У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Лесько А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровскої області від 17 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника Павлоградського району електричних мереж ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 20 січня 2014 року № 16-к (326), яким його було його звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату працівників за ст. 40 п. 1 КЗпП України; поновити його на посаді контролера енергонагляду першої групи І кваліфікації Павлоградського району електричних мереж; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 1 серпня 2011 року він працював у відповідача. Наказом № 16-к (326) від 20 січня 2014 року його було звільнено на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України. На його думку, звільнення є незаконним, оскільки підприємство, після прийняття рішення про скорочення чисельності штату, не пропонувало йому вакантні посади на які б він міг претендувати з урахуванням своєї освіти, стажу роботи та кваліфікації. Вказував, що державна служба зайнятості не пропонувала йому роботу, тобто відповідач не попереджав у встановленому порядку державну службу зайнятості про наступне його звільнення. Крім того, незаконним звільненням йому спричинені моральні страждання.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровскої області від 17 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки звільнення позивача відбулось з дотриманням норм КЗпП України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровскої області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

А.О. Лесько