АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4766/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 2-о-80/2009 ОСОБА_1
Категорія: встановлення факту Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2009 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, управління пенсійного фонду в Жовтневому районі м. Харкова про встановлення факту родинних відносин,-

в с т а н о в и л а

Заявник ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити той факт, що ОСОБА_4 доводиться їй батьком, зобовязати відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області внести в актовий запис про її народження відомості про батька ОСОБА_4 та видати свідоцтво про народження з відповідними змінами, що необхідно їй для надання в органи пенсійного фонду і оформлення пенсії.

При цьому заявник зазначала, що її матір ОСОБА_5 народилась в селищі Федорівка Харківської області 14.05.1921 року, а батько ОСОБА_4 народився в м. Харкові 20.07.1906 року. В червні 1954 року батько був направлений до Казахстану. Заявник народилась 19.09.1954 року в п. Покотилівка Харківського району Харківської області, в книзі реєстрації актів цивільного стану про її народження зроблений запис за вказівкою матері зазначено імя ОСОБА_3 та по-батькові заявниці за іменем батька - Іллівна, 04.10.1954 року видано відповідне свідоцтво.

В 1955 році заявник разом з матірю переїхали до батька в Казахстан - Кокчетавську область Рузаєвський район с. Пески, де мешкали однією родиною, заявник виховувалася матірю та батьком, який працював водієм, утримував сімю.

Як вказує заявник, всі її документи про освіту, перший паспорт, трудова книжка оформлені на неї як на ОСОБА_6 за прізвищем батька.

Влітку 1968 року заявник переїхала до міста Харкова, де навчалась в школі, а потім в училищі. В 1973 році ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, взяла прізвище чоловіка, яке залишила і після розірвання шлюбу 31.01.1986 року.

06.09.1979 року помер батько заявника, а 04.03.2000 року померла її матір.

На даний час внести зміни до свідоцтва про народження заявника у відділі реєстрації актів цивільного стану вона не може, тому вимушена звернутись до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2009 року вимоги ОСОБА_3І були задоволені: встановлено факт родинних відносин - визнано, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, померлий 06.09.1979 року, доводиться батьком ОСОБА_3.

Зобовязано відділ РАЦС Харківського управління юстиції Харківської області внести зміни до актового запису №107 від 04.10.1954 року, зробленого Покотилівською селищною радою, про народження ОСОБА_8, зазначивши в графі відомості про батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, видати заявнику свідоцтво про народження з відповідними змінами.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернулась особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2, та зазначила, що оскаржуваним рішенням були порушені її права, а тому просила його скасувати та ухвалити нове, яким в повному обсязі відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин.

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що для оформлення пенсії не вимагається визнання особи батьком і внесення з цього приводу змін у актовий запис про народження, а дії ОСОБА_3 повязані з неможливістю отримати спадщину за померлим ОСОБА_9, з яким у неї були відсутні родинні стосунки.

ОСОБА_2 стверджує, що на момент укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (у шлюбі ОСОБА_4) у 1958 році, остання вже мала трьох дітей: доньок ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і сина ОСОБА_12. Апелянт зазначає, що вона народилась 12 квітня 1959 року, коли її батько ОСОБА_4 вже перебував у шлюбі з ОСОБА_13

Серед доводів апеляційної скарги також міститься зауваження, що під час розгляду справи суд першої інстанції залучив в якості свідка ОСОБА_11, як є дальньою родичкою її батька та не підтримувала родинних звязків з родиною ОСОБА_4

Крім того, ОСОБА_2 посилається на той факт, що судом не було залучено до участі у справі ОСОБА_14 та рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_15

Також апелянт зазначає, що за життя її батько хоч і виховував ОСОБА_3 разом із своїми дітьми, батьком її себе не визнавав, а тому жодних змін до свідоцтва про її народження як за його життя, так і після смерті, коли ще була жива мати ОСОБА_13, внесено не було.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_2 вважає, що висновок суду про задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_4 є хибним та таким, що суперечить матеріалам та дійсним обставинам справи, а отже відповідне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом нового рішення.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги уваги не звернув і ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд з посиланням на норми ст.ст.234, 256 ЦПК України дійшов висновку про законність та обґрунтованість такої заяви.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факті родинних відносин між фізичними особами.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд, за нормою ч.6 ст.235 цього Кодексу залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як пояснив суду представник ОСОБА_2, ОСОБА_16, та чого фактично не заперечувала і сама ОСОБА_3, вищезазначене судове рішення останньою було надане до нотаріальної контори при вирішенні питання про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті рідних.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував те, що встановлення зазначеного факту тягне за собою виникнення права у неї на прийняття спадщини.

З урахуванням наведенного неправильним є висновок суду першої інстанції про те, що справа підлягає вирішенню в порядку окремого провадження, а не в порядку позовного провадження, а тому, судова колегія вважає, що рішення суду від 26 листопада 2009 року ухвалене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_3 залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, п.4 ч.1 ст.307, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2009 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи відділ реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, управління пенсійного фонду в Жовтневому районі м. Харкова про встановлення факту родинних відносин залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді