Справа № 570/1324/15-ц
Номер провадження 2/570/744/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

28 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

з участю представника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу ДВС Бродівського районного управління юстиції Львівської області про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту з автомобіля, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в листопаді 2012 року ОСОБА_3, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_4 запропонував придбати у нього транспортний засіб по досить вигідній ціні. Після цього була досягнута домовленість щодо ціни за автомобіль, всі основні умови відчуження, порядок передачі грошей та транспортного засобу. Позивач заплатив грошові кошти в сумі 26 240 грн., та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля. З 01.12.2012 року до 21.02.2015 року позивач вільно, безперешкодно володів та використовував транспортний засіб в своїх особистих цілях. Проте, 21 лютого 2015 року під час руху автомобілем біля посту ДПС поблизу м. Корець Рівненської області його було зупинено інспектором ДПС та повідомлено, що транспортний засіб арештовано на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Бродовського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згодом, стало відомо, що підставою накладення арешту є невиконання рішення суду ОСОБА_4, за яким залишився зареєстрованиий автомобіль. Позивач зазначає, що в даному випадку порушуються його права, а тому інакше, як в судовому порядку він не може їх захистити. За таких умов звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким визнати за позивачем право власності на вищевказаний автомобіль, та скасувати накладений на нього арешт.

Представник позивача підтримала позов та пояснила про обставини, що описані вище. Вважає, що в державного виконавця не було підстав виносити постанову від 03.03.2015 року про опис та передачу на зберігання ОСОБА_2 транспортного засобу, оскільки виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_4 було закрите (постанова від 20.01.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві). Тому, враховуючи викладену правову позицію в поданій позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання позову; справу просить розглядати без його участі.

Інші відповідачі не з'явилися в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачі є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи, чи про слухання справи без їх участі.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не з'явилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, в листопаді 2012 року ОСОБА_3, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_4 запропонував позивачеві придбати у нього транспортний засіб. Після цього була досягнута домовленість щодо ціни за автомобіль, всі основні умови відчуження, порядок передачі грошей та транспортного засобу.

Як зазначає позивач, він заплатив грошові кошти в сумі 26 240 грн., та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобіля. На його ім'я була оформлена довіреність з правом розпоряджатися (керувати, продавати, обміняти, заставляти, знімати з обліку) автомобіль, тощо. Довіреність видана з правом виїзду за кордон, і дійсна до 01.11.2017 року. Зазначена довіреність посвідчена 01.12.2012 року приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Павлюк Т.С.

З 01.12.2012 року до 21.02.2015 року позивач вільно, безперешкодно володів та використовував транспортний засіб - автомобіль Ford Mondeo 1.8 CLX, об'єм двигуна 1796 куб.см, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, в своїх особистих цілях.

Позивач зазначає, що на підтвердження угоди купівлі-продажу автомобіля була оформлена вищевказана довіреність, за якою він отримав автомобіль, та користувався ним. Наводить положення ст.334 ЦК України, відповідно до якої право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. Автомобіль був переданий позивачеві продавцем (відповідачем ОСОБА_3). Отже позивач вважає, що він набув право власності на вказаний автомобіль на законних підставах; а не здійснення реєстрації транспортного засобу не може розцінюватися як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль.

Проте суд вважає, що немає підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права власності на транспортні засоби набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (договорів). Це можуть бути договори: купівлі-продажу, міни, дарування та інші. Право власності на транспортні засоби може переходити до осіб внаслідок спадкування.

Договори купівлі-продажу транспортних засобів, згідно з діючим законодавством, не підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, однак, згідно зі статтею 54 Закону України «Про нотаріат», за бажанням сторін нотаріусами посвідчуються й інші правочини (договори), для яких законодавством не встановлено обов'язкової нотаріальної форми. Тобто, сторони за договором купівлі-продажу автомобіля вправі звернутися до нотаріуса за посвідченням цього договору, а можуть і не звертатися.

За положеннями пункту 3 частини першої статті 208 ЦК України, правочини між фізичними особами у письмовій формі належить вчиняти на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Доказів того, що між позивачем та ОСОБА_3, між позивачем та ОСОБА_4 був укладений відповідний правочин (договір купівлі-продажу транспортного засобу) у письмовій формі, на підставі якого відбувся перехід права власності на автомобіль - не був наданий суду, зважаючи, що позивач зазначає, що він передав за автомобіль грошові кошти в сумі 26 400 грн. В 2012 році розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян складав 536, 5 грн.

Отже, даний вид правочину мав бути вчинений в письмовій формі: або в простій (без нотаріального посвідчення), або оформлений та посвідчений у нотаріуса.

Сторони не надали суду жоден вид договору купівлі-продажу, що мав бути вчинений в даному випадку у письмовій формі.

Згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» для договору купівлі-продажу автомобілів передбачена письмова форма.

Дана постанова також регулює порядок реєстрації транспортного засобу при переході права власності на нього.

Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» та п. 7 вищезазначеного Порядку власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи або їхні представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Позивач не довів суду, що за ним, як за новим власником, була здійснена реєстрація оспорюваного транспортного засобу. За встановлених в ході розгляду обставнин справи слідує, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль.

Покликання позивача на те, що видана на його ім'я довіреність та фактична передача автомобіля є підтвердженням укладеної угоди, та що на цих підставах у позивача виникло право власності на вищевказаний автомобіль - не заслуговують на увагу. Адже позивач помилково вважає, що в такий спосіб він набув право власності на автомобіль.

При цьому позивач не врахував, що при оформленні генеральної довіреності на автомобіль (трактор, комбайн, мопед) перехід права власності не відбувається. Тобто, особа не стає власником, а є лише представником власника транспортного засобу та користується ним. Так, у більшості випадків на підставі генеральної довіреності представник отримує повноваження знімати транспортний засіб з обліку, керувати ним, продавати його, а також виконувати інші дії. Але це є відносини представництва, а отже власник автомобіля (трактора, комбайна, мопеда), при видачі генеральної довіреності не змінюється, та залишається попереднім.

За таких умов немає підстав для задоволення позову про визнання за позивачем права власності на автомобіль.

Позивач також просить скасувати накладений державним виконавцем арешт на спірний автомобіль. Статтею 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права; припинення дії, яка порушує право.

Проте, зважаючи що в даному випадку права позивача не порушуються, то немає підстав і для задоволення решти заявлених позивачем позовних вимог.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що заявлений позов є безпідставним. А тому в його задоволенні слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 225, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу ДВС Бродівського районного управління юстиції Львівської області про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту з автомобіля - задоволити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу (заяву про перегляд заочного рішення) протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.