Справа № 755/7677/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" (далі - ПАТ „Альфа-Банк"), та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 490067454, згідно умов якого Банком надано позичальнику кредит у сумі 23 599,59 доларів США , терміном по 06.05.2015 року включно, з процентною ставкою в розмірі 14,5% річних. Кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі: придбання транспортного засобу. Для обліку зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за цим Договором Банк відкриває позичальнику рахунок № НОМЕР_2

З метою забезпечення вимог кредитора 06.05.2008 року між ЗАТ „Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 490067454-П, згідно умов якого поручитель зобов'язалася солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року.

У зв'язку з недотриманням ОСОБА_2 зазначених умов кредитного договору, станом на 06.03.2015 року загальна заборгованість відповідачки, як поручителя за основним зобов'язанням, перед позивачем складає 51 209,93 грн., з яких заборгованість за кредитом - 44 022,09 грн.; заборгованість по процентам - 1 816,20 грн.; пеня - 5 371,64 грн. Однак, станом на дату подання даного позову до суду відповідачка не виконала умови Кредитного договору та Договору поруки, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача Кураш А.М. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 27)

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, однак надала суду заяву, відповідно до якої проти позову заперечує в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 60-65, 86, 87)

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, доказів поважності причини неявки суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами Закону України „Про акціонерні товариства" № 514-VI від 17.09.2008 року Закрите акціонерне товариство „Альфа-Банк" змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк".

Публічне акціонерне товариство „Альфа-Банк" є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства „Альфа-Банк" на підставі зміни найменування юридичної особи від 19.08.2009 року, що підтверджено Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи. (а.с. 22, 23)

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність", банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Більш повне визначення міститься в Положенні про кредитування, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 28 вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит визначається як позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Кредитна операція - це договір щодо надання кредиту, який супроводжується записами за банківськими рахунками, з відповідним відображенням у балансах кредитора та позичальника.

Принцип забезпеченості кредиту передбачає наявність у банку права для захисту своїх інтересів, недопущення збитків від неповернення боргу через неплатоспроможність позичальника. Принципи повернення, строковості та платності означають, що кредит має бути повернений позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк із відповідною платою за його користування. Цільовий характер використання передбачає вкладення позичкових коштів із конкретною метою, визначеною кредитним договором.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 490067454, згідно умов якого Банк надає Позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 599,59 доларів США, зі сплатою 14,5% річних, строком до 06.05.2015 року, для придбання транспортного засобу „KIA, CERATO", легковий седан, № кузову НОМЕР_3, державний номер НОМЕР_1. (а.с. 4-6, 7)

Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

Стаття 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачає право комерційних банків самостійно визначати процентні ставки як складової частини кредитної політики банку, а не підстави для її зміни в укладеному кредитному договорі. Банки самостійно визначають процентні ставки для надання послуг клієнтам, проте, зазначена в договорі процентна ставка може бути змінена на підставах передбачених законодавством.

Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору. Збільшення розміру процентів банком в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з п. 6.2. Кредитного договору, Банк має право змінити розмір процентів за користування Кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках або на фінансовому ринку України, облікової ставки НБУ, індексу інфляції (споживчих цін), загальновизнаних внутрішньодержавних та/або міжнародних грошових та/або фондових індексів, змін в діючому законодавстві тощо. Сторони домовились, що такі обставини вважаються подіями, що не залежать від волі сторін Договору та мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Банку. Зміна розміру процентів за користування кредитом здійснюється за правилом, відповідно до якого процентна ставка підвищується в разі підвищення вартості кредитних ресурсів. Про зміну розміру процентної ставки по кредиту та внесення у зв'язку з цим змін в Додаток № 1 до Договору Банк повідомляє Позичальника за 7 днів до моменту настання таких змін шляхом направлення рекомендованого листа на адресу позичальника, зазначену в Розділі 1 Договору. У зв'язку із зміною процентної ставки в разі настання події, незалежної від волі сторін, позичальник цим надає свою згоду на внесення змін до Додатку № 1 до Договору та викладення Додатку № 1 у новій редакції. Сторони погоджуються, що оновлений Додаток № 1 набуває чинності з дати зміни розміру процентної ставки. Оновлений розрахунок сукупної вартості кредиту та графік платежів по Кредиту, який скасовує попередній і стає невід'ємною частиною Договору, позичальник отримує в Банку самостійно. Банк не має права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку із зміною кредитної політики банку. (а.с. 6)

Згідно зі статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року, між Закритим акціонерним товариством „Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 490067454-П від 06.05.2008 року, відповідно до п. 2 якого у відповідності з цим Договором Поручитель поручається за виконання Боржником наступних обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: а) обов'язок повертати Банку Кредит рівними частинами, у терміни, визначені Основним договором та додатком № 1 до Основного Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 06.05.2015 року; б) обов'язок щомісяця сплачувати Банку проценти за користування Кредитом у терміни, визначені Основним договором та актом № 1 до Основного договору; в) обов'язок у випадках, передбачених Основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред'явлення відповідної вимоги достроково повернути Банку Кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов'язки, що виникають із Основного договору; г) обов'язок сплатити Банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафу) відшкодувати збитки, заподіяні Банку невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за Основним договором.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Договору поруки, Боржник та Поручитель відповідають перед Банком за порушення обов'язків, перелічених у статті 2 цього Договору, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник. Передбачена статтею 3.1 цього Договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить Прострочення виконання будь-якого з обов'язків, зазначених у п. 2.1 цього Договору.

Згідно п. 5.4 Договору поруки, у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим Договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. (а.с. 8)

За даними Листів від 29.12.2014 року, 09.02.2015 року 20.04.2015 року ПАТ „Альфа-Бак" було повідомлено боржника ОСОБА_2 про збільшення процентної ставки за кредитним договором № 490067454, у зв'язку із подорожчанням кредитних ресурсів з 2008 року. (а.с. 68-69, 72-73, 80-81)

Листом від 27.03.2015 року вих.№ 29443-102 боржнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 повідомлено про порушення умов виконання кредитного договору та дострокове погашення заборгованості перед ПАТ „Альфа-Банк" у розмірі 2 236,53 доларів США, у тому числі штрафних нарахувань у розмірі 234,60 доларів США. (а.с. 20, 21)

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача ПАТ „Альфа-Банк", як кредитора за основним зобов'язанням, про стягнення з відповідачки ОСОБА_1, як поручителя за зобов'язанням боржника ОСОБА_2, заборгованості за кредитним договором № 490067454 від 06.05.2008 року, яка станом на 06.03.2015 року розрахована позивачем у загальному розмірі 51 209,93 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України)

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, припинення поруки на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись законодавством, діючим на час виникнення спірних правовідносин, суд визнає безпідставними звернення позивача з вимогами про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 суми кредитної заборгованості, як до поручителя за зобов'язаннями боржника ОСОБА_2, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем в односторонньому порядку було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом. Проте, ураховуючи внесені зміни до кредитного договору, позивачем не було повідомлено відповідачку про таке збільшення процентної ставки та не було укладено додаткового договору до договору поруки, яким було б передбачено зміни процентних ставок за користування кредитом, чим, відповідно, збільшено обсяг солідарної відповідальності відповідачки ОСОБА_1, як поручителя за основним зобов'язанням, ураховуючи, що укладений договір поруки не містять умов щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, та матеріали справи не містять доказів поінформованості відповідачки ОСОБА_1 і доказів її згоди на збільшення розміру відповідальності, що свідчить про наявність факту зміни умов основного зобов'язання, шляхом підвищення процентної ставки в бік збільшення, без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, наслідком чого є припинення поруки відповідачки ОСОБА_1 за зобов'язаннями боржника ОСОБА_2 на підставі частини першої статті 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 543, 546, 549, 553, 554, 559, 611, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України „Про банки і банківську діяльність", Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 208-210, 212-215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :