Справа № 2-477/11
Провадження № 22-ц/779/13/2015
Головуючий у 1 інстанції Бердан Н. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Голова Войнилівської селищної ради Калуського району про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Калуського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

09 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Голова Войнилівської селищної ради Калуського району про визнання заповіту недійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його рідний брат ОСОБА_2, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, однак при зверненні до нотаріальної контори він дізнався, що брат склав заповіт на користь ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 на момент складання заповіту був важко хворий та не усвідомлював значення своїх дій, а викладене в заповіті не відповідало його внутрішній волі, заповіт складений з порушенням його форми та посвідчення, просив позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 посилається на невідповідність висновків суду матеріалам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не взяв до уваги, що відповідно до медичної документації та показань допитаних у судовому засіданні лікарів, у хворого ОСОБА_2 з 09 липня 2010 року на фоні тяжкого соматичного стану виявилися виражені психопатологічні порушення: оглушення, неадекватність, утруднений вербальний контакт, загальмованість із періодичним збудженням, погіршення осмислення, значиме зниження мнестичних та інтелектуальних функцій.

Крім того, не враховано судом і розбіжностей у свідченнях секретаря виконавчого комітету Войнилівської сільської ради Калуського району ОСОБА_6 та свідків заповіту ОСОБА_7 і ОСОБА_8, не дано оцінки поясненням ОСОБА_9, який під час складання заповіту був присутній із своєю дружиною як зацікавлені особи.

Вважає, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній психічний стан особи в момент вчинення правочину. Тому, при наявності двох експертиз, висновки яких суперечать один одному, суд повинен був давати належну оцінку їм в сукупності з іншими доказами у справі.

Просив скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2014 року зазначене рішення було скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 серпня 2014 року, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 лютого 2014 року було скасовано, а справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2014 року апеляційне провадження було зупинено до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 січня 2015 року до участі у розгляді справи в якості правонаступника ОСОБА_2 залучено ОСОБА_3.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали з вищенаведених підстав.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_10 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Представник Войнилівської селищної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 16 липня 2010 року ОСОБА_2 було складено заповіт, яким він усе своє майно заповів ОСОБА_4. Заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради ОСОБА_6

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 в момент посвідчення заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Крім того, заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним.

Так, на підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 Постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 29 вересня 2011 року № 09/03-425 підпис у графі «Підпис заповідача» у заповіті, посвідченому секретарем виконавчого комітету Войнилівської селищної ради Каслуського району Івано-Франківської області від 16 липня 2010 року виконаний ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 14 - 18 листопада 2011 року №396, ОСОБА_2 страждав порушенням пізнавальної функції органічного ґенезу, що істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними 16 липня 2010 року на час складання заповіту.

Відповідно до акту повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи від 15 травня 2013 року визначити психічний стан ОСОБА_2 та вирішити питання щодо його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 16 липня 2010 року не є можливим.

Згідно висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи №370 від 22 травня 2015 року, проведеної при новому апеляційному розгляді, визначити психічний стан ОСОБА_2 та вирішити питання щодо його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час складання заповіту 16 липня 2010 року не виявляється можливим.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що за обставин, коли повну неспроможність заповідача у момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій і керувати ними не встановлено, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстав для визнання заповіту недійсним немає.

Крім того, звертаючись до суду та посилаючись на положення ст. 1257 ЦК України щодо нікчемності, позивачем в обґрунтування позовних вимог не наведено підстав нікчемності заповіту.

Належних доказів в силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження того, що волевиявлення ОСОБА_2 під час складання заповіту не було вільним і не відповідало його волі, не надано, а тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з цього приводу.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, правонаступником якого є ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський