АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1346/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Корніюк А.П.,

суддів: П'єнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Дубової М.В.

апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 травня 2015 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Кей-Колект" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ТОВ „Кей-Колект" звернулось із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_1 та АТ „УкрСиббанк" укладено кредитні договори №0 від 26.04.2007 року та №0 від 13.06.2008 року. Відповідно до умов зазначених договорів Банк надав Позичальнику кредити в сумі 75 356 доларів США та 15 000 доларів США відповідно, а Позичальник взяла на себе зобов'язання повертати кредити, сплачувати проценти за користування кредитами, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в порядку та на умовах, визначених кредитними договорами та Додатками №1 до них - графіками погашення кредитів. Відповідно до договору факторингу №1 від 12.12.2011 року ТОВ «Кей-Колект» набуло у власність від АТ «УкрСиббанк» права вимоги по зазначеним кредитним договорам в обсязі станом на дату укладення цього договору і визначену в додатку №1 до цього договору. Свої зобов'язання відповідачка належним чином не виконувала та допустила заборгованість, яка станом на 01.12.2013 року становить: за договором №0 від 26.04.2007 року - 80 216,43 доларів США, з яких: 51 430,64 долари США заборгованість по основній сумі кредиту, 28 785,79 доларів США заборгованість по відсотках, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 1 038 882,98 грн.; за договором №0 від 13.06.2008 року - 20 643,43 долари США, з яких: 13 035,80 доларів США заборгованість по основній сумі кредиту, 7 607,63 доларів США заборгованість по відсотках, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить - 267 353,06 грн. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та зазначав, що оскільки станом на 12.03.2015 року офіційний курс гривні до іноземних валют змінився, тому заборгованість ОСОБА_1 за договором №0 від 13.06.2008 року становить 23459,80 доларів США, що еквівалентно 505 558,69 грн., а за кредитним договором №0 від 26.04.2007 року становить 86220,53 долари США, що еквівалентно 1 858 052,40 грн., які і просив стягнути з відповідачки в судовому порядку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Кей-Колект" загальну суму заборгованості за кредитним договором №0 від 13.06.2008 року у розмірі 23 459,80 доларів США, що відповідно до курсу НБУ у національній валюті становить 505 558,69 грн.; загальну суму заборгованості за кредитним договором №0 від 26.04.2007 року у розмірі 86 220,53 доларів США, що відповідно до курсу НБУ у національній валюті становить 1 858 052,40 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт зазначає, що судом не враховано пропуск позивачем строків позовної давності на підставі п.7.13 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів" та по періодичних платежах; також судом не враховано розпорядження Держкомісії з врегулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 03.04.2009 року «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» з наступними змінами та лист Національної комісії по регулюванню ринків фінансових послуг №3772/16-12 від 27.05.2013 року. ОСОБА_1 зазначає, що позивач не може в даному випадку бути фактором, оскільки в нього відсутній дозвіл (ліцензії НацБанку України) на здійснення відповідної фінансової діяльності. Суд не звернув уваги на те, що в справі відсутній оригінал договору факторингу та не надав в рішенні правової оцінки цьому договору; не перевірив та не з»ясував, чи має позивач ліцензію на здійснення фінансової діяльності та право на проведення фінансових операцій. Судом помилково стягнуто з відповідачки борг у національній валюті гривні, оскільки договори укладались в іноземній валюті та їх умови не передбачають заміни однієї валюти іншою або національною грошовою одиницею, а посилання суду на ст. 533 ЦК України є безпідставним. Апелянт посилається на те, що в суді першої інстанції кредитні справи не оглядалися, а в матеріалах справи відсутні оригінали кредитних договорів. Також, ОСОБА_3 зазначає, що судом не надано оцінку договору факторингу від 12.12.2011 року і вказує, що цей договір є недійсним з підстав відсутності у ТОВ «Кей-Колект» при укладенні договору цивільної дієздатності, реального настання правових наслідків, господарської компетенції, свободи волевиявлення контрагентів та невідповідність волевиявлення їх внутрішньої волі; а також апелянт зазначає, що договір факторингу не відповідає загальним вимогам закону та моральним засадам суспільства.

Апелянт апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі і просить її задовольнити , скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник позивача до суду не з»явилася, направивши заяву щодо розгляду справи у її відсутності.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 26 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно договору Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 75 356 доларів США строком до 26 квітня 2028 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12,5% річних.

15 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 26.04.2007 року. В цій угоді сторони обумовили зменшення з 15.07.2009 року процентної ставки до 10% річних в Доларах США, а з 30.06.2010 року збільшення - до 12,5% річних в Доларах США. Сторони домовилися, що за користування кредитним коштами понад встановлений термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення.

Встановлено, що 13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 15000 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору становить 72814, 50 грн., а остання взяла на себе зобов'язання повернути цей кредит не пізніше 12.06.2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користуванням кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, процентна ставка встановлена в розмірі 15,00 % річних і у разі неповідомлення Банком позичальника щодо нового розміру відсоткової ставки на наступний місяць, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором у попередній місяць.

13 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року. Відповідно до цієї угоди сторони погодили внести зміни до договору, а саме: додати до договору графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, тарифи банку. Також п.3.5 доповнено новим підпунктом, що регулює порядок сплати платежів. Пункт 5.2 доповнено абзацом, що встановлює зміни процентної ставки. Пункт 7.5 доповнено новим абзацом, в якому позичальник підтверджує, що є клієнтом банку і ознайомлений з усіма тарифами.

Додатковою угодою №1 від 31 жовтня 2008 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, що укладеною між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 узгоджено між сторонами процентна ставка у розмірі 25% річних за використання кредитних коштів за траншами, що будуть видаватися позичальнику в порядку, передбаченому Договором від 31.10.2008 року та встановлено процентну ставку в розмірі 50% річних за користування кредитними коштами за траншами понад встановлений договором строк.

03 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №3 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року, якою сторонами узгоджено зміну кінцевого терміну повернення кредиту, а саме: до 12 червня 2025 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту. Протягом 30 днів з дня укладення даної додаткової угоди позичальник зобов'язаний укласти договори про внесення змін до договорів.

Також 03 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 4 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 13.06.2008 року. Сторони домовилися, що для ідентифікації договору може застосовуватися як номер договору №0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку №2, а також про зміну схеми погашення кредиту, а саме: повернення кредиту має здійснюватися шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу та щодо нарахування процентів,які здійснюються щомісяця у два етапи. Ця додаткова угода передбачає дострокове погашення кредиту та плату банку комісії за управління кредитом при зміні схеми погашення кредиту у розмірі 1,00 дол. США (7,70 гривень).

12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до п. 1.1 якого АТ «УкрСиббанк» зобов'язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а ТОВ «Кей-Колект» - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження АТ «УкрСиббанк» за плату.

Згідно п.1.2. зазначеного договору обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку №1 до цього договору.

Встановлено, що право вимоги за кредитними договорами, що укладені 26 квітня 2007 року за № 0 та 13 червня 2008 року за № 0 між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 передано АТ «УкрСиббанк» у власність ТОВ «Кей -Колект», що підтверджується випискою з додатку №1 до Договору факторингу №1 від 12.12.2011 року (перелік первинних договорів) сторонами не оспорюється.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов»язання по кредитним договорам, тому станом на 12.03.2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 квітня 2007 року по основній сумі кредиту в розмірі 51430,64 долари США, по процентам в розмірі 34789,89 доларів США, а всього - 86220,53 долари США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ в національній валюті станом на 12.03.2015 року 1858052,40 грн. та за кредитним договором № 0 від 13 червня 2008 року - заборгованість по основній сумі кредиту в розмірі 13035,80 доларів США, заборгованість по відсоткам в розмірі 10424 долари США, а всього -23459,80 долари США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ в національній валюті станом на 12.03.2015 року 505558,69 грн. А тому, суд прийшов до вірного висновку, що зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення із ОСОБА_1

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. ( ч.1 ст.1054 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до мов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не надано правової оцінки доводам відповідача та її письмовим запереченням є обґрунтованими, адже відповідно до п. 2 ч. 1 та абзацу 2 п.3 ст. 215 ЦПК України рішення суду складається із описової частини із зазначенням узагальненого викладу позиції відповідача та інших доказів, досліджених судом та мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи заперечення. Однак, це порушення не призвело до невірного вирішення справи по суті.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглянуто заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає їх передчасними, адже сторони у судове засідання 18.05.2015 року не з»явилися і суд в нарадчій кімнаті оцінював надані докази та ухвалював судове рішення. Щодо посилань апелянта на те, що в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування про результати розгляду заяви щодо застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає їх обґрунтованими, однак це порушення не призвело до невірного вирішення справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, виходячи із слідуючого.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 261; ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, п. 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв»язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Аналогічна позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.11.2013 року по справі № 6-126цс13, що відповідно до ч.1ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права та для всіх судів України.

Щодо застосування строку позовної давності до кожного платежу відповідно до графіків платежів, що є додатками до кредитних договорів, які укладені між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 26.04.2007 року за №0 та 13.06.2008 року за №0, колегія суддів вважає, що ця заява також задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до довідок розрахунків залишків заборгованості ОСОБА_1 за договорами №0 від 26.04.2007 року та № 0 від 13.06.2008 року у валюті договорів відповідачкою в липні місяці 2012 року проводилася плата по кредитним договорам, а позивач звернувся до суду із відповідним позовом 01.12.2014 року. (а.с. 171-177).

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме ч. 1 ст. 159, ч. 2 ст. 173, ст. 179 ЦПК України є безпідставними, адже судом під час ухвалення рішення досліджено усі матеріали справи. Разом з тим, апелянткою не заперечується факт укладення кредитних договорів із АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») 26.04.2007 року та 13.06.2008 року, а відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказуванню не підлягають.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в тій частині, що договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року, який укладений між АТ «УкрСиббанком» та ТОВ «Кей-Колект» не відповідає чинному законодавству, суперечить розпорядженню Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231, яким визнано незаконним передачу права вимоги до фізичної особи за договором факторингу; цей договір не поєднує елементів договору, тому не може вважатися договором факторингу; судом не перевірено та не надано оцінку тому, чи мало право ТОВ «Кей - Колект» на укладення договору факторингу, чи має ТОВ «Кей-Колект» ліцензію на фінансову діяльність і чи має право на валютні операції не можуть бути взяті до уваги, адже на час розгляду справи як судом першої інстанції так і апеляційним судом вищезазначений договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року є неоспореним.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно зазначено в оскаржуваному рішенні про те, що ТОВ «Кей - Колект» є правонаступником АТ «УкрСиббанк» заслуговують на увагу, однак колегія суддів вважає, що вказане посилання не призвело до невірного вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не дав оцінки договору факторингу, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже суд при ухваленні рішення у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України дав оцінку усім доказам, що надавалися учасниками процесу. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із оцінкою доказів.

На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та порушив норми матеріального права, стягнувши із відповідача грошову суму у національній валюті є такими, що не заслуговують на увагу, адже суд, задовольняючи позовні вимоги, стягнув із ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в валюті договорів (доларах США) і у відповідності до вимог ст. 533 ЦК України зазначив грошовий еквівалент відповідно до курсу НБУ в національній валюті - гривні.

Встановлено, що апелянтом не оспорюється розмір стягнутих судом першої інстанції сум.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Справа: №22ц/792/1346/15

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 19, 27