Справа № 442/3572/15-ц
У Х В А Л А

іменем України

"23" жовтня 2015 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Івасівка А.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

26.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АвтоФінанс» в користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 36300 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн.. В обґрунтування позову покликається на те, що в червні 2014 року у регіональному офісі компанії між ним та продавцем- консультантом була досягнута усна домовленість про купівлю трактора « Кий 440» 2013 року випуску вартістю 73000 грн. Дана домовленість передбачала сплату ним авансового платежу у розмірі 7300 грн. у день укладення договору. Решту суми він зобовязався сплатити при доставці трактора за місцем свого проживання, яка за словами консультанта, мала відбутись через три дні з моменту слати авансового платежу і запропонувала здійснити повний авансовий платіж протягом часу, необхідного їй для належного оформлення відповідних документів. Так, 05.06.2014 року ним на банківський рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було сплачено 7300 грн. Однак, так як він мав із собою ще 29000 грн., він вирішив одразу доплатити за трактор ще 29000 грн. повернувшись до офісу компанії консультант запропонувала йому підписати ряд документів зміст яких для нього був мало зрозумілим, так як він не має вищої юридичної освіти. За таких обставин ним було підписано договір фінансового лізингу №009880 від 05.06.2014 року, який не містить істотних умов, а тому не може вважатись укладеним, не містить жодної умови про відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання ним умов договору, не містить умов взаєморозрахунків між сторонами, зокрема у випадку сплати лізингоодержувачем лізингових платежів у більшому розмірі ніж це передбаченого договором, не містить підтвердження того, що інформація, передбачена у ч. 2 ст. 12 Закону України « про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надана клієнту до підписання договору; не містить збільшення або зменшення яких саме податків, зборів та інших обовязкових платежів може бути підставою для індексації розміру лізингових платежів;не містить умов про те, що саме слід вважати зміною ситуації на грошовому ринку

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 21.07.2015 року у цивільній справі №442/3840/15-ц в позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. Рішення суду оскаржується в апеляційному порядку.

Разом з тим, з такого рішення вбачається, що предметом судового розгляду були такі ж вимоги як і в даній справі, заявлені з тих же підстав між тими самими сторонами.

Враховуючи вищенаведене про те, що присутній спір є між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, що й у вищезгаданій справі, яка перебуває на розгляді в іншому суді, слід відмовити у відкритті провадження.

Судовий збір по справі не сплачувався.

Керуючись п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України , суддя, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автофінанс» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя А.П. Івасівка