УхвалА

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення вкладу та процентів за договором про банківський строковий вклад (депозит), за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») було укладено договір банківського вкладу «Класік», відповідно до умов якого вона внесла на депозитний рахунок кошти в розмірі 30 тис доларів США на строк до 16 серпня 2014 року із процентною ставкою за депозитом 10,50 % річних.

На її письмову заяву від 12 серпня 2014 року відповідач після закінчення строку, передбаченого договором, вклад не повернув.

Ураховуючи викладене ОСОБА_4, просила стягнути із ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» на її користь суму вкладу в розмірі 30 тис доларів США та нараховані проценти у розмірі 805 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 за договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 16 травня 2014 року депозитні кошти в розмірі 30 тис доларів США та нараховані проценти у розмірі 805 доларів США, а всього на суму 30 805 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України еквівалентно сумі 694 412 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідач порушив умови договору банківського вкладу, оскільки на вимогу вкладника не повернув йому грошові кошти.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачем не було дотримано письмової форми договору і кошти на рахунок банку не надійшли, є безпідставними та перевірялись судами, оскільки внесення грошових сум ОСОБА_4 підтверджується договором банківського вкладу з видачею квитанції про здійснення касової операції. Отже, банк своїх заперечень проти позову не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові № 6-149 цс 13 від 29 січня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 червня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта