Ухвала

іменем україни

17 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Наумчук М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11 березня 2015 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року.

Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку, визначеного ст. 325 ЦПК України, то заявник просила про його поновлення, посилаючись на те, що отримала рішення апеляційного суду лише 12 лютого 2015 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року позов задоволено. Визнано 6/8 частин квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Визначено частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1: ОСОБА_3 - 2/8 частини, ОСОБА_2 - 4/8 частини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 4/8 частин квартири АДРЕСА_1 в розмірі 51 291 грн, залишено 4/8 частин квартири АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов задоволено частково. Визнано 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 в розмірі 38 468 грн 75 коп., залишено за ОСОБА_3 право власності на зазначену квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду в частині поділу спірної квартири скасувати, залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, в іншій частині оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту судових рішень убачається, що позивач просила визнати частину квартири спільною власністю сторін із визначенням належних їм часток у ній, стягнути грошову компенсацію за належну їй частку.

Правовідносини щодо стягнення на користь співвласника грошової компенсації вартості його частки регулюються ст. 364 ЦК України, а не ст. 365 цього Кодексу, якою передбачена можливість припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення іншим співвласником, який заявив таку вимогу, вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При заявленні співвласником позову про стягнення грошової компенсації за належну йому частку у майні, що є у спільній частковій власності, положеннями ст. 364 ЦК України на іншого співвласника не покладено обов'язок вносити вартість цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тому посилання ОСОБА_2 на незаконність судових рішень у зв'язку з тим, що грошова компенсація за частку не могла бути стягнута з підстав невнесення відповідачем коштів на депозитний рахунок суду, безпідставні.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 324, п. 5 ч. 4, ч. 5 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ М.І. Наумчук