчого провадження старший державний виконавець Борисенко Л.П. діяла упереджено, зловживаючи своїми процесуальними правами, були належним чином перевірені судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження, що зазначено в мотивувальній частині ухвали суду.

Висновки суду відповідають обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом правильно застосовані.

Апеляційна скарга не містить передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: