Справа № 357/712/15-ц Головуючий у І інстанції Дмитренко А.М.
Провадження № 22-ц/780/4632/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 26.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Гуля В.В.,

при секретарі - Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 січня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 49/МК33/2008-840, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою за користування кредитом процентів у порядку та розмірах, встановлених договором, з кінцевим строком повернення до 23 січня 2015 року. Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є земельна ділянка площею 0,1387 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1. Оскільки позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, станом на 08 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 30 248, 79 доларів США.

Ураховуючи наведене, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2008 року у розмірі 30247,79 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України становить 381 339 грн. 11 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 16 112,15 доларів США, що еквівалентно 2 031 21 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 9 258,67 доларів США, що еквівалентно 116 721 грн. 79 коп., пені у розмірі 2 939,86 доларів США, що еквівалентно 37 062 грн. 10 коп. та штрафу у розмірі 1 938,11 доларів США, що еквівалентно 24 433 грн. 28 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1387 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1, шляхом продажу її банком із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки, в тому числі, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, отримувати всі необхідні документи та довідки у реєстраційній службі Головного управління юстиції Київської області та у всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, але не виключно в інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки, звертатись до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підпис від свого імені за одержання експертної оцінки, отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; отримувати в органах місцевого самоврядування за місцезнаходженням предмету іпотеки довідки про склад сім'ї іпотекодавця, копії будинкових книг тощо. На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління ПАТ КБ «Надра» з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмету іпотеки. Стягнути з відповідача на користь банку сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь - судді доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові ПАТ «КБ «Надра», суд першої інстанції керувався ч.4 ст.267 ЦК України й виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки останній платіж на погашення кредиту позичальником було внесено 19 жовтня 2010 року, а ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду з даним позовом 26 грудня 2014 року. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для відмовив у позові повністю.

Однак в повному обсязі погодитись із такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 24 січня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №49/МК33/2008-840, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США зі сплатою 14,4 % річних з кінцевим терміном повернення до 23 січня 2015 року (а.с.10-12).

Того ж дня на забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 передав банку в іпотеку земельну ділянку площею 0,1387 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності (а.с.23-26).

Встановлено, що 08 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 24 січня 2008 року, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до кредитного договору від 24 січня 2008 року та виклали його в новій редакції (а.с.13-20).

Згідно з пунктом 2.11 цього договору, позичальник вносить необхідний платіж по кредиту та відсоткам, щомісячно до 22 числа поточного місяця.

Пунктом 4.1 цього договору передбачено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитом щодо строків та повноти сплати кредиту, процентів та/або комісій відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення.

Також встановлено, що 08 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору від 24 січня 2008 року, відповідно до умов якої з дати підписання цієї додаткової угоди позичальнику встановлено щомісячну суму мінімально необхідного платежу відповідно до нового графіку (а.с. 21-22).

У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка згідно із розрахунком банку станом на 08 серпня 2014 року становить 30247,79 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ складає 381 339 грн. 11 коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 16112,15 доларів США, що еквівалентно 2 031 21 грн. 94 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 9 258,67 доларів США, що еквівалентно 116 721 грн. 79 коп., пені у розмірі 2939,86 доларів США, що еквівалентно 37 062 грн. 10 коп., штрафу у розмірі 1 938,11 доларів США, що еквівалентно 24 433 грн. 28 коп. (а.с.8-9).

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Разом з тим ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Відповідно до процедури продажу, визначеної ст. 38 зазначеного Закону, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

При цьому, у пункті 5.1 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим договором.

Згідно з пунктом 5.3 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якійособі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в обраний позивачем спосіб є обґрунтованими, оскільки сторонами договору іпотеки досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо способу звернення стягнення на предмет іпотеки, що узгоджується з нормами матеріального права.

Також суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованими посилання представника відповідача на припинення поруки відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, як на підставу для відмови у позові, оскільки згідно з вимогами ст. 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем - ОСОБА_2, так як він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у позові ПАТ «КБ «Надра» повністю у зв'язку пропуском строку позовної давності, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подав до суду заяву про застосування строків загальної та спеціальної позовної давності (а.с. 65).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони встановили як строк дії договору - 23 січня 2015 року, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів згідно графіка. Даний графік є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Позичальник ОСОБА_3 останній платіж за кредитним договором вніс 19 жовтня 2010 року, а ПАТ «КБ «Надра» з даним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки звернулося до суду 26 грудня 2014 року.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Саме так правову позицію було викладено у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість підлягає стягненню за останні три роки перед зверненням кредитора до суду, а неустойка (пеня, штраф) - за останній рік, з урахуванням меж позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.213, 214 ЦПК України зазначене не врахував та дійшов помилкового висновку про відмову у позові повністю.

З наданого позивачем на запит апеляційного суду розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24 січня 2008 року вбачається, що станом на 08 серпня 2014 року заборгованість позичальника за відсотками за період з 26 грудня 2011 року по 08 серпня 2014 року становить 6 161,32 доларів США, що еквівалентно 77 674 грн. 26 коп., заборгованість по пені за період з 26 грудня 2013 року по 08 серпня 2014 року становить 2 061,29 доларів США, що еквівалентно 25 986 грн. 18 коп. (а.с.123-124).

У пункті 29 (абз.1) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз`яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

З графіку погашення щомісячної суми мінімально необхідного платежу видно, що розмір заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором за період з 26 грудня 2011 року становить 11 641,68 доларів США, що станом на 08 серпня 2014 року еквівалентно 146 763 грн. 82 коп. (а.с.21).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 24 січня 2008 року в межах строку позовної давності та з урахуванням меж позовних вимог становить 19 864,29 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України складає 250 424 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 11 641,68 доларів США, що еквівалентно 146 763 грн. 82 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 161,32 доларів США, що еквівалентно 77 674 грн. 26 коп. та пені у розмірі 2 061,29 доларів США, що еквівалентно 25 986 грн. 18 коп.

Що стосується включення штрафу в сумі 1 938,11 доларів США до розміру заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої банк просить звернути стягнення на предмет іпотеки, то колегія суддів вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником вимог пунктів 3.3.1-3.3.6, 3.3.9, 3.3.12 -3.3.22 цього договору (крім пунктів 3.3.5-3.3.7) позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф 5 процентів від суми залишку по кредиту розрахованої на день порушення умов цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до пункту 4.3 кредитного договору, у випадку прострочення позичальником виконання зобов`язання, визначеного пунктом 2.11 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення зобов'язаний сплатити банку штраф у розмір 10 процентів від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок.

Однак матеріали справи не містять даних про те за який саме випадок порушення позичальником умов договору нарахований штраф у вказаному вище розмірі та відсутні розрахунки щодо нарахування цього штрафу. Тому неможливо перевірити та невідомо яким чином, за яке конкретне порушення і з якого розміру заборгованості він нарахований. З цих же підстав неможливо встановити дотримання банком спеціального строку позовної давності при включені штрафу до загальної суми заборгованості. Тобто, дані позовні вимоги є недоведеними.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що позов ПАТ «КБ «Надра» підлягає задоволенню частково та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 24 січня 2008 року, яка утворилася станом на 08 серпня 2014 року у розмірі 19 864,29 доларів США, що еквівалентно 250 424 грн. 26 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 11 641,68 доларів США, що еквівалентно 146 763 грн. 82 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 161,32 доларів США, що еквівалентно 77 674 грн. 26 коп. та пеня у розмірі 2 061,29 доларів США, що еквівалентно 25 986 грн. 18 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1387 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, шляхом його продажу ПАТ «КБ «Надра» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки, оскільки позивач згідно з Законом України «Про іпотеку» і умовами договору іпотеки має право на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також підлягає задоволенню вимога ПАТ «КБ «Надра» про передачу предмета іпотеки на час його реалізації в управління банку, оскільки така можливість передбачена ст. 34 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду.

Разом з тим, колегія суддів колегія суддів вважає, що позовні вимоги про надання права позивачу отримувати необхідні документи, їх дублікати в зазначених позивачем установах, органах, службах та підприємствах, здійснення необхідних платежів та інших дій у зв'язку з виконанням рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів існування такого спору.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Надра» з наведених вище підстав.

Згідно з ч.1 і ч.5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ПАТ «КБ «Надра» сплатило судовий збір у розмірі 3 654 грн. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позов ПАТ «КБ «Надра», тому з відповідача на користь ПАТ «КБ «Надра» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 49/МК33/2008-840 від 24 січня 2008 року, яка утворилася станом на 08 серпня 2014 року в розмірі 19 864,29 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України становить 250 424 (двісті п'ятдесят тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 26 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 11 641,68 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України становить 146 763 грн. 82 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 161,32 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України становить 77 674 грн. 26 коп., та пеня у розмірі 2 061,29 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного Банку України становить 25 986 грн. 18 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1387 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом його продажу публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, на умовах та в порядку, викладеному в ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням банку всіх повноважень продавця предмету іпотеки.

На час реалізації предмету іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра».

В решті позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді