пр. № 2-п/759/95/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Галицькій В.А.

за участю заявника (відповідача) ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 16.03.2015 року, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги задоволені шляхом стягнення з ОСОБА_1 (ідент.код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 за грошовим зобов»язанням грошові кошти у розмірі 3288065,00 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання у розмірі 13230,00 грн., та понесені судові витрати у розмірі 3654,00 грн., всього 3304949,00 три мільйони триста чотири тисячі дев»ятьсот сорок дев»ять ),00 грн.

ОСОБА_1 своєю заявою про перегляд заочного рішення просить рішення скасувати та призначити справу до розгляду у загальному порядку посилаючись на неповідомлення його судом про час та місце розгляду даної справи, оскільки він не отримував судових повісток про виклик в судове засідання, що є поважною причиною. Як на докази, що мають істотне значення для вирішення даної справи ОСОБА_1 посилається на декілька обставин: у розписці датою повернення коштів є не «30 мая 2014 года» , а «30 мая 2024 года»; гроші в борг за цією розпискою він не брав; не реалістичність відсоткової ставки зазначеної у розписці - 36% річних.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення відповідач підтримав заяву та просить скасувати заочне рішення.

Представник позивача вважає безпідставною заяву ОСОБА_1

Заслухавши пояснення відповідача та представника позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2015 року було ухвалене рішення яким були задоволені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу.

Відповідно до ст.232 ЦК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з"явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки із поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто необхідним є наявність двох обставин: неналежне повідомлення відповідача та посилання на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи при її перегляді.

Із змісту статей ст.74, 76, 109 ЦПК України можна зробити висновок, що у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за адресою її місця реєстрації вважається, що судовий виклик або повідомлення вручене належним чином, а у разі відмови адресата одержувати судову повістку, вона вважається повідомленою.

Як свідчать матеріали справи, відповідач знав про пред»явлення до нього позовної заяви про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про отримання ним позовної заяви та ухвали про відкриття провадження (а.с.17). До суду надійшли його заперечення на позовну заяву, клопотання про призначення експертизи та клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.19-22). У судове засідання, призначене ухвалою про відкриття провадження 12.12.2014 р. відповідач не з»явився.

У судове засідання призначене на 29.01.2015 р. відповідач не з»явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.37).

У судове засідання, призначене на 16.03.2015 р. відповідач не з»явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить конверт з повісткою та довідкою про причини повернення : «за закінченням терміну зберігання» (а.с.46).

Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд керувався як підставами можливості ухвалення такого рішення за ст.224 ЦК України, так і процесуальними строками ухвалення рішення, а також обставиною наявності заперечень відповідача.

Крім того, відповідач при подачі заяви про перегляд заочного рішення не зазначив, а при розгляді заяви у судовому засіданні не надав доказів які б могли мати істотне значення для правильного вирішення справи. Його посилання на те, що у розписці датою повернення коштів є не «30 мая 2014 года» , а «30 мая 2024 года» та посилання на те, що гроші в борг за цією розпискою він не брав, суперечать одна одній і в цілому, не можуть бути достатньіми умовами для скасування рішення суду.

Отже заявником не було надано ні доказів поважності причин неявки у судове засідання, ні доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного вище суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку немає.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: