РІШЕННЯ

Іменем України

додаткове

09.04.2015 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут поліграфічної промисловості ім. Т.Г. Шевченка» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» про стягнення недоотриманих коштів при звільненні, суд -

в с т а н о в и в :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 31.03.2015 року задовлено позов ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати всіх належних сум при звільненні в розмірі 54 477,15 гривень. В той же час, при прийнятті вказаного рішення судом не вирішено питання щодо стягнення недоотриманої заробітної плати у зв'язку із порушенням вимог колективного договору з 10.04.2008 року по 28.05.2013 року в сумі 19 810,65 гривень.

Сторони у судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду спрви, однак згідно вимог ст.220 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач була звільнена у відповідності до п. 6 наказу по Інституту від 27.05.2013р. №24-к «Щодо звільнення працівників інституту за скороченням штатів» відповідно до п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України з 28.05.2013р.

У відповідності до ст. 10 КЗпП України, ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Згідно ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги (ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Відповідно до Колективного договору схваленого загальними зборами трудового колективу 10.04.2008р. та зареєстрованим управлінням економіки департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради за реєстровим номером №207 від 14.05.2008р. в Інституті система оплати праці та перелік доплат і надбавок до тарифних ставок та посадових окладів наукових працівників організована на основі Єдиної тарифної сітки розрядів та коефіцієнтів згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002р. №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та окремих галузей бюджетної сфери». Позивач працювала весь проміжок часу на посаді наукового працівника, що як наслідок в повному обсязі вимагає від відповідача застосування норм даної Постанови при здійсненні оплати праці даним працівникам, що включає застосування у спірний період відповідного розміру першого тарифного розряду у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2008р. №74 «Про запровадження ІІІ етапу оплати праці на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та здійснення надбавки за стаж наукової роботи.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами (ст. 15 Закону України «Про оплату праці»).

Також суд вважає, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці», ч. 4 ст. 97 КЗпП України суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним ст. 22 Закону України «Про оплату праці», ст. 103 КЗпП України, які вимагають від власника або уповноваженого ним органу про нові або заміну діючих умов оплати праці в бік погіршення повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Судом встановлено, на підставі наявних матеріалів справи, що ОСОБА_1 працювала на посаді на посаді наукового співробітника відділу розроблення і виготовлення поліграфічного устаткування, згідно якої їй було встановлено перший тарифний розряд у розмірі 660 грн. без врахування внесених змін в чинне законодавство, що застосовувався до моменту звільнення, проводилось нарахування та виплата надбавки за науковий стаж у розмірі 30 відсотків від посадового окладу. Внаслідок нарахування заробітної плати з порушенням вимог чинного трудового законодавства та колективного договору нею недоотримано заробітну плату згідно поданого розрахунку у розмірі 19 810,65 грн.

З огляду на наведене суд вважає, що оплата праці позивача не базувалась на вимогах чинного законодавства, зокрема ст.ст. 97, 103 КЗпП України, ст. ст. 15, 20, 21, 29 Закону України «Про оплату праці», Постанові Кабінету Міністрів України від 30.08.2002р. №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та окремих галузей бюджетної сфери», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2008р. №74 «Про запровадження ІІІ етапу оплати праці на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та Колективного договору, а тому підлягає донарахуванню.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 169, 212-215, 220, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати» суд,-

в и р і ш и в :

доповнити резолютивну частину рішення за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут поліграфічної промисловості ім. Т.Г. Шевченка» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» про стягнення недоотриманих коштів при звільненні.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут поліграфічної промисловості ім. Т.Г. Шевченка» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) недоотриману заробітну плату з 10.04.2008 року по 28.05.2013 року в сумі 19 810 гривень (дев'ятнадцять тисяч вісімсот десять) 65 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Український науково-дослідний інститут поліграфічної промисловості ім. Т.Г. Шевченка» корпоративне підприємство ДАК «Укрвидавполіграфія» () на користь держави 198,10 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: Козюренко Р.С.