Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Сініловій Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про відшкодування майнової шкоди

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі ПАТ «ММК ім.Ілліча») про відшкодування майнової шкоди.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що у періоди з 11.09.1982 року по 10.07.1993 року, з 01.11.1994р. по 03.01.1995 рік, з 01.01.1996р. по 06.12.1997 роки працювала на посаді апаратника електролізу дільниці добування водню цеху №3, що відноситься до Списку №2, на Донецькому хіміко-металургійному заводі, який в подальшому був приєднаний до підприємства відповідача. Загальний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці по Списку №2 у позивача складає 12 років та 11 місяців, що дає право на пільгову пенсію після досягнення позивачем 50 років з 14 вересня 2005 року. Але з вини відповідача пенсія була призначена лише 15 вересня 2010 року. У зв'язку із чим вважає, що за період з 15.09.2005 року по 15.09.2010 року з вини відповідача їй не була призначена пенсія та за вказаний період її можливий розмір складає 88 323,60 грн. (60 місяців х 1 472,06 грн.). Працюючи у відповідача позивач не знала, що працює на посаді, яка відноситься до Списку №2 та має право на пенсію на пільгових умовах, тому вперше звернулася за призначенням пенсії лише в 55 років, тобто 15 вересня 2010 року. В 2013 році після отримання уточнюючої довідки у Відповідача позивач дізналася, що мала право на пільгову пенсію. Посилаючись на положення п.29 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та ч.2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначає про обов'язок відповідача не пізніше дня досягнення пенсійного віку повідомляти працівників про виникнення права на пенсію та у разі порушення вказаного обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду працівнику. На підставі цього просила стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 88 323,60 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні тим, що зазначені в позові.

Представник відповідача ПАТ «ММК ім.Ілліча» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що за змістом норм ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися фізичною особою особисто або через представника у будь-який час після виникнення права на пенсію. Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсі відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 р. № 22-1 передбачено пред'явлення заяви про призначення пенсії до управління Пенсійного фону України у районах, містах і у районах у містах. Вказує, що відсутній безпосередній причинний зв'язок між недоотриманням пенсії та бездіяльністю відповідача щодо неповідомлення позивача про виникнення у останнього права на пенсію. Саме по собі неповідомлення не означає, що позивач була позбавлена можливості отримувати пенсію з моменту, коли її стаж на посаді апаратника електролізу склав 12 років 11 місяців, оскільки позивач наділена правом особисто звертатися до управління Пенсійного фонду України з відповідною заявою за місцем проживання (реєстрації). Також зазначає, що відсутні доказі звернення ОСОБА_1 до відповідача та управління Пенсійного фонду України у 2005 році в момент коли виникало право на призначення пенсії на пільгових умовах. Крім того відсутні докази неправомірних дій відповідача по відношенню до позивача з приводу оформлення необхідних документів для призначення пенсії. При визначені неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначені реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Позивач взагалі не звертався до відповідача або до управління пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії в 2005 році, у зв'язку із чим не має право на відшкодування упущеної вигоди. На підставі зазначеного просив відмовити у позові повністю.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області та отримує пенсію за віком з 15.09.2010 року. Загальний стаж роботи на момент призначення пенсії склав 35 років 8 місяців 26 днів, коефіцієнт стажу - 0,35667, що підтверджується листом управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області від 15.04.2015 року №3636/06.

Згідно даних трудової книжки в період з 11.09.1982 року по 01.03.2004 року позивач працювала на Донецькому хіміко-металургійному заводі, який у подальшому в 1999 році був реорганізований та приєднаний до підприємства відповідача, що підтверджується договором безоплатного користування державного майна від 23.12.1999р., актом приймання-передачі та Статутом ПАТ «ММК ім.Ілліча» від 21.04.2015 року.

Згідно довідки, яка уточнює особливий характер праці або умови праці, що необхідні для призначення пільгової пенсії, від 11.12.2013 року №88, виданої підприємством відповідача, позивач ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Донецькому хіміко-металургійному заводі з 11.09.1982 року по 10.07.1993 року, з 01.11.1994р. по 03.01.1995р., з 01.01.1996р. по 06.12.1997р. в якості апаратника електролізу дільниці отримання водню цеху №3, що передбачено Списком №2, розділом Х, підрозділом 3, позиція 2110А030-1754р. «Хімічне виробництво». Атестація робочих місць проведена. Наказ №75 від 23.04.1997р. Простої виробництва: з 11.07.1993р. по 31.10.1994р., з 04.01.1995р. по 31.12.1995р., з 06.12.1997р. - виробництво зупинене.

Згідно пункту б). частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка чинна в період спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивач вказує, що не знала про виконання нею роботи, яка відноситься до Списку №2 та про можливість виходу на пенсію на п'ять років раніше на пільгових умовах. Через невиконання відповідачем обов'язку повідомити позивача та представити документи для оформлення пенсії до управління Пенсійного фонду України їй було завдано шкоду.

При вирішенні спірних правовідносин суд керується наступними положеннями діючого законодавства.

Статтею 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається з дня подання заяви.

Згідно з постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 " Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії працюючим громадянам подається працівником до управління Пенсійного Фонду України у районах, містах і районах у містах через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (пункт 1.2).

Посадова особа, відповідальна за підготовку документів для призначення пенсій працівникам, має вести облік осіб, яку набувають права на пенсію, та не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах.

За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до Порядку адміністрація підприємства, установи, організації в 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи.

Згідно ст.101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За частиною 2 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Виходячи із системного тлумачення назви статті 101 Закону - «Відповідальність за достовірність даних і документів, виданих для оформлення пенсії» та змісту її положень (частини 1 та 2) вбачається, що норми частини 1 та 2 в своїй логічній послідовності мають за мету закріпити право управління Пенсійного фонду отримувати від працедавця всі необхідні документи для призначення пенсії та проведення їх перевірки для обґрунтованого прийняття рішення про призначення пенсії. І саме для належного виконання зазначеного обов'язку підприємством перед державою або громадянином частина 2 встановлює відповідальність у вигляді відшкодування можливої шкоди, яка може бути заподіяна підприємством в разі несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів. При цьому вказана стаття не передбачає відповідальності підприємства за несвоєчасне повідомлення працівника про виникнення права на пенсію.

Обов'язок оформлювати та/або подавати достовірні пенсійні документи виникає у підприємства лише після звернення працівником із відповідною заявою про призначенням пенсії або на запит управління Пенсійного фонду України.

Проте позивачем не представлено доказів подібного звернення до підприємства або до управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії в 2005 році. Таке звернення позивачем мало місце лише в 2010 році.

За таких обставин відповідач не мав обов'язку оформлювати пенсійні документи без заяви позивача.

Вказані положення закону не передбачають прямої послідовності між повідомленням працівника про виникнення права на пенсію та відшкодування шкоди за невиконання підприємством таких дій.

Крім того, позивач наділений правом особисто звернутися із заявою про призначення пенсії як до підприємства, на якому він працює, так і безпосередньо до управління Пенсійного фонду. Натомість позивач не звертався до вказаних осіб за призначенням пенсії в 2005 року, а звернувся лише в 2010 році, що є первопричинним в призначенні пенсії в 2010 році.

Статтею 49 КЗпП України установлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Позивач не звертався в 2005 році до підприємства за видачою довідок для призначення пенсії, які б підтверджували характер та умови праці позивача. В свою чергу зі сторони відповідача не встановлено фактів видачі ним недостовірних документів або повідомлення відомостей, які б обмежували чи позбавляли позивача права на призначення пенсії в 2005 році.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Безпосереднього причинного зв'язку між недоотриманням пенсії та бездіяльністю відповідача щодо неповідомлення позивача про виникнення у останнього права на пенсію немає, оскільки надане йому право респондується з його обов'язком подати заяву до відповідного органу, який він особисто не виконав.

Таким чином, судом не встановлено, наявності вини, протиправності дій відповідача та причинного зв'язку між цими складовими, тому застосування до спірних правовідносин ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 1166 ЦК України є безпідставним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 174, 209, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», третя особа Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про відшкодування майнової шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов