У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Демянчук С.В., Оніпко О.В.

Секретар судових засідань ОСОБА_1

З участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє своїх вимог на предмет спору орган опіки та піклування Сарненської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми і їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаними позовними вимогами.

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернуся в суд із зустрічними вимогами до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми і їх вихованні, та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

Рішенням Сарненського районного суду від 14 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за їх безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним, у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не відповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводила, що ОСОБА_2 не надав суду доказів того, що його візити з метою відвідати своїх неповнолітніх дітей, не відбулися з вини позивачки.

Висновком органу опіки та піклування Сарненської РДА № 15/39-243 від 27 лютого 2015 року встановлено доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно двох неповнолітніх дітей, оскільки встановлено, що батько дітей участі у їх вихованні не приймає.

Вважає, що судом порушено вимоги ст. 164 СК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України, зокрема: не надано оцінки та безпідставно проігноровано такі факти, як ще до народження другої дитини, ОСОБА_2 маючи всі можливості для спілкування та виховання дитини бо вона йому ніяких перешкод не чинила приходив до дитини всього два рази; під час перебування її в пологовому будинку не приходив до старшого сина, який у той час був разом з її батьками та не забрав її з новонародженим другим сином з пологового будинку; через 9 днів після пологів вона потрапила в лікарню на стаціонарне лікування, а діти залишилися з її батьками, і в цей період часу відповідач та його батьки не надали будь-якої допомоги у вихованні та утриманні дітей її батькам; після потрапляння її з дітьми до Рівненської обласної лікарні в кінці 2012 року ні відповідач, ні його батьки жодного разу не відвідали їх.

Ні після першого, ні після другого рішення відповідної комісії органу опіки та піклування ОСОБА_2 не змінив свого ставлення до дітей як не відвідував та не цікавився дітьми так і в подальшому цього не робив.

Жодних перешкод у спілкуванні та вихованні дітей вона відповідачеві не чинила.

Вважає, що суд першої інстанції формально та упереджено віднісся до розгляду цієї справи, просила оскаржуване рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнути на її користь понесені судові витрати, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю.

Колегія суддів заслухавши доповідача, заперечення представника відповідача у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, дійшла висновку про її відхилення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2008 року.

Від шлюбних стосунків у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Сарненського районного суду від 18 липня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів та заробітку до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також на утримання самої матері дітей по 400гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Сарненського районного суду від 10 травня 2013 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітні діти після розлучення батьків, які стали проживати окремо, проживають із матірю ОСОБА_4 в будинку її батьків.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1)не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

2)ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини;

3)жорстоко поводяться з дитиною;

4)є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5)вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6)засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що відповідач не забрав її разом з новонародженою дитиною в березні 2012 року з пологового будинку, не спілкується з дітьми, не приймає участі у їх вихованні, не проявляє інтересу до дітей.

Вказані обставини вважає позивачка доведені висновком органу опіки та піклування Сарненської РДА, який є достатнім доказом для задоволення її вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що після розлучення між сторонами триває обопільна образа та претензії один до одного, що негативно відбивається на їхніх стосунках з дітьми.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачеві чинилися реальні перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дітей.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 жодних моральних перешкод для виховання власних дітей не має. Він не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра, не зловживає спиртними напоями та не вживає наркотичних засобів, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується добре.

Судом першої інстанції не встановлено, і позивачкою не доведено винної поведінки ОСОБА_2 спрямованої на ухилення відповідача від виховання своїх дітей та свідомого нехтування ним батьківськими обовязками.

Висновок органу опіки та піклування не має для суду обовязкового характеру.

Позбавлення батьківських прав, є крайньою мірою відповідальності батьків за умисне, свідоме ухилення батька/матері від виховання дитини і має застосовуватись у виключних випадках. На думку колегії суддів, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не буде на користь та в інтересах його неповнолітніх дітей.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про перешкоди, які чинили йому позивачка та її батьки у спілкуванні та вихованні дітей підтверджують небажання позивачки у підтриманні батьківських стосунків між дітьми та їхнім батьком.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що обовязок по утриманню дітей ОСОБА_2 виконує на належному рівні, дружину з новонародженою другою дитиною з пологового будинку він мав намір забрати, проте його не повідомили про день виписки дружини і він не виконав цього обовязку.

Враховуючи, що при вирішенні справи судом першої інстанції, норми матеріального та процесуального права порушені не були, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий І.М.Собіна

Судді: С.В.Демянчук

ОСОБА_8