Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі відділення №39 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів банківського вкладу, компенсацію понесених витрат та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі відділення №39 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів банківського вкладу, компенсацію понесених витрат та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що 29.07.2013 року між сторонами у справі укладено договір банківського вкладу (депозиту) №625368/2013 на суму 4000,00 доларів США, 29.08.2013 року його поповнено ще на 6000,00 доларів США. Строк дії зазначеного договору становив 13 місяців і всупереч умов договору банк вимогу про повернення коштів не виконав. 31.01.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) З любовю, VAB, Квартальний №736104/2014 року на суму 500,00 доларів США. Строк дії зазначеного договору становив 13 місяців, однак, всупереч умовам договору банк вимогу позивача про повернення коштів не виконав, а згодом 22.05.2014 року, 23.05.2014 року, 17.06.2014 року, 02.07.2014 року виплачував по 100 доларів США, всього повернувши 400,00 доларів США. 21.02.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) Щомісячний №750771/2014 на суму 3000 доларів США. 21.03.2014 року позивач звернувся з заявою до банку про повернення коштів, однак, відповідач кошти не повернув. З метою врегулювання ситуації з банком позивач 17.06.2014 року уклав новий (фактично переуклавши попередній) договір банківського вкладу (депозиту) Відсотки щотижня. Щомісячний № 810689/2014 на ту ж суму 3000,00 доларів США. При настанні строку повернення вкладу, а саме 17.09.2014 року, позивач звернувся з заявою до банку, однак, кошти банк не повернув. 07.02.2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу (депозиту) З любовю, VAB, Квартальний №740588/2014 на суму 16000,00 гривень. При настанні строку повернення вкладу позивач звернувся до банку з заявою, однак, всупереч умов договору банк кошти не повернув. Таким чином, відповідач не повернув суми депозитних вкладів за договорами та нараховані за ними відсотки. Також зазначає, що неправомірною відмовою відповідача від повернення депозитів йому спричинено фізичні та душевні страждання та позбавлено засобів для нормального існування, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 25 000 гривень. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь:

- за договором №625368/2013 від 29.07.2013 року - 10 000 доларів США, залишок неповернутих відсотків 553,59 доларів США, відсотки за користування депозитом - 204,93 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 7211 грн. 06 коп., 3% річних 894 грн. 62 коп.;

- за договором №736104/2014 від 31.01.2014 року - 100 доларів США, відсотки за користування депозитом - 11,21 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 75 грн. 59 коп., 3% річних 32 грн. 81 коп.;

- за договором №810689/2014 від 17.06.2014 року - 3000 доларів США, відсотки за користування депозитом - 206,18 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 2135 грн. 34 коп., 3% річних 205 грн. 31 коп.;

- за договором №740588/2014 від 07.02.2014 року: комісія банку 84 грн. 82 коп., відсотки за користування депозитом 178 грн. 71 коп., 3% річних 21 грн. 45 коп;

стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. моральної шкоди; розірвати договір банківського вкладу №72226/2014 від 09.01.2014 року укладений між сторонами; стягнути з відповідача на його користь банківський вклад за договором №72226/2014 від 09.01.2014 року в розмірі 1250 євро та відсотки за фактичну кількість днів користування банківським вкладом.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором №625368/2013 від 29.07.2013 року: тіло депозиту - 10 000 доларів США, залишок неповернутих відсотків 553,59 доларів США, відсотки за користування депозитом - 204,93 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 7211 грн. 06 коп., 3% річних 894 грн. 62 коп. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2заборгованість за договором №736104/2014 від 31.01.2014 року: тіло депозиту - 100 доларів США, відсотки за користування депозитом - 11,21 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 75 грн. 59 коп., 3% річних 32 грн. 81 коп. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором №810689/2014 від 17.06.2014 року: тіло депозиту - 3000 доларів США, відсотки за користування депозитом - 206,18 доларів США, індекс інфляції за весь час прострочення 2135 грн. 34 коп., 3% річних 205 грн. 31 коп. Стягнути з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором №740588/2014 від 07.02.2014 року: комісія банку 84 грн. 82 коп., відсотки за користування депозитом 178 грн. 71 коп., 3% річних 284 грн. 98 коп. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_2 2526 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу згідно ч.1 ст.1060 ЦК України укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що 29.07.2013 року сторонами укладено договір банківського вкладу «Подарунок «Он-лайн» «Квартальний»» №625368/2013, згідно умов якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок в сумі 4000 доларів США, а відповідач прийняв його та зобов'язався виплатити відсотки в розмірі 10,5% річних. 29.08.2013 року суму поповнено ще на 6000 доларів США. Дата вимоги вкладником визначена 29.08.2014 року. Виконання позивачем умов договору в повному обсязі та внесення коштів підтверджується квитанціями та відомістю по депозитному договору.

31.01.2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу №736104/2014 «З любовю, VAB! «Квартальний»», згідно умов якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок в сумі 500 доларів США на строк 13 місяців, а відповідач прийняв його та зобов'язався виплатити відсотки в розмірі 12 % річних. Відповідно до п.1.7 договору дата вимоги вкладником вкладу 28.02.2015 року. Дата вимоги вкладником пролонгованого вкладу дата, що співпадає з першим днем по закінченню кожного наступного строку від дати укладання договору. Згідно наданої квитанції позивачем внесено на рахунок банку 500 доларів США, тобто, виконано умови договору в повному обсязі.

21.02.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір банківського вкладу №750771/2014 «З любовю, VAB! «Щомісячний»», згідно умов якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок в сумі 3 000 доларів США, що підтверджується квитанцією №1126930 від 21.02.2014 року. 17.06.2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу №810689/2014, згідно якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок в сумі 3000 доларів США на строк до 17.07.2015 року. Відповідно до наданих документів позивач виконав умови договору в повному обсязі.

07.02.2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу №740588/2014 «З любовю, VAB! «Квартальний»», згідно умов якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок в сумі 16 000 грн.

09.01.2014 року сторонами укладено договір банківського вкладу №722226/2014 «Новорічний подарунок «Тридцяти місячний», згідно умов якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок у сумі 1050 євро, 09.01.2014 року його поповнено ще на 200 євро. Відповідно до наданих квитанцій позивачем було внесено на рахунок банку 09.01.2014 року 1250 євро.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення сум вкладів, однак дані вимоги залишились невиконані, тимчасову адміністрацію запроваджено з 21.11.2014 року, а позов подано до суду 19.11.2014 року і позивач звертався з заявами до відповідача про повернення вкладів до введення тимчасової адміністрації, строк виконання зобовязань за договорами банківського вкладу № 625368/2013 від 29.07.2014 року, №736104/2014 від 31.01.2014 року, №810689/2014 від 17.06.2014 року, №740588/2014 від 07.02.2014 року закінчився до введення тимчасової адміністрації, тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли з цих договорів.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року №733 віднесено ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20.11.2014 року за №123, прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 21.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі» .

Згідно рішення №35 від 17.02.2015 року прийнятого Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20.03.2015 року включно.

Як вбачається зі змісту постанови Правління НБУ від 19.03.2015 року №188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк»", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк»" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на один рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Пунктами 4, 6, 16 ч.1 ст.2 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Закон) визначено, що вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із п.1 ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч.6 ст.36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

На виконання зазначених положень Закону, гарантована сума у розмірі 200 000 грн. виплачена позивачу 06.02.2015 року під час тимчасової адміністрації. Вимога на суму коштів, що перевищує гарантовану суму у розмірі 48 333 грн. 73 коп., внесена до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк»

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

З наведеного вбачається, що під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вирішуючи спір на порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції, належним чином не звернув уваги на наведені вимоги закону, не повністю встановив обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору, та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позову.

За таких обставин апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду першої інстанції суду скасувати, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, як передбачено ст.314 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 10 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі відділення №39 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів банківського вкладу, компенсацію понесених витрат та відшкодування моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді