Ухвала

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 2 липня 2013 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 17 травня 2013 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої державним виконавцем Комунарського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, його заборгованість по аліментам станом на 31 березня 2014 року становила 8 417 грн. Зазначав, що вказана заборгованість утворилась внаслідок його тяжкого матеріального стану. Крім того, у зв'язку з тим, що він ніде не працює, у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу).

Ураховуючи наведене, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_6, 2008 року народження, з 1/3 частини його заробітку (доходу) до 600 грн щомісячно, з часу його звернення з даним позовом до повноліття дитини, а також звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 8 417 грн за період з 17 травня 2013 року по 31 березня 2014 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та визначення їх розміру в твердій грошовій сумі скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги

ОСОБА_4 задоволено. Зменшено розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_4 на користь дитини - ОСОБА_6 за рішенням Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 2 липня 2013 року. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн щомісяця, починаючи з 14 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду та зменшуючи розмір стягнутих з ОСОБА_4 аліментів, апеляційний суд вірно застосувавши положення ст. ст. 182, 184, 192 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України) дійшов до правильного висновку про те, що наявні обставини, визначені законом, для зменшення розміру аліментів. При цьому зміна способу присудження аліментів СК України не заборонена (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові № 6 - 143 цс 13 від 5 лютого 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник