АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №664/661/15-ц Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Провадження №22-ц/791/2543/15 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця «29» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Майданіка В.В.,
Орловської Н.В.
при секретарі:Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від «06» серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства «Цюрупинська центральна районна лікарня» про визнання наказу про переміщення незаконним та поновлення на попередній посаді,

В С Т А Н О В И Л А :

24 лютого 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним позовом, уточнивши його 03.08.2015 року і просила визнати незаконним наказ головного лікаря КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» №66 від 03 лютого 2015 року про переміщення її з реєстратора медичного діагностично-консультативної поліклініки на реєстратора медичного жіночої консультації та поновити її на попередню посаду реєстратора медичного діагностично-консультативної поліклініки.

В обґрунтування посилалася на те, що працювала у відповідача на посаді реєстратора медичного діагностично-консультативної поліклініки з додатковими обов'язками працювати на контрольно-касовому апараті.

Наказом №66 від 13 лютого 2015 року її перемістили з займаної посади на посаду реєстратора медичного жіночої консультації з 05.02.2015 року.

Вважає таке переміщення незаконним т.я. проведене без її згоди, в наказі немає посилання на норми трудового законодавства, не чітко сформульовано підстави для зміни умов трудового договору, чим порушено її право на працю.

Рішенням Цюрупинського районного суду від 06 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до комунального підприємства «Цюрупинська центральна районна лікарня» про визнання переміщення незаконним та поновлення на попередній посаді відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, не неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_6 і її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, представник КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року (зі змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» також роз'яснено, що не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадовою і з тими ж істотними умовами праці. Однак переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_6 працювала з 01.08.1997 року у відповідача в якості медичного реєстратора.

Наказом №66 від 03 лютого 2015 року вона переміщена з посади реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки на ставку посади реєстратора медичного жіночої консультації з 05.02.2015 року /а.с. 10/.

Пунктом 2.4 Статуту комунального підприємства «Цюрупинська центральна районна лікарня» визначено, що жіноча консультація входить до складу консультативно-діагностичної поліклініки.

Отже переміщення позивачки з посади реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки на посаду реєстратора медичного жіночої консультації здійснено в межах одного структурного підрозділу КП «Цюрупинська центральна районна лікарня» та посади і тому не є переведенням та відповідно не вимагається на це згоди працівника.

Крім того, судом вірно встановлено, що таке переміщення не змінило істотних умов праці позивачки, така робота не протипоказана їй за станом здоров'я і це переміщення належним чином вмотивоване в наказі відповідачем, що також підтверджується актом перевірки відпрацювання робочого часу і хронометражу від 12.12.2014 року.

Таким чином, відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог про скасування наказу та поновлення на роботі суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

Так, посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що зміст наказу про переміщення неправильно витлумачений судом, а також припущення про переведення ОСОБА_6 на неповний робочий час є неспроможними, оскільки зі змісту наказу №66 від 03.02.2015 року вбачається, що позивачка переміщена з посади реєстратора медичного консультативно-діагностичної поліклініки на 1,0 ставку посади реєстратора медичного жіночої консультації з 05.02.2015 року. Крім того, в наказі є посилання на норму ст. 32 КЗпП України та визначено підстави такого переміщення з урахуванням інтересів медичного закладу.

Приділена апелянтом увага поняттю та встановленню на підприємстві неповного робочого часу не відповідає предмету спору.

Такими, що не відповідають вимогам закону є і доводи скарги про недотримання відповідачем трудового законодавства щодо переважного права позивачки на залишення на роботі, не врахування при цьому сімейного стану, кількості утриманців та відсутності в сім'ї інших працівників з самостійним заробітком, т.я. при переміщенні працівника на іншу посаду закон не вимагає дотримання вказаних апелянтом умов, які пов'язуються лише зі змінами в організації виробництва і праці.

Доводи скарги про те, що наказ про переміщення позивачки на іншу посаду суперечить ст. 43 Конституції України не відповідає фактичним обставинам справи, враховуючи що ОСОБА_6 переміщена на повну ставку посади реєстратора медичного жіночої консультації з посади реєстратора медичного консультаційно-діагностичної поліклініки з 0,5 ставки і зазначене дає їй можливість отримувати гарантовану заробітну плату, при цьому межі трудового договору залишаються незмінними, про що свідчить наказ №125-к від 01.08.1997 року про прийняття ОСОБА_6 на роботу.

За встановленого апеляційна скарга, як така, що не обґрунтована законом та доказами, підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя: Л.П.Прокопчук