Справа №592/1053/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Литовченко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/774/15 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе"

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе"

про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 19 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.Стягнуто з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" на користь ОСОБА_3 6000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Стягнуто з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах із відповідачем з 02 грудня 1988 року по 31 жовтня 2013 року та працювала значну частину трудової діяльності полірувальником, зайнятий поліруванням виробів з металу із застосуванням шкідливих речовин не нижче 3 класу небезпечності.

31 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.7-9).

Стаж роботи ОСОБА_3 в умовах впливу шкідливих факторів складає 24 роки, її умови праці відповідали ІІІ класу 2 ступеню шкідливих та небезпечних умов праці (а.с.11).

Відповідно до довідки МСЕК від 17 грудня 2014 року ОСОБА_3 встановлено 40 відсотків втрати професійної працездатності. Рекомендовано медикаментозне лікування, лікування у реабілітаційній установі, слуховий апарат (а.с.12).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка втратила працездатність у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло в результаті негативних виробничих факторів під час виконання нею трудових обов'язків внаслідок незабезпечення роботодавцем безпечних умов праці, в зв'язку з чим позивачці була заподіяна моральна шкода, на відшкодування якої враховуючи характер, обсяг та тривалість страждань, вимушених змін у життєвих стосунках позивачки та їх негативні наслідки судом визначена грошова сума в розмірі 6 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки вони ґрунтуються на повному і всебічному з'ясуванні всіх обставини справи та зроблені з дотриманням норм матеріального і процесуального права. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

З виписки із історії хвороби ОСОБА_3 під час її знаходження на обстеженні в Харківському науково-дослідному інституті гігієни праці і профзахворювань в період часу з 03 вересня 2013 року по 26 вересня 2013 року та з 18 вересня 2014 року по 10 жовтня 2014 року вбачається, що за наслідками обстеження у неї був виявлений ряд хронічних професійних захворювань (а.с.13,14).

З повідомлення про професійне захворювання ОСОБА_3 за формою П-3 від 24 вересня 2013 року вбачається, що під час обстеження ОСОБА_3 був встановлений:

Основний діагноз:

хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії токсико-пилової етіології, фаза загострення. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність І ступеню. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 25.09.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ;

хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху 4 ступеню - за класифікацією ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві, встановлено вперше ППЛЕК 25.09.2013 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ ;

Супутній діагноз:

гіпертонічна хвороба другої стадії, другий ступень, ризик високий. ІХС, атеросклероз аорти. СН першого ступеню. Хронічний гіпертрофічний ларингіт. Розповсюджений остеохондроз хребта з преважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів хребта з полірадикулярним та алгічним синдромами (а.с.10).

У названому повідомленні про професійне захворювання зазначається, що факторами виробничого середовища та трудового процессу, що спричинили професійне захворювання є токсико-пиловий фактор та виробничий шум ( ас.10).

Колегія суддів вважає, що наявними у справі письмовими доказами спростовуються доводи апеляційної скарги про відсутність вини роботодавця (відповідача) у отриманні позивачем професійного захворювання та заподіянні йому моральної шкоди. Зокрема.

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 58 від 16 жовтня 2013 року вбачається, що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причиною професійного захворювання стало проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та загазованості.

Таким чином, з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 58 від 16 жовтня 2013 року вбачається, що позивачка працювала в умовах, коли показники шуму, запиленості, загазованості та показники важкості праці перевищували, а у деяких випадках - у декілька разів перевищували гранично допустимі рівні ( ас.11 зворот).

Сама по собі та обставина, що комісією не були встановлені конкретні посадові особи, які допустили порушення у створенні позивачці безпечних та нешкідливих умов праці, на що посилається відповідач у апеляційній скарзі, - не звільняє відповідача від передбаченої законом відповідальності за заподіяну позивачці шкоду. Адже ж названим Актом № 58 від 16 жовтня 2013 року безспірно встановлено, що причиною професійного захворювання позивачки стала та обставина, що з вини роботодавця - відповідача у справі позивачка працювала в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, загазованості та показників важкості праці.

Таким чином зібраними у справі доказами підтверджуються висновки суду про те, що ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" не створило належних умов праці на робочому місці позивачки, внаслідок чого вона тримала професійне захворювання.

У той же час відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Обґрунтовуючи свій позов про стягнення суми в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, позивачка посилалась на те, що у зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу вона страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює їй значні моральні страждання, переживання. Позивачка не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим вона обмежена у можливості користуватись міським транспортом, відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти.

У зв'язку з профзахворюванням вона постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійною задишкою, відчуває важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові, крім того, у неї періодично трапляються приступи задухи.

Вона змушена постійно приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки, змушена користуватися слуховим апаратом. Вона фізично відчуває, що у неї спостерігається значне погіршення здоров'я, погіршення сну, якість її життя суттєво змінилась.

Зниження можливості до сприйняття звуків зробило її, як вона вважає, неповноцінною людиною - вона втратила можливість нормально спілкуватися з іншими людьми, навчатися, працювати за професією. Через дратівливість, що з'явилася у зв'язку з профзахворюваннями, погіршилися її взаємовідносини з рідними, сусідами, вона змушений вести замкнутий спосіб життя, що не властиво її характеру і сильно її пригнічує. Посилається на порушення її звичайного способу життя, так як, окрім вищенаведеного, вона ще й змушений витрачати багато часу на лікування.

Таким чином, ураховуючи характер і обсяг моральних страждань, які зазнає позивачка як наслідок вищеназваних професійних захворювань, а також виходячи з роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", засад розумності, виваженості та справедливості, у суду першої інстанції були підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки 6 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -