Справа № 589/704/14-ц
Провадження № 2/589/397/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості.

Після скасування заочного рішення справа розглядалась у загальному порядку.

У судове засідання представник позивача не з'явився, засобами поштового зв'язку направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили, вказуючи, що згідно роздруківки, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.5,6) відповідач щомісячно сплачувала кошти за кредитом, при цьому поточне сальдо, тобто поточна заборгованість за кредитом, щомісячно зменшувалось на суму, яка нею сплачувалась за погашення кредиту. Зокрема, нею щомісячно сплачувалось 253 грн. 60 коп., як це передбачено договором в період часу з 21 по 28 число щомісячно. Погашення кредиту вказано у роздруківках, зокрема, станом на 26.01.2007 сальдо поточної заборгованості було відсутнє.

Також відповідач вказує, що після повного погашення кредиту у сумі 2662 грн. 40 коп., до неї ніхто з працівників банку не звертався та не повідомляв про наявність заборгованості за кредитом.

Після погашення кредиту 21.01.2007 відповідач жодних коштів за вказаним кредитом не перераховувала, а тому твердження позивача про сплату 09.04.2010 року 1 грн., не відповідає дійсності, при цьому банк не надав даних про те, хто саме сплатив дана суму.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідач отримала кредит у розмірі 2662 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, без сплати щомісячної комісії, на строк 12 місяців до 25.01.2007 р., включно. Існування договірних кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем вбачається з аналізу заяви позичальника № DNH4КР60550373 від 25.01.2006 р.

Категорично заперечивши наявність заборгованості відповідач та її представник просили суд витребувати у позивача 1) оригінали документів (квитанцій) про щомісячну сплату нею коштів на погашення кредиту з 21 січня 2006 року та по 21 січня 2007 року, 2) оригінал квитанції від 09.04.10 про сплату 1 гривні з відображенням особи, яка сплатила вказану гривню та на якій правовій підставі, 3) оригінал Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) на які банк посилається як на документ, що встановлює позовну давність у вказаних правовідносинах у 5 років, з підписом відповідача, який вказує на домовленість між нею та банком щодо збільшення строку позовної давності, 4) документи, які б підтверджували надання відповідачу повідомлень про наявність заборгованості за вказаним кредитом, 5) належним чином завірену копію документів (заяви та інші) про отримання відповідачем у січні 2008 року кредиту в сумі 500 грн. та його погашення. Ухвалою суду від 08.04.2015 клопотання відповідача було задоволено. Копія даної ухвали двічі надсилалась позивачу для виконання. Однак, будь-якої відповіді позивач не надав, витребувані докази суду не представив.

Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Стаття 60 ЦПК України закріплює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставин наявності заборгованості відповідача з повернення тіла кредиту та відсотків за кредитним договорм № DNH4КР60550373 від 25.01.2006, оскільки крім заяви позивальника будь-яких доказів, в т.ч. первинних платіжних та інших документів, суду не представлено.

Недоведеність обставин якими позивач обгрунтовує своє вимоги має наслідком відмову у задоволенні позову. З урахуванням змісту норми ст. 88 ЦПК України, відсутні й підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Сидорчук