АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 686/924/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1752/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.,

суддів: Матковської Л.О., Баса О.Г.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК»

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою в її інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2, на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання відкликаною згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту, визнання розірваним кредитно-заставного договору та договору індивідуальний номер замовлення СR-108.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, визнання відкликаною згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту, визнання розірваним кредитно-заставного договору та договору індивідуальний номер замовлення СR-108. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 04.10.2014 року між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (далі ФОП ОСОБА_3.) був укладений договір на виготовлення, доставку та встановлення металопластикових вікон (індивідуальний номер замовлення №CR-108). Того ж дня в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (далі Банк) вона підписала заяву позичальника з проханням надати споживчий кредит на оплату товару - виробів ПВХ на суму 9056,79 грн.. Кошти на руки вона не отримала, оскільки вони були перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_3 згідно її заяви. Зазначала, що договір на виконання робіт (ВК) та кредитний договір були підписані нею під впливом помилки, вона не в повному обсязі розуміла обставини, якими керувалась при їх підписанні, не оцінила правильно свої можливості виконання фінансових зобов'язань за договорами, оскільки єдиним її доходом є пенсія, тому вирішила розірвати вищевказані ________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Козак О.В. Провадження № 22-ц/792/1752/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 19,24

договори. 06 жовтня 2014 року вона особисто повідомила ФОП ОСОБА_3 про відкликання своєї згоди на отримання споживчого кредиту і відмови від його послуг, а також діючи у відповідності з вимогами ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» 8 жовтня 2014 року надіслала на адресу відповідачів заяви про відкликання своєї згоди на укладення договорів та їх розірвання. Банк відмовився виконати її вимогу, що стало відомо з відповіді від 28.11.2014 року. Посилаючись на те, що нею як споживачем було виконано вимоги по відкликанню та розірванню договору споживчого кредиту, вона не сплачувала ФОП ОСОБА_3 будь-яких коштів та відкликала згоду на укладення кредитного договору, що є істотною зміною обставин договору з ним, тому просила визнати відкликаною з 08.10.2014 року її згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту за заявою позичальника від 04.10.2014 року №АN4XRX130590464 до ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», визнати розірваними з 08.10.2014 року укладений між нею та ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» кредитно-заставний договір та договір індивідуальний номер замовлення СR-108 від 04.10.2014 року укладений між нею та ФОП ОСОБА_3.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій представником ОСОБА_2, ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов у повному обсязі, посилаючись на невідповідність його висновків обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.2 ст. 651, ч.1 ст. 652 ЦК України. Вказує, що при вирішенні спору суд не взяв до уваги той факт, що вікна були виготовлені 29.10.2014 року, тобто після отримання ФОП ОСОБА_3 її заяви про відкликання згоди на укладення договору споживчого кредиту з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та розірвання договору індивідуального замовлення, що підтверджується листом ФОП ОСОБА_3. Висновки суду, про те, що вікна та їх конструкції були виконані, оплачені та були в процесі виробництва станом на 08.10.2014 року є суперечливими, оскільки в іншому абзаці рішення суд робить висновок, що вікна виготовлені 7.10.2014 року. Такі висновки не відповідають наявним в матеріалах справи доказам та спростовується поясненнями ФОП ОСОБА_3. Розглядаючи спір, суд досліджував документи надані ФОП ОСОБА_3, які були не підписані, не завірені печаткою, та під час розгляду справи не були підтверджені оригіналами, тому такі в силу положень ст.ст. 57-59,65 ЦПК України не можуть вважатись належними та допустимими письмовими доказами. Вважає, що нею, як споживачем були виконані усі вимоги, передбачені ч.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» по відкликанню та розірванню договору споживчого кредиту, тому відмова Банку у задоволенні її заяви є неправомірною. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд не врахував положень пунктів 3.1 та 4.1 Договору CR-108, згідно яких вказаний договір вважається розірваним з підстав не сплати замовником коштів ФОП ОСОБА_3. Є невірними висновки суду, що нею брались кошти в банку і вона їх не повернула, оскільки будь-яких коштів на руки вона не отримувала.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, її інтереси в судовому засіданні представляв ОСОБА_2 за довіреністю.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належне про розгляд справи відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 307, п. 2, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення по суті позовних вимог в разі недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, скориставшись правом на відмову від договору споживчого кредиту, не повернула кошти, які були надані їй Банком за цим договором і крім того, виконання послуги за договором з ФОП ОСОБА_3 відбулося до закінчення строку відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він зроблений внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням вимог процесуального закону.

Частиною першою ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, на яких відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України покладений обов'язок довести допустимими і належними доказами ті обставини, на які вони посилаються в обгрунтування чи заперечення позовних вимог.

Встановлено, що 04 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір індивідуальний номер замовлення № CR-108 на виконання робіт з виготовлення та передачу у власність замовнику металопластикових виробів (а.с. 5), згідно умов якого останній взяв на себе зобов'язання організувати роботу по виготовленню та передачу замовнику у власність виготовлених металопластикових виробів протягом 40 робочих днів з моменту укладення договору та після сплати їх вартості.

Того ж дня, ОСОБА_1 підписала заяву позичальника № АN4XRX130590464, відповідно до якої ПАТ «Акцент-Банк» взяв на себе зобов'язання надати їй кредит у розмірі 9056 грн.79 коп. та оплатити товар замовлений позичальником згідно договору від 04 жовтня 2014 року з ФОП ОСОБА_3 шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_3 у ПАТ «А-БАНК». (а.с. 54). З довідки про умови кредитування банку вбачається, що був укладений споживчий кредит на придбання споживчих товарів.

Один примірник оригіналу цього договору ОСОБА_1 отримала 4 жовтня 2014 року.

Того ж дня Банк повідомив ФОП ОСОБА_3 про прийняте рішення про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 на придбання товару за договором від 4 жовтня 2014 року в сумі 8793 грн. та зобов'язався забезпечити надходження цих коштів на його поточний рахунок (а.с.50), що ним було зроблено у перший робочий день 6 жовтня 2014 року.

У п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В п.22 та п. 23 ст. 1 цього ж Закону зазначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує продукцію для особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно рішення Конституційного Суду від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 "У справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг)" в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту і на нього поширюються положення ст. 11 цього Закону.

Відповідно ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця.

Частиною 6 зазначеної статті встановлено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заяву про відкликання її згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту на оплату металопластикових конструкцій, яка отримана Банком 10.10.2014 року.

Також, 08 жовтня 2014 року ОСОБА_1 направила ФОП ОСОБА_3 заяву про розірвання договору від 04 жовтня 2014 року, у зв'язку із зміною істотних обставин та відкликанням нею згоди на укладення договору з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про надання споживчого кредиту. Зазначену заяву ФОП ОСОБА_3 отримав 8 жовтня 2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення.(а.с.11).

Листом від 4 листопада 2014 року №20.1.0.0.0/7-20141103/227, адресованому позичальнику, «АКЦЕНТ-БАНК» фактично не заперечував проти розірвання укладеного договору споживчого кредиту.

Пунктом 7 статті 11 цього ж Закону передбачено, що право відкликання згоди не застосовується щодо: споживчих кредитів, забезпечених іпотекою; споживчих кредитів на придбання житла та споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди.

Суд першої інстанції вважав доведеним факт виготовлення металопластикових виробів 10.10.2014 року, тобто до закінчення строку на відкликання згоди на укладення кредитного договору. Проте такі його висновки суперечать матеріалам справи.

Так, 30 жовтня 2014 року ФОП ОСОБА_3 направив ОСОБА_1 повідомлення про те, що 29 жовтня 2014 року завод виготовив металопластикові конструкції і їй необхідно визначити дату монтажу, про що повідомити підприємця.(а.с. 15). Ці обставини він підтвердив в судовому засіданні при розгляді справи судом першої інстанції.

Згідно меморіального ордеру від 6 жовтня 2014 року ПАТ «А-БАНК» перерахував ФОП ОСОБА_3 8793 грн. згідно рахунку-фактуру № 29 від 04.10.2014 року.

За даними виписки по рахунку ФОП ОСОБА_3 6 жовтня 2014 року на його рахунок надійшли кошти в сумі 8793 грн. як оплата за ОСОБА_1 і станом на 12 жовтня 2014 року залишались на його рахунку, а не були перераховані ТОВ «Престиж Групп», як виробнику продукції.

Таким чином в матеріалах справи відсутні відомості про те, що металопластикові вироби були виготовлені заводом 10.10.2014 року, а їх оплата була проведена 07.10.2014 року, тобто до реалізації позивачкою наданого їй права на відкликання згоди на укладення договору споживчого кредиту.

Паспорт на виріб (замовлення CR-108) за підписом директора ТОВ «Престиж Групп», ксерокопія якого була надана ФОП ОСОБА_3 в судовому засіданні, не є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58,59, 64 ЦПК України.

Також встановлено, що позивач не отримувала кредитних коштів на руки, оскільки кошти були перераховані Банком на рахунок ФОП ОСОБА_3, а тому вона особисто не мала змоги повернути їх кредитодавцю.

Встановлені колегією суддів обставини свідчать про порушення відповідачами вимог законодавства України щодо захисту прав споживачів.

Згідно ч.1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 4.1 укладеного договору між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 сторони погодили, що у випадку невиконання замовником п. 3.1 щодо сплати вартості виробів у сумі 9318 грн. даний договір вважається розірваним та всі його додатки недійсними.

Згідно змісту листа (а.с.17) замовник не сплатила борг у сумі 538 грн., виготовлений товар не отримала і ці обставини вона підтвердила в судовому засіданні, що є підставою для розірвання договору.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскільки позивач скористалась своїм правом та протягом визначеного законодавством строку належним чином повідомила відповідачів про відкликання своєї згоди на укладення договорів, не сплатила повністю кошти за договором на виконання робіт з виготовлення та передачу у власність замовнику металопластикових виробів, і з цих підстав вважає, що її вимоги про визнання відкликаною згоди на укладення договору споживчого кредиту, про розірвання цього договору та про розірвання договору на виконання робіт з виготовлення та передачу у власність замовнику металопластикових виробів підлягають задоволенню, а рішення суду -скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до положень ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі п.7 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» в редакції на час звернення до суду з даним позовом була звільнена як споживач від сплати судового збору. Позивачем було заявлено три вимоги немайнового характеру, тому такий позов підлягав оплаті в розмірі 730 грн. 80 коп..

Відповідно до задоволених вимог, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України на корись держави підлягає стягненню судовий збір з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» в сумі 487 грн. 20 коп. та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 в сумі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в її інтересах представником за довіреністю ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити. Визнати відкликаною з 08 жовтня 2014 року згоду ОСОБА_1 на укладення договору про надання споживчого кредиту за заявою позичальника від 04 жовтня 2014 року №AN4XRX130590464 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК».

Визнати розірваним з 08 жовтня 2014 року кредитно-заставний договір, укладений між ОСОБА_1 та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «АКЦЕНТ-БАНК» на підставі заяви позичальника від 04 жовтня 2014 року №AN4XRX130590464.

Розірвати договір індивідуальний номер замовлення СR-108 від 04 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Стягнути на користь держави з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» 487 грн. 20 коп. та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь