Дата документу 08.07.2015
Справа № 334/3820/15-ц
Провадження № 2/334/2027/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Лисенко Л.І.

при секретарі Вєтлугіній Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В теперішній час шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні сина не бере, розвитком та здоровям не цікавиться. На теперішній час ОСОБА_4 потребує санаторно-курортного лікування, що підтверджується довідкою ВКК №574від 1.04.2015 року. На теперішній час зарезервована путівка в лікувально-оздоровчий центр «Хаймей Тверія» у Ізраїлі.

Позивачка просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України для лікування та оздоровлення без згоди батька ОСОБА_2, протягом 3 років.

Представник відповідача проти позову заперечує, вказавши, що існує вірогідність, що мати дитини ОСОБА_1 вивезе дитину на постійне місце проживання за кордон. Крім того, вважає, що довідки про стан здоровя надано за 2014 рік, а в теперішній час стан здоровя дитини невідомий.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 59 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я своїх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, ведення ними здорового способу життя.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-XІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25.08.2010р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. На теперішній час ОСОБА_4 потребує санаторно-курортного лікування, що підтверджується довідкою ВКК №574 від 1.04.2015 року. Позивачкою зарезервована путівка в лікувально-оздоровчий центр «Хаймей Тверія» у Ізраїлі. ОСОБА_1 двічі зверталася до батька дитини ОСОБА_2 з проханням про надання згоди на виїзд дитини , оформивши нотаріально такий дозвіл. Листи були направлені 19.02.2015 року та 5.05.2015 року, в матеріалах справи містяться копії листів (а.с. ). ОСОБА_2 такої згоди не надав, причини відмови не пояснив.

Із заперечень, наданих відповідачем на позовну заяву, вбачаються стійкі неприязні відносини, що склалися між батьками дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але мотиви відмови у наданні дозволу на виїзд за кордон не зазначені, докази та довідки про стан здоровя ОСОБА_4 не надані.

У суду немає підстав сумніватися щодо довідки № 574 про необхідність санаторно-курортного лікування ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Виходячи з наведеного, керуючись ст..313 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за межі України для лікування та оздоровлення з обовязковим поверненням на постійне місце проживання без згоди батька ОСОБА_2. Дозвіл надавати по мірі необхідності з 08.07.2015 року по 08.07.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Лисенко Л. І.