23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня

1996 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

У червні 2015 року до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави звернулась ОСОБА_5 з апеляційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 1996 року.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 липня

2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня

1996 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції або закрити провадження у справі у звʼязку зі смертю позивача, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що сторони тривалий час шлюбні стосунки не підтримують, крім того, враховано те, що позивач виїхав у довге тривале закордонне відрядження, де має намір створити нову сімʼю.

Відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з вискоком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КпШС шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими.

Статтею 44 КпШС визначено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 1996 року, шлюб зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а. с. 1).

Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 12 червня 2015 року № ІІІ-872/2, 09 жовтня 1996 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на підставі заяви ОСОБА_4 та рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня

1996 року зареєстровано актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 10).

Відповідно до довідки Октябрського районного суду м. Полтави від

22 червня 2015 року № 11942, матеріали справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, відповідно до наряду 1.6. «Акти та інші документи про вилучення для знищення справ (документів), що не підлягають зберіганню», згідно акта від 23 лютого 2010 року № 1 знищені.

Таким чином суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що доказів, які б спростовували обґрунтованість рішення суду першої інстанції не надано, а тому дійшов правильного висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова