Номер провадження 2/754/4118/15
Справа №754/9356/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2015 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді - Галась І.А.

при секретарі - Фацул М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про відшкодування потерпілому майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, неповнолітній ОСОБА_4, учень 8-А класу середньої загальноосвітньої школи №212 м. Києві, 02.02.2015 року о 12 год. 25 хв. знаходячись у приміщення СЗШ №212 м. Києва по вул. Курчатова, 18-А в м. Києві, необережно заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правого передпліччя: перелом обох (променевої та ліктьової) кісток на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків, спричинивши йому згідно висновку судово-медичної експертизи №380/е від 20.03.2015 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 добу (3 місяці), тобто спричинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не досяг віку з якого може наставати кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України, а саме не досяг 16-ти років. 25.05.2015 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва до неповнолітнього ОСОБА_4, який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_3 до повноліття ОСОБА_4 Внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України вчиненого неповнолітнім ОСОБА_4 щодо її неповнолітнього сина - ОСОБА_2, їй (як законному представнику неповнолітнього) завдано майнової шкоди на суму 3000 гривень, яка складається з матеріальних витрат на:

- придбання фотоплівок для ренгензнімнів (8 шт.);

- придбання комп'ютерних дисків для перенесення знімків;

- придбання марлевих пов'язок;

- придбання гіпсових пов'язок;

- придбання знеболюючих, жарознижуючих засобів;

- придбання антибіотиків та інших лікарських препаратів;

- накладення, заміна гіпсово-марлевої пов'язки;

- оплата консультаційних послуг хірургів-травматологів;

- масажі, гімнастика, розробка руки;

- витрати на послуги автомобільного транспорту (таксі).

Крім майнової шкоди, внаслідок спричинення неповнолітнім ОСОБА_4 її неповнолітньому сину ОСОБА_2 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, їй, як законному представнику, також було спричинено моральну шкоду, що виявляється у завданні її сину ОСОБА_2 фізичного болю і душевних страждань, яких позивачка та її син зазнали у зв'язку з пошкодженням його здоров'я внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 Зазначає, що у її сина ОСОБА_2 після спричинення йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, суттєво погіршився загальний стан здоров'я. Крім того, поламані кістки правого передпліччя зрослися з великим зміщенням і тепер у сина постійно болить рука, йому важко правою рукою щось робити. У зв'язку з цим позивачка та її син морально переживають за подальший стан здоров'я. Неправомірними діями ОСОБА_4 її сину ОСОБА_2 було спричинено моральної шкоди, шляхом впливу на його сталий життєвий ритм та життєві зв'язки, які були порушені та які він не може відновити по сьогоднішній день. Враховуючи викладені обставини, спричинену їй та її сину ОСОБА_2 моральну шкоду позивачка оцінює в сумі 20 000 гривень.

В судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі, просила суд про їх задоволення.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суду не повідомляла.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно вимог ч.1,2 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2015 року у кримінальному провадженні № 0001263 разом з клопотанням прокурора відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до неповнолітнього ОСОБА_4, який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, застосовано примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_3 до повноліття ОСОБА_4

Також зазначеною ухвалою суду встановлено, що 02.02.2015р. близько 12.30 год. неповнолітній ОСОБА_4, знаходячись біля кабінету директора, на другому поверсі СЗШ № 212 по вул. Курчатова, 18-А в м. Києві лівою рукою схопив неповнолітнього ОСОБА_2 за праву руку та, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, завів її за спину останньому, необережно заподіявши потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 добу, у виді закритої травми правого передпліччя: перелому обох (променевої та ліктьової) кісток на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків.

Крім повного визнання самим ОСОБА_4 своєї вини, його винність у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується іншими доказами.

Як вбачається з копії чеку № 40514 від 02.02.2015 року, позивачкою було придбано: бинт марл. мед. стер., бинт гіпс., найз таб. 100мг №20 на загальну суму 84 гривні 91 копійок.

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_2 була виявлена закрита травма правого передпліччя: перелом обох (променевої та ліктьової) кісток на межі середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило розлад здоров'я на строк понад 21 добу.

Відповідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Протягом судового розгляду позивачем не було надано конкретних правових доказів на підтвердження здійснення нею матеріальних витрат на суму 3000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги про стягнення майнової шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 84 гривні 91 копійок.

Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності...... Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачці, як законному представнику неповнолітнього сина ОСОБА_2, було спричинено моральну шкоду, що виявляється у завданні її сину ОСОБА_2 фізичного болю і душевних страждань, яких позивачка та її син зазнали у зв'язку з пошкодженням його здоров'я внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 Так, у її сина ОСОБА_2 після спричинення йому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, суттєво погіршився загальний стан здоров'я, у нього постійно болить рука, йому важко правою рукою щось робити. У зв'язку з цим позивачка та її син переживають за подальший стан здоров'я. Неправомірними діями ОСОБА_4 ОСОБА_2 було спричинено моральної шкоди, шляхом впливу на його сталий життєвий ритм та життєві зв'язки, які були порушені та які він не може відновити по сьогоднішній день.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212 - 215, 224, 226 - 228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути зОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 84 гривні 91 копійок, моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: