Справа № 755/5732/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Марцинкевича В.А.,

при секретарі Бовкун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про визнання частково недійсним контракту, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» про визнання частково недійсним контракту, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді начальника ЖРЕО-411 КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва на умовах безстрокового трудового договору до 31.12.2013 року включно.

Наказом від 30.12.2013 року № 560к ОСОБА_1 було звільнено 31.12.2013 року за переведенням до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» за п.5 ст. 36 КЗпП України.

Під тиском директора Дирекції Гончарової Л.В. позивач була змушена підписати спірний трудовий договір у формі контракту з визначеним строком дії на один рік.

Наказом № 94 від 31.12.2013 року ОСОБА_1 було прийнято на посаду начальника ЖРЕО - 409 Дирекції на умовах контракту.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», що регулює сферу діяльності дирекції, не передбачено категорій осіб або видів робіт щодо можливості укладання контрактів як форми трудового договору.

Своє звільнення позивач вважає незаконним, контракт від 31.12.2014 року таким, що був укладений без законних на те підстав, положення контракту в частині щодо встановлення строку дії контракту і додаткових підстав для розірвання контракту на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП УКраїни є надійсними. 12.12.2014 року Дирецією було оголошено до заслуховування попередження, за яким начальників ЖРЕО № 401-412 попередили про дострокове розірвання

контракту з 27.12.2014 року в зв'язку з невиконанням його умов. В цей же день адміністрацією Дирекції було складено Акт про відмову ОСОБА_1 від підписання попередження. Попередження позивачу вручено не було. Пізніше електронною поштою ОСОБА_1 було надіслане попередження без зазначення дати, номеру та підпису керівника. 16.12.2014 року Дирекція видала наказ № 548 яким зобов'язала начальників ЖРЕО № 401-412 в зв'язку з достроковим розірванням з ними контрактів передати справи, кутові штампи та печатки уповноваженими наказом особам. 25.12.2014 року ОСОБА_1 передала головному інженеру ЖРЕО-409 Цвікус Ю.Г. кутовий штамп та печатку. З 25.12.2014 року по 17.02.2015 року ОСОБА_1 перебувала на лікарняному. Наказу про звільнення за цей час видано не було. 18.02.2015 року ОСОБА_1 вийшла на роботу та о 08 год. 30 хв. доповіла директору Дирекції Новіку С.М. про вихід на роботу. Цього ж дня наказом від 18.02.2015 року № 65к ОСОБА_1 було звільнено з підстав передбачених контрактом п.8 ст. 36 КЗпП України і видана трудова книжка. Крім того позивач зазначила, що їй була спричинена моральна шкода, що полягає у тому, що були втрачені нормальні життєві зв'язки. Довготривале перебування на лікарняному було наслідком душевних страждань, у зв'язку з незаконним звільненням з роботи.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням уточнених позовних вимог.

Представник відповідача КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» проти задоволення позову заперечив.

Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 31.12.2013 року між КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» в особі директора Гончарової Л.В. та ОСОБА_1 було укладено контракт з начальником житлової ремонтно - експлуатаційної організації 409, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва. Контракт було укладено про призначення позивача ОСОБА_1 на посаду начальника житлової ремонтно - експлуатаційної організації 409 з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Директором КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» позивача ОСОБА_1 за невиконання умов п. 4.3.4 контракту, було попереджено про дострокове розірвання контракту з 27.12.2014 року.

Наказом № 65к КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва» від 18.02.2015 року ОСОБА_1 начальника ЖРЕО 409, було звільнено за невиконання обов'язків, передбачених умовами контракту п.8 ст. 36 КЗпП України. Підставою звільнення є акт від 12.12.2014 року, попередження від 12.12.2014 року № 46-264.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є

контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є підстави передбачені контактом.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Так, згідно з п. 4.3 Контракту, начальник може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи підприємства за незабезпечення стовідсоткової оплати за утримання будинків, споруд та прибудинкових територій мешканцями будинків.

Згідно з п. 6.1 Контракту у випадку невиконання чи неналежного виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, сторони несуть відповідальність згідно з законодавством та цим контрактом.

Пунктом 4.6. вказаного Контракту передбачено, що якщо Контракт розривається на підставах, передбачених в ньому, але не передбачених законодавством, про це зазначається в трудовій книжці Начальника з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 була звільнена у зв'язку з невиконання умов п. 4.3.4 контракту Суд приходить до висновку, що у відповідача були підстави для розірвання з позивачем контракту.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови № 9 від 06.1.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», з відповідними змінами і до поповненнями, роз'яснив, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно до ст. 237 - 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під час розгляду справи не встановлено наявність порушення прав позивача, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000 грн. - відсутні.

За правилами ст. 235 КЗпП України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу виплачується лише у випадках затримки видачі трудової книжки, неправильного формулювання причин звільнення.

За правилами ст. 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку виплачується в разі невиплати за вини власника звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього кодексу. Тобто, підставою відповідальності власника є два юридичних факти - порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги свідчення свідків, які підтвердили факт попередження позивача про його звільнення за невиконання п. 4.3.4 Контракту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки звільнення з роботи проведено у відповідності з нормами трудового законодавства України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 21,36,8,237,235,117,116 КЗпП України, ст. ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою ПВСУ №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про визнання частково недійсним контракту, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: