Справа № 331/6578/15-ц
Провадження 2/331/1815/15
30 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Жукової О.Є.
при секретарі Пакуло В.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру ,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача , в якому просив визнати за ним право власності на квартиру за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна , 21/48.
Позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2015 року було ухвалено рішення, яким було визнано недійсним договір дарування укладений між ним та відповідачем. Беручи до уваги, що при розгляді вказаної справи позивачем не ставилися вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочину, він на теперішній час позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, яке зареєстроване за відповідачем . Як на підставу позовних вимог позивач послався на вимоги ст. ст. 392 , 321 ЦК України, вказавши, що на теперішній час у нього відсутні правовстановлюючі документи на квартиру, його право власності оспорюється іншими особами , і він позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надавши прояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.
Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом надання оголошення в газеті, до судового засідання не з»явився, в зв»язку з чим на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Так судом встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2015 року визнано недійсним договір дарування , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 15.07.2009 року ( а.с.5-6).
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред"явити позов про визнання його права влпасності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності .
Згідно зі ст. 334 ч.4 ЦК України, якщо договір про відчуження підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
У позовній заяві вказано, що позивачу було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності майна, на яке він претендує. Отже вказане право не зареєстроване за позивачем, зазначене підтверджено й рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 13 липня 2015 року № 22805501(а.с.9).
Враховуючи вказані обставини, підстав для застосування норми ст. 392 ЦК України до цих правовідносин не має , тому що зазначена стаття захищає порушене право власника майна, а позивач не є таким. Отже, підстави для задоволення позову відсутні.
В даному випадку , суд приходить до висновку , що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав, і він повинен був звернутися до суду з позовною заявою щодо застосування наслідків недійсності правочину.
Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: