АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9669/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення та скасування державного акту на землю,

встановила:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів ОСОБА_3, Київської міської ради, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Київської міської ради від 18.12.2008 року № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва» в частині надання для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1га, кадастровий номер НОМЕР_3, за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (кадастровий номер ділянки НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1), виданий 04.11.2009 року ОСОБА_3

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувала, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що документи для приватизації спірної земельної ділянки на ім'я позивача були погодженні у відповідних службах м. Києва. Однак, при черговому поновленні кадастрового плану, виявилось, що схему розташування ділянки було змінено, частину ділянки позивача було надано іншій особі. У зв'язку з чим прокуратурою було порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Київської міської ради та за фактом шахрайства невстановленими особами при відведенні земельних ділянок. Зазначену кримінальну справу порушено у зв'язку з порушеннями земельного законодавства, допущеними при прийнятті рішення Київської міської ради № 922/922 від 18 грудня 2008 року про надання громадянам земельних ділянок в мікрорайоні Жуляни на території Солом'янського та Голосіївського районів м. Києва.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2 не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення 21.09.2015 року.

Представник Київської міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала доводи апеляційної скарги безпідставними та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_3, треті особи та їх представники в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її бабуся ОСОБА_4 більше 30 років є землекористувачем земельної ділянки по Лугова ( код ділянки 7254120) в селищі Жуляни (на даний час мікрорайон Жуляни Солом'янського району м. Києва) та як добросовісний землекористувач весь час сплачувала податок за дану земельну ділянку.

Для приватизації даної земельної ділянки ОСОБА_4 надала своїй онуці - ОСОБА_2 належним чином завірену нотаріально згоду на приватизацію ділянки. В подальшому позивачу стало відомо, що частина спірної земельної ділянки, яка належить позивачу, під кадастровим номером 72:541:020, без її відома та будь-якого погодження, у відповідності до Рішення Київської міської ради «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва» № 922/922 від 18 грудня 2008 року, була надана у власність ОСОБА_3

Посилаючись на постанову Шевченківського районного суду м. Києва по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.366 КК України, позивач стверджує, що вказане рішення Київською міською радою було прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, тобто порядку та відповідної процедури, в результаті злочинних дій посадової особи ОСОБА_7 та інших невстановлених осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради № 922/922 «Про передачу громадянам земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва у мікрорайоні Жуляни у Солом'янському та Голосіївському районах м. Києва» про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0, 0965 га по АДРЕСА_1 ( пункт № 807 додатку № 1) був виданий державний акт серії НОМЕР_4 про право власності на земельну ділянку під кадастровим номером НОМЕР_2.

Відповідно до архівної довідки № 793 від 05.10.2010 року та чергового кадастрового плану від 03.07.2013 року земельна ділянка по АДРЕСА_2, площею 0,08 га, під кадастровим номером 72:541:020 обліковується за ОСОБА_4

Згідно з нотаріально посвідченою заявою від 19.05.2005 року ОСОБА_4 надала згоду ОСОБА_2, як своїй онуці, на виділення у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0711 га, що розташована у Солом'янському районі м. Києва, мікрорайон Жуляни, код ділянки 7254120, що знаходиться в користуванні ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що заява ОСОБА_4 від 19.08.2005 року підтверджує факт надання її згоди на вчинення позивачем дій по приватизації земельної ділянки, а не перехід права користування на земельну ділянку по АДРЕСА_2. Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження права користування позивачем земельною ділянкою по АДРЕСА_2. Та обставина, що позивач є онукою ОСОБА_4, яка є користувачем цієї земельної ділянки, в розумінні вимог чинного законодавства не є безумовною підставою для набуття права користування на інші земельні ділянки, що межують разом з нею.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не користувалася, доказів набуття права користування спірною земельною ділянкою як ОСОБА_4, так і позивачем ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Та обставина, що частина земельної ділянки, площею 175 кв.м., якою користувалася ОСОБА_4, була включена у межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, що вбачається з листа Департаменту земельних ресурсів від 24.04.2015 року, не є підтвердженням порушення прав саме позивача, оскільки ОСОБА_2 не набула права користування на земельну ділянку по АДРЕСА_2 в розумінні вимог чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваним рішенням Київської міської ради про передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 права позивача ОСОБА_2 не порушуються, а тому посилання позивача на порушення процедури прийняття та погодження дозвільної документації про відведення спірної земельної ділянки на користь ОСОБА_3 визнані судом необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовано правильно.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі позивача, є аналогічними обґрунтуванню позовної заяви і були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що вона отримала необхідні погодження відповідних органів державної влади для приватизації земельної ділянки, що підтверджується листом заступника голови Київської міської ради від 31.08.2005 року, листом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища КМДА від 16.01.2006 року; листом Головного управління земельних ресурсів КМДА № 03/16/36313 від 12.12.2006 року про необхідність надати висновок з питання відведення земельної ділянки ОСОБА_2; листом ДП «Інститут генерального плану м. Києва» за № 346 від 09.02.2007 року про погодження відведення вказаної земельної ділянки, а також відбулось присвоєння земельній ділянці адреси і порядкового номеру: АДРЕСА_1.

Проте такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначені погодження відповідно до вимог ст. 118, 125, 151 Земельного кодексу України не свідчать про набуття позивачем права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2, під кадастровим номером 72:541:020.

Відповідно до ч.6-11 ст. 118 ЗК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації подають заяву до відповідної районної, Київської міської державної адміністрації, яка розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки, який розробляється за замовленням громадян організаціями, що мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих робіт, погоджується органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Як встановлено судом першої інстанції і не заперечувала позивач, Київською міською радою не приймалось рішення про відмову у виділенні спірної земельної ділянки позивачу, відповідної заяви з переліком документів, визначених вимогами ст. 118, 151 ЗК України щодо спірної земельної ділянки позивач не подавала, як до прийняття Київрадою оскаржуваного рішення від 18.12.2008 року, так і на час розгляду даної справи в суді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження порушення її прав при прийнятті Київською міською радою рішення про передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_3

Доводи позивача про те, що на час прийняття оскаржуваного рішення від 18.12.2008 року їй було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України ( в редакції станом на грудень 2008 року) право власності та право постійного користування не земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Посилання позивача на листи Головного управління земельних ресурсів від 11.05.2010 року та від 31.03.2010 року про те, що виділена у власність ОСОБА_3 земельна ділянка по АДРЕСА_1 містить у своєму складі частину земельної ділянки, зареєстрованої відповідно до матеріалів інвентаризації за ОСОБА_4, також були предметом дослідження суду першої інстанції та правильно відхилені, оскільки позивач ОСОБА_2 не зареєстрована користувачем земельної ділянки під кадастровим номером 72:541:020.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо злочинних дій посадових осіб постійної комісії Київради із земельних питань при прийнятті рішення Київської міської ради № 922/922 від 18.12.2008 року також не можуть бути прийняті до уваги з цих же підстав. Крім того, у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2011 року про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, на підставі п. «в» ст. 6 Закону України «Про амністію в 2011 році», не міститься висновків стосовно надання земельної ділянки ОСОБА_3 чи щодо земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1.

Згідно з повідомленням директора Департаменту земельних ресурсів КМДА від 21.04.2015 року на заяву ОСОБА_2 щодо оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2 ( обліковий код 72:541:020) у мікрорайоні Жуляни Солом'янського району м. Києва, вказана земельна ділянка площею 711,23 кв.м. обліковувалась за ОСОБА_4 і використовувалась як город.

Частина зазначеної ділянки, площею 175 кв.м., якою користувалася ОСОБА_4, була включена в межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, під кадастровим номером 8 000 000 000:72:541:081, що передана у приватну власність на підставі рішення Київради № 922/922 від 18.12.2008 року. Однак до Головного управління земельних ресурсів на погодження проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки ( обліковий код 72:541:081) по АДРЕСА_1 не надходив.

Разом з тим, посилання апелянта на вказані порушення процедури прийняття рішення та погодження дозвільної документації про відведення земельної ділянки ОСОБА_3 правильно не були прийняті до уваги судом першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України вимагати усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків, може вимагати власник земельної ділянки або землекористувач.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 ( обліковий код 72:541:020) у Солом'янському районі м. Києва, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: