ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9603/15-ц
провадження № 2/753/5147/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про приведення приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», в якому просив зобов'язати відповідача демонтувати самовільно встановлені двері в загальному коридорі тринадцятого поверху житлового будинку АДРЕСА_1, що межує з квартирами № 60 та № 61, а також самовільно збудовані стіни та привести приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху у зв'язку із тим, що подана без додержання вимог ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви. Позовна заява має відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що вказану заяву було подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: в порушення вимог ч.5 ст. 119 ЦПК України позивачем до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, посилаючись на п.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживача» зазначає, що він звільнений від сплати судового збору.

Проте, таке посилання позивача у позові на Закон України "Про захист прав споживачів", відповідно до якого за позовами, пов'язаними з порушенням прав споживачів встановлено пільги по сплаті судового збору, згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", є безпідставним, виходячи з наступного.

Закон України "Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 року № 5 роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Проте, така категорія справ за заявленими вимогами не відноситься до захисту прав споживачів і на спірні правовідносини дія Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється.

За викладених обставин позовна заява ОСОБА_2 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам викладеним у статті 119 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» про приведення приміщення у попередній стан відповідно до проектної документації - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати двох днів з дня отримання позивачем ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА