Справа № 303/152/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі Маринець Д.М.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2, що діє від імені Публічного акціонерного товариства Універсал Банк, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року справу за позовом Публічного акціонерного товариства Універсал Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 в якому, посилаючись на неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором № 06/2020К-07 від 18 жовтня 2007 року, просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість станом на 04 грудня 2014 року у розмірі 22 234,62 дол.США, що за офіційним курсом НБУ станом на цю дату, 1 дол.США 15,30 грн., становить 340 115,39 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 317 825,68 грн., в тому числі прострочена заборгованість 1 018,76 грн.,

- заборгованість за відсотками 22 255,90 грн.,

- пеня/підвищені відсотки 33,81 грн.,

та судовий збір у розмірі 3 401,15 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року (т.1, а.с. 174-176) у задоволенні позову ПАТ «Унеіверсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 3 401,15 коп. судового збору.

На наступний день після ухвалення рішення представник позивача подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором станом на 20 лютого 2015 року у розмірі 21 269,79 дол.США та судовий збір у розмірі 3 401,15 грн.

В апеляційній скарзі представник позивача просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 269,79 дол.США та судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги (т.1, а.с. 184-186).

Зазначає, що вимога про дострокове розірвання кредитного договору є правом банку, передбаченим пунктом 10.3 кредитного договору.

Часткова сплата позичальником заборгованості може бути лише підставою для уточнення позовних вимог, а не для відмови у позові, оскільки умови кредитного договору позичальником порушені.

Вказує на те, що позовна заява і не повинна містити «резолютивної частини», як це зазначено в рішенні суду, оскільки для неї передбачені інші вимоги.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (змінило найменування на ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 06/2020К-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 140 000,00 дол.США, зі сплатою за користування кредитом 11,5 % річних, з кінцевим терміном погашення кредиту 17 жовтня 2032 року (т.1, а.с. 16-24), та з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором - договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належну їй на праві власності земельну ділянку по вул.Пряшівська, 6 в м.Мукачево, кадастровий номер :01:006:0154 (т.1, а.с. 25-28).

Між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 24 грудня 2010 року був укладений договір поруки № 06/2020К-07/П, за умовами якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором (т.1, а.с. 43-46) та 28 січня 2011 року додаткова угода до договору поруки (т.1, а.с. 59-60).

Протягом 2010 - 2011 років між банком та ОСОБА_1 укладалися додаткові угоди до кредитного договору (т.1, а.с. 29-40, 47-56) та договори про внесення змін до договору іпотеки (т.1, а.с. 41-42, 57-58), відповідно до яких окремі пункти договорів були викладені в іншій редакції.

Банк надсилав на адреси відповідачки вимоги від 16 жовтня 2014 року (отримані відповідачкою 28 жовтня 2014 року), про сплату заборгованості за кредитним договором, яка станом на дату цієї вимоги становила 22 788,44 дол.США, з яких:

- 82,88 дол.США прострочена заборгованість за кредитом,

- 20 739,96 дол.США строкова сума заборгованості за кредитом,

- 1 878,53 дол.США відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами,

- 87,07 дол.США підвищені відсотки/пеня/штраф за порушення виконання зобовязань за кредитним договором.

Повідомляв, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання вимоги (т.1, а.с. 61-68).

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 04 грудня 2014 року становить 22 234,62 дол.США (т.1, а.с. 69-72), що за офіційним курсом НБУ станом на цю дату, 1 дол.США 15,30 грн., становить 340 115,39 грн., з яких:

- заборгованість за кредитом 317 825,68 грн., в тому числі прострочена заборгованість 1 018,76 грн.,

- заборгованість за відсотками 22 255,90 грн.,

- пеня/підвищені відсотки 33,81 грн.,

Згідно з довідкою від 27 лютого 2015 року № 041/261 (т.1, а.с. 172), яка була видана банком відповідачці, заборгованість останньої за кредитним договором станом на 24 лютого 2015 року становить 20 690,43 дол.США сума кредиту, 218,11 дол.США сума поточних відсотків.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що згідно з довідкою ПАТ «Універсал Банк» № 041/261 за відповідачкою, станом на 24 лютого 2015 року заборгованості відповідно до графіку погашення кредиту немає.

Крім того, відповідно до п.7.1.3 кредитного договору у разі порушення позичальником термінів платежів, встановлених цим договором, банк мав право достроково стягнути заборгованість в повному обсязі за рахунок заставленого майна та/або інших видів забезпечення, що передані в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором.

Проте, погодитись з правовим обґрунтуванням відмови у позові не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Згідно з п.1.1. кредитного договору, з урахуванням внесених змін (пп.1.1.-1.3 додаткової угоди № 4 від 28 січня 2011 року до кредитного договору, т.1, а.с. 47-54), сторони підтвердили, що позичальник отримала кредит у сумі 140 000,00 дол.США.

Сторони договору погодили також, що терміном погашення кожного ануїтентного платежу за графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобовязаний сплатити ануїтентний платіж, та порядок нарахування та сплати процентів за користування кредитом.

Нарахування та сплата пені передбачена п.9.1. кредитного договору, із змінами внесеними п.1.5 додаткової угоди №1 від 24 грудня 2010 року до кредитного договору (т.1, а.с. 30-32), за порушення термінів сплати грошових зобовязань позичальником.

За умовами кредитного договору (п.п. 6.4.1., 10.3., 10.3.1.), якщо позичальник порушує терміни платежів, встановлених цим договором, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобовязаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку (т.1, а.с. 16-19).

Крім того, згідно з п.10.4 кредитного договору, шляхом підписання договору сторони погодили, що у випадку виникнення у позичальника простроченої заборгованості по погашенню кредиту та/або сплаті процентів за користування ним чи інших платежів, строком більше 10-ти календарних днів, банк надсилає позичальнику повідомлення, в якому зазначається сума прострочки та термін сплати. У випадку невиконання позичальником вимоги банку, в термін, встановлений у повідомленні, дата погашення кредиту, вказана у п.1.1. (17 жовтня 2032 року) договору, вважається такою, настала на наступний день після дати, зазначеної у повідомленні. В цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обємі, проценти та інші платежі передбачені даним договором.

Разом з тим, відповідно д ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, він може використати таке право лише у разі:

1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, щонайменше - на три календарні місяці; або

2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або

3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або

4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості, довідки про стан заборгованості (т.1, а.с. 172, 179-182) на час звернення з даним позовом (січень 2015 року) відповідачка здійснювала платежі за кредитним договором, а станом на 24 лютого 2015 року у відповідачки відсутня прострочена заборгованість за кредитом та відсотками. За таких обставин, з врахуванням положень ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» підстави для дострокового стягнення з відповідачів кредиту відсутні.

З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції, в частині правового обґрунтування відмови у позові підлягає зміні із залишенням резолютивної частини рішення про відмову у позові без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати.

Крім того, законом не передбачене солідарне стягнення судових витрат.

За таких обставин, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача судових витрат у розмірі 3 401,15 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, що діє від імені Публічного акціонерного товариства Універсал Банк, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 02 березня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у позові, залишивши резолютивну частину рішення про відмову у позові без змін.

Рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Універсаьбанк» 3 401,15 грн. судових витрат скасувати.

У задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6