Справа № 212/3861/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ваврушак Н.М.,

при секретарі Плотнікової Т.Б.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, третя особа ОСОБА_5 за зустрічним позовом третьої особи ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 з вимогами про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права спільної сумісної власності, розподіл майна, третя особа ОСОБА_5 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна.

В обґрунтування вимог зазначено, що вона познайомилася з ОСОБА_3 23.08.2000 року, проживали без реєстрації шлюбу з січня 2001 року та 02.10.2010 року вони придбали будинок за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Фасадна 2,2а, але договір купівлі-продажу оформлений на відповідача ОСОБА_3 Будинок придбано на спільні кошти. Шлюб між ними зареєстровано 09.08.2002 року. Просить суд встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 23.08.2000р., по 20.08.2011р. (у тому числі у зареєстрованому шлюбі з 09.08.2002р. по 20.08.2011р.); визнати домоволодіння за адресою м.Кривий Ріг вул. Фасадна 2,2а таким, що було набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час спільного проживання та належить їм на праві спільної сумісною власністю; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини домоволодіння за адресою м.Кривий Ріг вул. Фасадна 2,2а.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві, заперечували проти вимог зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, основний позов не визнали, підтримали зустрічний позов третьої особи ОСОБА_5 про визнання спільною сумісною власністю, розподіл спільного майна подружжя. Вказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до дня реєстрації їх шлюбу 09.08.2002 року, перебували в зареєстрованих шлюбах. Спірний будинок було придбано за час шлюбу укладеного ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який розірвано 18.02.2002 року. Окрім того, спірний будинок є обєктом незавершеного будівництва.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги за основним та зустрічним позовом не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 10 ЦПК України вказує на те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Суд вважає, що сторонами не надано доказів щодо заявлених вимог. Висновок суду зроблено з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3, відповідно до договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, від 02.10.2001 року придбав будинок 2, 2а по вул. Фасадна м. Кривого Рогу та земельну ділянку, договір посвідчено нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, та зареєстровано у КП ДОР «БТІ». Позивач по справі ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою. (а.с.18-27)

Стосовно вимог позову з приводу встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу на час придбання будинку, суд вказує, що вимоги не знайшли свого підтвердження, так як позивачем у судовому засідання не доведено факту спільного проживання, ведення спільного побуту, та те що вони мають взаємні права та обовязки, як це визначено у ст. 3 Сімейного кодексу України. Вказані вимоги спростовуються письмовими доказами, а саме свідоцтвами про укладання шлюбу та розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Лісковець) розірвала шлюб 31.01.2002 року (а.с.12), шлюб з ОСОБА_3 укладено 09.08.2002 року (а.с.13), ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 24.04.1982 року по 18.02.2002 року (а.с.59).

В судовому засіданні допитані свідки за клопотанням позивача які не надали переконливих показів з приводу спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу з січня 23.08.2000 року до дня реєстрації шлюбу 09.08.2002 року. Свідок ОСОБА_6 вказав, що він встановлював газовий лічильник у новому помешканні позивача у 2001 році; свідок ОСОБА_7 знайомий сторін, бачив як вони у двох ремонтували будинок, строїли та часто бачив, що ОСОБА_1 сама клала цеглу, поралася на городі; свідок ОСОБА_8, вказала, що їй відомо про те, що у 2000 році сторони мали намір купити будинок за адресою Фасадна, 2, потім у 2001 року ремонтували його та почали разом проживати; свідок ОСОБА_9 знає, що у ОСОБА_1 до 2002 року зявився новий чоловік, з яким вони купили будинок та його ремонтували; ОСОБА_10 зустрілася після довгої розлуки з ОСОБА_1 у 2001 році, вона розказала що купила з ОСОБА_3 будинок, ремонтували його, вона бувала у них вдома та ОСОБА_3 вказав, що по господарству усе робить ОСОБА_11; ОСОБА_12 знайомий із сторонами по - сусідські, на його очах купувався будинок, ремонтувався, саджали сад, в усіх роботах допомагала ОСОБА_11; ОСОБА_13 вказала, що у неї винаймали житло з січня по вересень 2001 року подружжя ОСОБА_11; свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 доповіли, що знають як ОСОБА_11 з 2001 року проживають у придбаному будинку, робили разом ремонт.

Суд, згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Позивачем за первісним позовом не надано доказів стосовно підтвердження заявлених вимог.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 74 СК України передбачено право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, частиною першою встановлено, що жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З огляду на предмет основного позову, а саме встановлення факту спільного проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності, суд вказує, що вимоги про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу є основними, інші вимоги позову похідні. Оскільки, суд не знаходить підстав для задоволення основних вимог позову, то інші вимоги також не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог зустрічного позову, суд наголошує на наступному, спірне домоволодіння придбано 02.10.2001 року (а.с.18) за час шлюбу укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, (а.с59) і тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак сторони за цим позовом не заперечують проти даного факту і тому на думку суду відсутній між сторонами спір, що виключає можливості задоволення даних вимог.

З вказаного вище суд робить висновок, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому судові витрати необхідно віднести за рахунок позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 3, 60, 74 СК України, ст. ст. 10,11,60, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_16. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Ваврушак