Справа № 301/1816/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: с. Довге, вул. Перемоги, №37 «а», Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.12.2013 року помер батько позивача ОСОБА_3 На випадок своєї смерті він залишив заповіт, згідно якого все своє майно заповів сину позивачу ОСОБА_1 Позивач спадщину прийняв, однак, не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на житловий будинок, оскільки такий у встановленому законом порядку не зареєстрований. Вказаний будинок побудований протягом 1980-1982 років на земельній ділянці, відведеній для забудови і належав ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на забудову садиби, що видане на підставі рішення виконкому Іршавської районної ради №64 від 29.02.1980 року. Згідно погосподарської книги села Довге власником вказаного будинку був покійний ОСОБА_3 Спадкоємець, яка має право на обовязкову частку у спадщині, відповідачка по справі, відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав і просив розглянути справу без його участі (а.с. 33, 35).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу по суті в її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 36,37).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в с. Довге, вул. Перемоги, №37 «а», Іршавського району, не зареєстрований. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений. Будинок збудовано протягом 1980-1982 років на земельній ділянці відведеній для забудови і належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на забудову садиби, що видане на підставі рішення виконкому Іршавської районної ради №64 від 29.02.1980 року (а.с. 8-14). Згідно запису погосподарської книги №7 Довжанської сільради власником будинку був покійний ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Довжанської сільської ради №02-12/460 від 26.08.2015 року (а.с. 15).

ОСОБА_3 помер 09.12.2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №164628 від 11.12.2013 року (а.с. 5).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Довжанської сільської ради ОСОБА_4 20.04.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №27, ОСОБА_3 все своє майно заповів сину ОСОБА_1 позивачу по даній справі (а.с. 27). Вказаний заповіт не скасований і не змінений (а.с. 27 на звороті).

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті проживав разом із спадкодавцем (а.с. 16). Згідно ст. 1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідачка, будучи вдовою спадкодавця та особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні, відмовилася від прийняття спадщини на користь свого сина - позивача ОСОБА_1, що підтверджується відповідною заявою ( а.с.7, 36).

Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні не має.

Спадкоємець не може оформити свідоцтво про право на спадщину, оскільки житловий будинок, який входить до складу спадщини, не зареєстрований.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки такий побудований протягом 1980-1982 років, коли набуття права власності на нерухоме майно не повязувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно запису в погосподарській книзі села власником житлового будинку №37 «а», по вул. Перемоги, у с. Довге вважався ОСОБА_3, спадкоємцем якого за заповітом є позивач, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1218, 1223, 1233, 1241, 1268, 1273 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: с. Довге, вул. Перемоги, №37 «а», Іршавського району, Закарпатської області, в цілому.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських