печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5455/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Міщенко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до ОСОБА_2 і просить стягнути 1 083 155,56грн. збитків як курсової різниці долару та євро по відношенню до гривні з моменту передачі грошових коштів до часу їх повернення відповідачем, а також 141 816,95грн. як 3% річних за три роки користування грошовими коштами відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 53 000,00доларів США та 6 600 Євро, що є еквівалентом 492 588,44грн. Рішення набрало законної сили 03 грудня 2013 року. Станом на момент розгляду справи курс долара США до гривні становив 7,99грн. за 1 долар США, курс Євро до гривні становив 10,44 грн. за 1 Євро. Проте станом на 16.02.2015р. гривневий еквівалент валютної заборгованості відповідача становить 26,04грн. за 1 долар США та 29,64грн. за 1євро, та відповідно складає : 1 083 155,56грн. ( відповідно еквівалент долара - 1380120грн., еквівалент євро -195624грн.) Отже відповідача повинен відшкодувати збитки позивачу внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань. Крім того, відповідач повинен відшкодувати 3% річних за неповернення грошових коштів за три роки, що складає 141 816,95грн.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, також уточнив період стягнення 3% річних , який складає з часу постановлення судового рішення, тобто з 15.10.2013р. по 16.02.2015р.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги позивача не визнали, заперечували проти їх задоволення, вказуючи на відсутність правових підстав та відсутність будь - яких боргових зобов'язань відповідача перед позивачем з часу постановлення судового рішення. Крім того, за заявою ОСОБА_1 судом було вжито запобіжні заходи, які перешкоджали відповідачу виконанню в добровільному порядку своїх зобов'язань.

Суд вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4, дослідивши надані сторонами письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року задоволено вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та стягнуто на його користь 53 000 доларів США та 6 000 Євро, що є еквівалентом 492 588,44грн. в рахунок повернення виконаного ОСОБА_1 у зобов'язанні купівлі-продажу цінних паперів.

Рішення набрало законної сили 03 грудня 2013 року. Рішення було виконано 29 січня 2015 року, про що свідчить постанова державного виконавця відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві .

Згідно положень ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи встановлені обставини слід визнати безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 083 155,56грн. збитків як курсової різниці долару та євро по відношенню до гривні з моменту передачі грошових коштів до часу їх повернення відповідачем, оскільки в розумінні положень ст. 22 ЦК України курсова різниця іноземної валюти по відношенню до гривні не є збитками.

В цьому випадку слід враховувати те, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем було визначено судом на момент постановлення судового рішення з урахуванням курсу іноземної валюти по відношенню до гривні .

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку суд вважає, що положення ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню до відносин сторін після набрання судовим рішенням законної сили, оскільки боржник ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов'язання в період з 03 грудня 2013 року по 29 січня 2015 року, що складає 17 086,78грн. ( 492 588,44грн. х3х422(днів):365:100).

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16,625 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за період з 03 грудня 2013 року по 29 січня 2015 року в розмірі 17 086,78грн. та судові витрати 234,60грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.