Справа №470/1216/14-ц 05.03.2015 05.03.2015 05.03.2015
Провадження № 22ц/784/659/15 Суддя першої інстанції Орлова С.Ф.
Категорія 5 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

5 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе», Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю , -

В С Т А Н О В И Л А:

21 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе», Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що на підставі рішення профспілкового комітету радгоспу «Октябрьський» від 10 серпня 1981 року вона зареєстрована та постійно проживає в зазначеній квартирі.

Радгосп «Октябрський було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Жовтневе», а останнє реструктуризоване в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (надалі -Товариство), внаслідок чого вказана квартира перебуває на балансі Товариства. Право власності на це майно не за ким не зареєстровано.

Оскільки вона добросовісно, безперервно та відкрито користується спірною квартирою більше 30 років, утримує та доглядає її, робить поточний та капітальний ремонт, тобто фактично здійснює повноваження власника, ОСОБА_2 просила на підставі ст. 344 ЦК України визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази й дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 з вересня 1980 року по 2010 рік працювала у радгоспі «Жовтневий», який у 1995 році було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Жовтневе», а у 2000 році в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Жовтневе» (а.с. 15-18).

Рішенням профспілкового комітету № 4 від 10 серпня 1981 року позивачці було надано для проживання квартиру АДРЕСА_1 (а.с.36). З цього часу з ОСОБА_2 щомісячно утримується плата за це житло (а.с.35)

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При цьому, слід враховувати, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішення питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Крім того, оплатне користування спірним житлом з боку позивачки ОСОБА_2, виключає можливість застосування положення ст. 344 ЦК України.

З урахуванням викладених обставин, установивши, що спірна квартира перебуває на балансі Товариства, була передана позивачці в оплатне користування, останній було відомо, що вона користується чужим майном, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачка не є добросовісним володільцем та користувачем спірного приміщення, а відтак відсутні правові підстави для визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив обставини даної справи та дав їм вірну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права при розгляді даної справи не встановлено, а тому підстав для скасування рішення районного суду колегія суддів не вбачає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: