Справа № 676/2875/15-ц
Номер провадження 2/676/1412/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 р. Кам'янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

з участю секретаря Білоус Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05.10.1998 р. ним було придбано у його тещі ОСОБА_4 цегельну дачу(садовий будинок з мансардою і підвалом) в с.Брага Камянець-Подільського району занальною площею 69,7 кв.м, яка розташована на земельній ділянці площею 0,12 га. Вказаним майном володів і користувався з моменту придбання. 22.04.2013 р. померла ОСОБА_4 13.05.2014 р. під час звернення у відділ Держземагенства у Камянець-Подільському районі дізнався, що земельна ділянка на якій розташований садовий будинок з мансардою та підвалом, належала на праві власності ОСОБА_4Ф, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ 01690 від 31.03.1998 р. Позивач просить суд на підставі ст..377, 381 ЦК України, ст..120 ЗК України визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, яка знаходиться на території Жванецької сільської ради Камянець-Подільського району в кооперативі «Швейник», яка була зареєстрована за померлою ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на земелю серія ХМ 01690 від 31.03.1998 р. В судове засідання позивач, його представник не зявились, направили суду заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, просять позов задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявились, направили суду заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги позивача визнають в повному обсязі.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

05.10.1998 р. позивачем було придбано у ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу дачу, яка знаходиться в с.Брага Камянець-Подільського району в кооперативі «Швейник». На земельній ділянці знаходиться цегляна дача, розмір житлової площі 23,4 кв.м, цегляна вбиральня, металево-сітчаста огорожа. Договір купівлі-продажу посвідчено нотаріусом Першої Камянець-Подільської держнотконтори та зареєстровано в реєстрі за № 1-2413.

Земельна ділянка площею 0,12 га, на якій знаходиться вказаний садовий будинок дача, належала на праві приватної власності ОСОБА_4 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ 01690 від 31.03.1998 р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 177. Земельна ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення для садівництва.

ОСОБА_4 померла 22.04.2013 р. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно. Спадкова справа № 336/2013 до майна померлої 22.04.2013 р. ОСОБА_4 відкрита в Першій Камянець-Подільській нотаріальній конторі за заявами дітей померлої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідачів по справіпро прийняття спадщини.

Відповідно до підпункт "ґ" пункту 18 у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. N 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Ст.30 ЗК України(від 18.12.1990, № 561-XII) було встановлено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Ст. 67 ЗК України(від 18.12.1990, № 561-XII) встановлено, що громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Розмір земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва не повинен перевищувати 0,1 гектара, будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Ст.57 ЗК України передбачено, що для ведення колективного садівництва кооперативам громадян за рішенням сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена кооперативу.

На думку суду посилання позивача в позовній заяві на ст..377 ЦК України(2003 р.) як на підставу набуття права власності на спірну земельну ділянку суперечить діючому законодавству оскільки відповідно до розяснень які містяться в п.18 у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. N 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» застосуванню до спірних відносин підлягає саме положення Земельного кодексу України(1990 р.), який діяв на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.10.1998 р. Суд також враховує, що положеннями ст.. 30, 67 ЗК України(1990 р.) не було передбачено можливості набуття права власності на земельну ділянку яка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення для садівництва у випадку відчуження садівничого будиночку(дачі) який знаходиться на цій земельній ділянці оскільки із змісту цих статей вбачається, що така можливість надавалась при відчуженні будівель і споруд які знаходились на земельних ділянках наданих громадянам тільки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач(категорія земель населених пунктів згідно ст..2 ЗК України(1990 р.). В той же час судом встановлено, що цільове призначення спірної земельної ділянки не змінювалось, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Камянець-Подільському районі від 04.09.2015 р.

Суд критично оцінює визнання відповідачами позовних вимог позивача оскільки визнання ними позову, на думку суду суперечить діючому законодавству.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 377 ЦК України, ст..ст. 2, 30, 57, 67 ЗК України(1990 р.), постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. N 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст..ст. 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

в задоволені позову відмовити.

На рішення сторонами може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В