Справа № 2-2634/11
РІШЕННЯ

іменем України

„29 листопада 2011 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що їй на праві власності належить 38/72 частин житлового будинку №6 по вул. Богомаза у м. Дніпропетровську, який знаходиться на земельній ділянці площею 600,00 кв.м, у м. Дніпропетровську по вул. Богомаза, 6, кв кв. 1; житлова площа складає 31,7 кв.м, підсобна 17,8 кв.м.

У 2002 році на вказаній площі 38/72 частин будинку №6 по вул. Богомаза у м. Дніпропетровську деревна веранда була встановлена цегляною будівлею зі зміною розміру; загальна площа будинку 114,2 кв.м, з яких житлова 51,3 кв.м.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду земельна ділянка приватизована, та суміжні землекористувачі не мають жодних претензій.

Предмет позову становить вимога про ухвалення рішення про узаконення пристройки до будинку №6 по вул. Богомаза, 1-1 площею 8,2 кв.м.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

За ст. ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У судове засідання відповідач, повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.

Заслухав пояснення позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом на підставі договору дарування від 05.02.1998 р., позивач є власником 38/72 частин житлового будинку №6, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м, що знаходиться: м. Дніпропетровськ, вул. Богомаза, буд. 6.

На зазначеній земельній ділянці знаходиться: А-1 житловий будинок шл/бл. пл. 57,0 кв.м, Б-1 житловий будинок гліноб. пл. 16,5 кв.м, В - сарай шл/бл, Г сарай дерев, Д вбиральня дерев, Е вбиральня дерев, І мостіння, №4 - колодязь, №1-3, 5-8 огородження, за заявою власника було відчужене: у житловому будинку А-1 кв. 1, в сінях а-1 прим. 1-1 1-2, відкрита веранда а2-1, крильце а?, сарай В, вбиральня Д, у спільному користуванні мостіння І, колодязь №4, огородження №1, 5, 8; житловою площею 25, 3 кв.м.

Позивач є власником земельної ділянки площею 0.0245 га, яка розташована по вул. Богомаза, 6 в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська; цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування господарських будівель і споруд.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

До них належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Утім, позивач обрав спосіб захисту, який не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, та не встановлений законом, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 11, 15, 212, 214-215, 218,224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї