Справа № 534/110/15-ц
№ 2/534/204/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року

Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі:

головуючого судді

при секретарі

Крикливого В.В.

Клімовій С.І.

з участю:

позивача

ОСОБА_3

відповідачів

ОСОБА_4

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську справу за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання батька,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому прохає стягнути із синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 аліменти на своє утримання в розмірі по 500 грн. з кожного щомісячно починаючи з дня подання заяви.

Заявлені вимоги мотивує тим, що є непрацездатною особою, отримує пенсію, розмір якої складає 1065 грн., і потребує матеріальної допомоги з боку відповідачів, які є його рідними синами і здатні таку допомогу надавати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. Додатково пояснив, що двадцять відсотків від нарахованої пенсії з нього утримується за виконавчим провадженням і тому на проживання йому залишається не більше 800 грн., яких вкрай не вистачає для гідного існування. Інших джерел доходів, крім пенсії, він не має. Особистих заощаджень ОСОБА_5 теж не має, так як у 2013 році позичив всі свої гроші сину - відповідачу ОСОБА_4, проте останній їх не повертає, навіть за рішенням суду.

Позивач ОСОБА_5 зазначив, що відповідачі займаються підприємницькою діяльністю, мають власне підприємство та надають послуги з міжнародних вантажних перевезень, отримують стабільний заробіток, проте добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляються. Відповідачі були засновниками власного підприємства та займали на ньому керівні посади, однак після ухвалення судового рішення про стягнення з ОСОБА_4 боргу на користь позивача, вони вийшли з кола засновників, а ОСОБА_4, для зменшення розміру заробітку, офіційно оформився водієм, хоча фактично залишається керівником підприємства.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в суді позов не визнали у повному обсязі. Заперечуючи проти стягнення з них аліментів на утримання батька, пояснили, що їх підприємство є збитковим, заробітна плата нижче рівня мінімальної, вони мають на утриманні дітей та пристарілу мати, тому вони не можуть надавати допомоги позивачу. Додатково зазначили, що сплачують на користь позивача заборгованість за виконавчим листом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.6,7).

Згідно з наданою суду довідкою ОСОБА_5 перебуває на обліку в УПФУ у м.Комсомольську і отримує пенсію за віком в розмірі 1065,23 грн. щомісячно. За довідкою КЖЕП №5 м.Комсомольська місце проживання ОСОБА_5 (зі складом сім'ї 1 особа) зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2013 року з пенсії позивача стягується борг в розмірі 2450 та 17450 грн. (а.с.14-16), що підтверджує доводи позивача про скрутне матеріальне становище.

Як убачається з приєднаних до справи довідок (а.с.35,36) ОСОБА_4 працює водієм міжнародних перевезень ТОВ «Магістраль-Транзит» і його заробітна плата за період з листопада 2014 року по квітень 2015 року складає 2217,13 грн. Відповідач ОСОБА_6 займає посаду директора вказаного підприємства і його заробітна плата за аналогічний період склала 4843,80 грн.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Отже, загальними підставами для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є, зокрема, непрацездатність останніх, потреба у матеріальній допомозі та факт не позбавлення їх батьківських прав відносно дітей.

Виходячи із змісту ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст.ст.10,59,60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечуючи проти заявлених позивачем вимог та посилаючись на факт наявності утриманців та скрутне матеріальне становище, відповідачами будь-яких доказів суду надано не було, хоча їм було роз'яснено про передбачені процесуальним законом наслідки ненадання доказів на заперечення позову.

На початку судового розгляду всім учасникам процесу судом було роз'яснено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦПК України).

В судовому засіданні відповідачі визнали, що раніше вони були засновниками ТОВ «Магістраль-Транзит», ОСОБА_4 був його директором. Підприємство є власником п'яти вантажних автомобілів та службового автомобіля «Хюндай Соната», придбаного в 2013 році. Крім того, підприємство орендує ще п'ять вантажних автомобілів та має річний оборот більше половини міліонна гривень. Крім відповідачів та бухгалтера на підприємстві працює 12 водіїв. Відповідач ОСОБА_6 має у власності легковий автомобіль, яким постійно користується. З огляду на вимоги ч.1 ст.61 ЦПК України згадані обставини не підлягають доказуванню.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що надані ТОВ «Магістраль-Транзит» довідки про заробітну плату відповідачів (20 та 600 гривень на місяць), які до речі підписані не бухгалтером товариства (який зі слів відповідачів веде бухгалтерський облік на підприємстві), а одним з відповідачів, не відображають їх фактичних доходів, тому не приймаються судом в якості доказів. Офіційних відомостей про результати підприємницької діяльності та розмір нарахованої працівникам заробітної плати, суду не надано.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що від підприємницької діяльності відповідачі мають мінливий заробіток, що вони підтвердили в судовому засіданні, наполягаючи на тому, що вони утримують своїх дружин, дітей, в тому числі і повнолітніх, які навчаються у вишах.

З огляду на викладене, враховуючи досліджені в судовому засіданні допустимі докази матеріального та сімейного стану сторін, суд вважає, що непрацездатний позивач ОСОБА_5 потребує матеріального допомоги, а відповідачі мають можливість її надавати в розмірі по 500 грн. з кожного.

Згідно з ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Посилання відповідачів на той факт, що позивач не сплачував аліменти на їх утримання в дитинстві та не допомагав іншим чином, як на підставу для звільнення від обов'язку утримувати батька, на увагу не заслуговують, так як належними та допустимими доказами не підтверджені.

Рішенням Комсомольського міського суду від 31 жовтня 2013 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_5 стягнуто борг за договором позики в сумі 30000 грн. (а.с.13). Однак, суд вважає неспроможними твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що він сплачує позивачу згаданий борг, так як згідно довідки ТОВ «Магістраль-Транзит» таких відрахувань з його заробітку не проводиться, інших доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

При вирішенні питання щодо судового збору, з урахуванням ст.88 ЦПК України, суд виходить з того, що відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову майнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1% від ціни позову, але не менше 243,60 грн. Згідно з ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Таким чином, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 300 грн. у дольовому порядку, тобто по 150 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.199, 200 СК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 500 гривень з кожного.

Стягнення проводити щомісячно починаючи з 23 січня 2015 року.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави по 150 гривень судового збору з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя підпис В.В. Крикливий

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий