Справа № 355/1119/15-ц
Провадження № 2/355/496/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О., Пухир С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа Управління Держкомзему в Баришівському районі Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів на земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа Управління Держкомзему в Баришівському районі Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів на земельні ділянки.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2000 року відповідно до рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області позивачу у приватну власність було передано земельну ділянку площею 0,0800 га. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та 0.0600 га. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Прохід до його земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 проходить через земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_2.

Нещодавно маючи намір приватизувати свою земельну ділянку ОСОБА_1 стало відомо, що сусідом ОСОБА_3 в 2002 році була приватизована земельна ділянка загальною площею 0,347 га, яка розташована по АДРЕСА_2. Під час приватизації сусідньої земельної ділянки, проходу або проїзду до моєї ділянки виділено не було.

12.08.2008 року ОСОБА_3 подарував дану земельну ділянку своїй дружині ОСОБА_2, що підтверджується договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Маховкою В.В. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

При житті ОСОБА_3 ОСОБА_1 постійно без перешкод користувався своєю земельною ділянкою. Але на даний час не має можливості користуватися своєю земельною ділянкою та приватизувати її в зв'язку з тим, що відповідач чинить різні перешкоди, що підтверджується актом складеним Веселинівською сільською радою Баришівського району Київської області. Найбільшою з перешкод є те, що в кінці березня відповідач обгородила свою земельну ділянку парканом, що позбавило позивача можливості пройти та проїхати до своєї земельної ділянки, а іншої обхідної стежки, окрім проходу через її ділянку немає.

Позивач звернувся до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області сільської ради з проханням надати йому роз'яснення, на підставі чого була приватизована сусідня земельна ділянка, де йому надали копію рішення Веселинівської сільської ради від 20 квітня 2001 року № 15, в якому зазначається, що ОСОБА_3 надається земельна ділянка площею 0.35 га. по АДРЕСА_2 із земель запасу сільської ради. Але правовстановлюючі документи сусідам позивача виготовлені на земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_2. Рішення про переадресацію земельної ділянки з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2 сільською радою не приймалося.

Відповідачкою позивачу було надано рішення Веселинівської сільської ради від 07 травня 2001 року № 14 , згідно якого ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_2, площею 0,375 га.

Позивач вважає, що земельна ділянка, яка розташована по АДРЕСА_2 приватизована з порушенням законодавства України.

ОСОБА_1 просить суд:

-скасувати Рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 07 травня 2001 року № 14, яким ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2.

-скасувати Державний акт серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2001 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,374 га., розташовану по АДРЕСА_2

-скасувати договір дарування земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 від 20 серпня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області Маховкою В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1005.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені ним до суду позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що ОСОБА_2 другий рік перешкоджає йому проходити до його земельної ділянки. Не заперечує ту обставину, що в 2001 році погоджував ОСОБА_3 акт узгодження меж для приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2. Він, як сусід також знав про смерть ОСОБА_3 в 2008 році. Позивач також зазначив суду, що він є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 і державного акту на землю у нього немає. Однак звертає увагу суду на те, що він не може доїхати до своєї ділянки, так як мовляв на перешкоді є чужі земельні ділянки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позовні вимоги і просила суд скасувати рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 07 травня 2001 року № 14, яким ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка розташована по АДРЕСА_2; скасувати Державний акт серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2001 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,374 га., розташовану по АДРЕСА_2; скасувати договір дарування земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_2 від 20 серпня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської області Маховкою В. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1005.

ОСОБА_6 також пояснила суду, що ОСОБА_1 обмінюватись земельними ділянками з відповідачкою ОСОБА_2 не хоче, так як земельна ділянка по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 частково підтоплюється під час дощів водою. У її доверителя ОСОБА_1 відсутнє право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та не вживав заходів для іншого підходу та проїзду до цієї земельної ділянки. Договір сервітуту також не заключався.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що в 2002 році її чоловік ОСОБА_3 приватизував земельну ділянку по АДРЕСА_2 та отримав відповідний державний акт. Сусід ОСОБА_1 дав на це згоду. 12.08.2008 року чоловік подарував їй земельну ділянку загальною площею 0.374 га, з яких 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0.240 га - для ведення особистого селянського господарства, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. ОСОБА_1 має можливість заходити на свою земельну ділянку через її земельну ділянку. Вона йому не заперечувала ходити та їздити через її ділянку, так як в об,їзд по дорозі мимо декількох сусідніх ділянок йому не зручно. Вони порозумілися, але ОСОБА_2 піймала сусідів в крадіжці городини і поставила металеві сітку, яку ОСОБА_1 повалив на землю. ОСОБА_2 вважає, що причиною цих негараздів є дружина ОСОБА_1, яка створює конфліктні ситуації.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає його не обґрунтованим, та зазначив, що позивач пропустив строк подачі позову щодо скасування договору дарування за 2008 рік. Окрім того позивач не довів суду, що він має право власності на земельну ділянку, яка фактично знаходиться в його користуванні. Яких - небудь порушень земельного законодавства при отриманні ОСОБА_3 земельної ділянки у власність не було, площа земельної ділянки зазначена вірно в документах, що надані суду. ОСОБА_7 вбачає зацікавленість сільської ради на корись позивача, так як в 2015 році двома рішеннями сільської ради було змінено цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_1, по АДРЕСА_1, але в дійсності цільове призначення земельної ділянки ОСОБА_1 не змінювалось. Доводи представника позивача про те, що були допущені порушення при розробці технічної документації земельної ділянки відповідача ОСОБА_7 вважає, що окремі виправлення мали місце, але місцезнаходження земельної ділянки відповідача не змінено і зазначена площа також незмінна.

Представник відповідача - сільський голова села Веселинівка Баришівського району Київської області ОСОБА_8 пояснив суду, що на його думку відповідачку по справі принижують. Договір дарування скасовувати непотрібно. Єдине на що звертає увагу сільській голова, це те що сторони не можуть по сусідству ужитися і жити без сварок. ОСОБА_8 вважає, що суд прийме правильне рішення.

Третя особа по справі ОСОБА_9, яка представляє Управління Держкомзему в Баришівському районі Київської області заперечувала проти заявленого позову та пояснила суду, що технічна документація щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 видана з дотриманням вимог закону і порушень Закону вона не вбачає.

Відповідачкою ОСОБА_2 було проведено державну реєстрацію земельної ділянки. В матеріалах технічної документації є оригінал рішення сільської ради та акт встановлення меж на місцевості за 2001 рік. ОСОБА_9 вважає, що право власності є непорушним та вказує, що 07.05.2001 року ОСОБА_3 було передано земельну ділянку і на підставі рішення с/р була розроблена земельна документація на ділянку.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що в Веселинівській сільській раді вона працювала на посаді землевпорядника з 15.06.1998 року по 06.10.2011 рік. Сторони по справі вона знає і за період її роботи на зазначеній посаді ніяких спорів між позивачем та відповідачем не було. ОСОБА_3 в селі Веселинівка проживав при житті по АДРЕСА_2. Рішення сільської ради друкує секретар сільської ради. В рішенні №26 від 15.11.2000 року не була зазначена адреса земельної ділянки ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що знає сторони по справі. Найкоротшим шляхом для ОСОБА_1 проїхати на свою земельну ділянку можна через земельну ділянку ОСОБА_2 Це можна було б зробити, якби вони дійшли згоди та уклали договір сервітуту. Мінятись земельними ділянками ОСОБА_1 з ОСОБА_2 не хоче, так як земельна ділянка ОСОБА_2 підтоплюється водою.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, представника відповідача із сільської ради, представника третьої особи без самостійних вимог, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 проживає по сусідстві по АДРЕСА_2. Земельна ділянка у позивача не приватизована і фактично розміщена за домоволодінням ОСОБА_2 Земельна ділянка відповідача приватизована її нині покійним чоловіком ОСОБА_3 18 лютого 2002 року загальною площею 0.374 га і фактично знаходиться за домоволодінням ОСОБА_1 Але мінятись земельними ділянками ОСОБА_1 не бажає з причин вище зазначених, а саме із-за підтоплення водою земельної ділянки ОСОБА_2

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 має можливість доступу на проїзд до його земельної ділянки, яка ним не приватизована і не є його власністю, а перебуває в користуванні, по дорозі поза межами декількох сусідніх земельних ділянок, однак наперекір сусідці ОСОБА_2, з якою він нещодавно став перебувати в неприязних відносинах, має невід,ємне бажання доступу до своєї земельної ділянки через земельну ділянку, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 і обходити чи об,їхати сусідні земельні ділянки щоб дістатися своєї земельної ділянки йому стало незручно.

Суд також критично ставиться до викладених в позовній заяві обставин позивачем, а саме начебто переданої у власність ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 та те, що про приватизацію ОСОБА_3 земельної ділянки по АДРЕСА_2 йому стало відомо нещодавно та мовляв іншого проходу до земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 він не має, окрім як через приватизовану сусідом земельну ділянку.

Такі твердження ОСОБА_1 та відповідно його представника ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються поясненнями сторін по справі та свідків.

Позивач оскаржує рішення Веселинівської сільської ради №14 від 07.05.2001 року про передачу ОСОБА_3 безкоштовно у приватну власність по АДРЕСА_2 0.375 га з яких 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0.125 га для розвитку особистого підсобного господарства і посилається на інше рішення сільської ради за №15 від 20.04.2001 року про те, щоб наділити ОСОБА_3 0.35 га по вул. АДРЕСА_2 із земель запасу сільської ради. На переконання суду позивач помилково допускає, що мова в приведених рішеннях сільської ради ведеться про одну і ту ж саму земельну ділянку, так як в рішенні №14 від 07.05.2001 року мова ведеться про безкоштовну передачу у приватну власність земельної ділянки якою користувався на той час ОСОБА_3, та на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Окрім того позивач просить скасувати загалом державний акт, де на частині земельної ділянки площею 0.250 га розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 і через територію цієї зазначеної в державному акті земельної ділянки позивач не планує ходити чи їздити на земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні по АДРЕСА_1.

Передумовою для звернення до суду з позовом ОСОБА_1 на переконання суду є два незрозумілі рішення Веселинівської сільської ради, які стосуються позивача ОСОБА_1 за №384-37-V1 від 02.04.2015 року, які йдуть в розріз з рішенням №26 від 15.11.2000 року з формулюванням: «про передачу земельних ділянок у приватну власність і постійного користування», в якому зазначено - передати ОСОБА_1 мешканцю села Веселинівка (без зазначення вулиці) безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0.14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зміст вказаних двох рішень за №384-37-V1 від 02.04.2015 року наступний:

1.Про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), де ОСОБА_1, жителю АДРЕСА_1 надана згода на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо 0.0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами;

2.Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0.0600 га, жителю АДРЕСА_1 ОСОБА_1

Із пояснень, які надав суду ОСОБА_1 видно, що він дійсно не вживав заходів для іншого підходу чи проїзду до земельної ділянки по АДРЕСА_1 в той час, як насправді є інші доступні варіанти для доступу користуватись земельною ділянкою, яку він обробляє і сам ОСОБА_1 не заперечує наявність іншого підходу та проїзду до земельної ділянки, якою він користується по АДРЕСА_1

Згідно з вимогами Декрету КМ України «Про приватизацію земельних ділянок» та ч. 5 ст. 17 Земельного кодексу України в редакції 1992 року, присадибна земельна ділянка по АДРЕСА_2 могла бути передана ОСОБА_3 у приватну власність при умові, коли вона раніше належала йому, а так як цією земельною ділянкою ОСОБА_3 раніше користувався і вона надавалася йому для будівництва та ведення особистого підсобного господарства, то він мав право на неї і до нього на законних підставах перейшло власності відповідно до Державного акту від 18.02 2002 року, а тому підстав для скасування рішення Веселинівської сільської ради від 07.05.2001 року за №14 в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 розміром 0.375 га, місце розташування якої, АДРЕСА_2 суд не вбачає.

З дослідженого в судовому засіданні Державного акту серія НОМЕР_2 від 18 лютого 2002 року, на переконання суду, відстав для його скасування немає, так як позивач не надав суду переконливих для цього доказів. Як вже зазначалось судом, підставою для звернення позивача до суду є перш за все неприязні відносини з відповідачем. Суд також звертає увагу на те, що позивач в резолютивній частині рішення просить скасувати державний акт від 18 лютого 2001 року, однак ОСОБА_3 на руки видавався інший Державний акт від 18 лютого 2002 року.

Підстав для скасування договору дарування земельної ділянки ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_2, розташованої по АДРЕСА_2 загальною площею 0.374 га суд також не вбачає. Законом передбачена позовна давність, що застосовується до вимог про розірвання договору дарування в один рік (ст. 728 ЦК України), а договір дарування складений 12.08.2008 року. Особа, яка була зазначена в договорі дарувальником - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Окрім того позивач по справі не є дарувальником або обдарованою особою і його вимоги в позові не відповідають вимогам глави 55 ЦК України.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1 серія НОМЕР_3, виданого 15.12.1998 року;

-ксерокопіями двох рішень Веселинівської сільської ради за №384-37-V1 від 02.04.2015 року щодо ОСОБА_1;

-ксерокопією рішення Веселинівської сільської ради №26 від 15.11.2000 року щодо ОСОБА_1

-ксерокопією рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області від 07 травня 2001 року № 14, яким ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_2.

-ксерокопією Державного акту серії НОМЕР_1 від 18 лютого 2002 року на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0,374 га., розташовану по АДРЕСА_2

-ксерокопією рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області №15 від 20.04.2001 року;

-ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

-ксерокопією договору дарування земельної ділянки від 12.08.2008 року;

-ксерокопією викопіювання частини території Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської областіз зазначенням земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_3;

-ксерокопією технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_3 громадянину АДРЕСА_3 в матеріалах якої наявні: заява ОСОБА_3 від 17.04.2001 року до Веселинівської сільської ради про передачу йому у приватну власність безкоштовно 0.375 га земельної ділянки в селі Веселинівка, довідка Веселинівської сільської ради, видана ОСОБА_3 в тому, що згідно земельно-шнурової книги він користується земельною ділянкою площею 0.375 га, акт про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 17.09.2001 року, де є підпис ОСОБА_1, як представника суміжного землекористувача та абрис земельної ділянки;

-ксерокопією технічної документації по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю ОСОБА_2 громадянину АДРЕСА_3;

-іншими матіолами справи.

Відповідно до п. «г» ст. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно правовими угодами, укладеними до 1 січня 2001 року, згідно з положеннями чинної до зазначеної дати ст. 30 Земельного Кодексу до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності, або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди.

Стаття 120 Земельного Кодексу України передбачає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення у розмірах, встановлених договором.

Згідно ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а). приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Частина 5 зазначеної статті вказує, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користування, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Так згідно ч. 1 сі. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 124 Конституції України закріплює, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До того ж рішенням Конституційного Суду України щодо офіційною тлумачення статей 55, 64. 124 Конституції України від 25 грудня 1997 року роз'яснено, що кожному гарантується захистом прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства, вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийняти позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, с порушенням прав на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» приватизація земельних ділянок здійснювалась лише щодо тих земельних ділянок, які були надані громадянам раніше для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибної ділянки), садівництва, дачного та гаражного будівництва в межах норм, встановлених Земельним кодексом України. Станом на час винесення виконкомом Веселинівської сільської ради рішення №14 від 07.05.2001 року ОСОБА_12 на території села Веселинівка мав земельну ділянку, на якій був побудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2

Будь-яка інша земельна ділянка ОСОБА_3 могла бути приватизована лише шляхом відводу йому її у власність у загальному порядку, передбаченому чинним законодавством Земельним кодексом України в редакції 1992 року з видачею Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 88, 153-154, 208, 209,212, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст. 216, 257, 258, 261, 267, 319, 321, 377 ЦК України, ст.ст. 116, 118, 152, 153 ЗК України суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2, Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, третя особа Управління Держкомзему в Баришівському районі Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування та правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а саме: рішення Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області №14 від 07.05.2001 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_2; Державного акту серія НОМЕР_2 від 18 лютого 2002 року, що посвідчує право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку загальною площею 0.374 га, розташовану по АДРЕСА_2; договору дарування земельної ділянки, загальною площею 0.374 га, розташовану по АДРЕСА_2 від 20 серпня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Баришівської районної нотаріальної контори Київської області Маховкою В.В., зареєстрованого в реєстрі за №2-1005, яким ОСОБА_3 передав у дар ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко