Справа №752/3094/15-ц
Провадження № 2/752/2750/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.06.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про стягнення зі страхового компанії страхового відшкодування в розмірі 32878,98 гривень, солідарного стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та судових витрат у справі.

В ході судового розгляду представник позивача уточнив розмір позовних вимог і просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» страхове відшкодування в розмірі 31878,98 гривень, стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень, що становить розмір франшизи за Полісом обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, солідарно стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10000 гривень та судові витрати у справі.

Позивні вимоги обґрунтовані тим, що 09.07.2014 р. приблизно о 01.00 год. в м.Буча на 25 км автодороги Київ-Ковель, при виїзді з прилеглої до парковки території сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «»Форд» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1

Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 р. визнаний ОСОБА_2

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Інтерн-Поліс», куди звернувся позивач з повідомленням про настання страхового випадку, і 01.10.2014 р. з заявою про виплату страхового відшкодування.

Позивач посилається на те, що у визначені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не вчинила дій для визначення вартості завданих власнику пошкодженого транспортного засобу збитків та виплати страхового відшкодування.

Відповідно до Звіту № 462 від 17.02.2015 р., який був складений СПД ОСОБА_3 на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Субару» д.н. НОМЕР_3 внаслідок ДТП, складає 29052,29 гривень.

За проведення оцінки позивачем сплачено 1000 гривень.

Також після настання дорожньо-транспортної пригоди позивач звертався за послугами евакуатора, вартість послуг якого становить 400 гривень.

На підставі положень ст..ст.29, 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з Страхової компанії «Інтер-Поліс» страхове відшкодування, що складається з вартості матеріальних збитків в розмірі 29052,39 гривень, витрат на проведення оцінки в сумі 1000 гривень, витрат на евакуатор в сумі 400 гривень, та пеню за період з 31.12.2014 р. по 20.02.2015 р. в сумі 1352,42 гривні.

Крім того, на підставі положень ст..625 ЦК України позивач просить стягнути з Страхової компанії інфляційні втрати та 3% річних від суми страхового відшкодування в зв»язку з несвоєчасним виконанням зобов»язань по виплаті страхового відшкодування в розмірі 130,15 гривень і 944,02 гривні відповідно.

Позивач посилається на те, що йому. як власнику транспортного засобу «Субару», в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу була завдана моральна шкода, що пов»язана з пошкодженням транспортного засобу та протиправною поведінкою відповідачів при вирішенні питання щодо відшкодування завданих збитків.

Моральну шкоду він оцінює в 10000 гривень і просить її стягнути солідарно з відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу «Субару» були завдані як матеріальні збитки та моральна шкода. Також представник позивача просив не брати до уваги Звіт № 053/14 від 16.07.2014 р., складений на замовлення СК «Інтер-Поліс», оскільки зазначена оцінка була проведена з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а також була механічно змінена дата її проведення на 16.07.2014 р., хоча фактично датою проведення оцінки є 05.02.2015 р.

Представник відповідача - ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник не заперечували проти задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_2 про стягнення розміру франшизи, однак просили відмовити в частині відшкодування моральної шкоди, посилаючись на необґрунтованість даних вимог, а також зазначили, що відповідач вчинив всі дії для виплати позивачу страхового відшкодування

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.07.2014 р. приблизно о 01.00 год. в м.Буча на 25 км автодороги Київ-Ковель, при виїзді з прилеглої до парковки території сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «»Форд» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1

Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Ірпінського міського суду Київської області від 30.07.2014 р. визнаний ОСОБА_2

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях ОСОБА_2 не підлягає доказуванню.

Судом встановлено, що автомобіль «Субару» д.н. НОМЕР_3 належить на праві позивачу.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Законом України «Про обов»язкове стрхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до Полісу АС /9917321, що підтверджується оригіналом Полісу, який був досліджений в ході судового розгляду та рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04.11.2014 р. у справі за позовом ПрАТ « Страхова компанія «Інтер-Поліс» до ОСОБА_2, 3-тя особа: ОСОБА_1 про визнання недійсним договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Ліміт відповідальності Страховика за даним Договором становить 50000 гривень за шкоду, завдану майну третіх осіб.

Франшиза за Договором становить 1000 гривень.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленомзаконодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно звіту № 462 від 17.02.2015 р., складеного СПД ФОП ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Субару» д.н. НОМЕР_3, становить 29052,39 гривень.

За проведення даної оцінки позивачем були сплачені кошти в розмірі 1000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру (а.с.42).

Відповідно до Звіту з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Субару», за № 053/14 від 16.07.2014 р., складеного ФОП ОСОБА_5 за заявою СК «Інтер-Поліс» вартість матеріального збитку складає 17610,56 гривень без ПДВ.

Суд не може прийняти до уваги як доказ на підтвердження вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Субару» звіт за № 053/14 від 16.07.2014 р., оскільки він проведений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісного транспортних засобів без огляду транспортного засобу безпосередньо експертом, без участі сторін, що підтверджується відсутність їх підпису в акті огляду транспортного засобу, а також із внесення механічних виправлень до дати складання даної оцінки.

Відповідно до Звіту № 053/14 він був складений 16.07.2014 р. в Калькуляції ремонтних робіт, що є частиною даного звіту відображена дата 10.07.2014 р.

Однак, згідно з інформацією за № 171 від 18.06.2015 р., наданою ТОВ «Аудатекс Україна», реальною датою складання розрахунку по оцінці № 053/14 є дата 05.02.2015 р.

З врахуванням викладеного суд вважає, що Звіт № 053/14, наданий представниками СК «Інтер-Поліс», є недопустимим доказом в розумінні ст.59 ЦПК України і не може бути взятий судом до уваги.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що відповідач -ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» повинно відшкодувати позивачу вартість матеріальних збитків, визначених відповідно до Звіту № № 462 від 17.02.2015 р. в розмірі 29052,39 гривень та вартість проведення зазначеної оцінки в сумі 1000 гривень, оскільки Страховою компанією був порушений порядок і не вжиті заходи, передбачені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення розміру матеріальних збитків, що змусило позивача самостійно звертатись до спеціалістів з даного приводу.

Крім того, Страховою компанією в силу положень ст..29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинні бути відшкодовані витрати позивача за послуги евакуатора в сумі 400 гривень (а.с.41).

Розмір франшизи в сумі 1000 в силу положень ст.12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» з заявою про виплату страхового відшкодування і подав всі необхідні документи 01.10.2014 р..

Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

На момент звернення позивача до суду з позовом страхове відшкодування виплачено не було.

Отже відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування.

Позивач просить стягнути пеню за період з 31.12.2014 р. по 20.02.2015 р. в сумі 1352,42 гривні.

Розрахунок пені, наведений позивачем, відповідає вимогам Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому може бути взятий судом до уваги.

З огляду на обгрнутованість вимог позивача про стягнення з СК «Інтер-Поліс» пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, вони підлягають задоволенню.

На думку суду, не можуть бути задоволені вимоги позивача про відшкодування Страховою компанією інфляційних втрат та 3 % річних від суми страхового відшкодування на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов»язання щодо відшкодування шкоди, які виникли між сторонами, є деліктними зобов»язаннями, не ґрунтуються на договірних грошових зобов»язаннях, а тому положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані.

Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач зазнав моральних страждань, оскільки був пошкоджений транспортний засіб, який належить йому на праві власності, необхідно було вирішувати питання щодо проведення виплати страхового відшкодування, в зв»язку з чим змінився його нормальний спосіб життя, він зазнав певних душевних страждань та хвилювань.

Згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я.

Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи.

Однак, пошкодження автомобіля, який постійно знаходився у власності і користуванні позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з необхідністю вирішення питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля, отримання відшкодування завданих збитків.

На думку суду, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень.

Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2, оскільки саме внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода.

Вимоги позивача про солідарне стягнення з ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не можуть бути задоволені судом, оскільки відсутні підстави, визначені Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для відшкодування Страховою компанією моральної шкоди.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі, сплачені при зверненні до суду, на користь позивача пропорційно до задоволених вимог ( з Страхової компанії 72,7% сплаченого судового збору, з ОСОБА_2 -18,2%).

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір франшизи в сумі 1000 гривень, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, судовий збір в розмірі 54 гривні 39 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» на користь ОСОБА_1 вартість матеріального збитку в сумі 29052 гривні 39 копійок, витрати за послуги евакуатора в сумі 400 гривень, витрати з оплати оцінки в сумі 1000 гривень, пеню в розмірі 1352 гривні 42 копійки, судовий збір в сумі 217 гривень 27 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя