№ 274/ 2819/15-ц
провадження № 2/0274/1293/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
02.11.2015 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Макарчук - ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Міського комунального виробничого житлово ремонтно-експлутаційного підприємства № 7 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,-
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, і просила суд виділити їй в користування кімнату розміром 17.3 кв.м., та балкон, а відповідачу виділити кімнату розміром 12 кв.м., підсобні приміщення квартири - коридор, туалет, ванну кімнату, кухню залишити в спільному користуванні, та зобов"язати МК ВЖРЕП № 7 розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартирі(централізоване постачання хододної і гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд на прибудинкових територіях) відповідно до встановленого порядку користування квартирою.
В судове засідання представник позивачки ОСОБА_3 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав.
Передставник відповідача - МК ВЖРЕП № 7 в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав.
Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України.
Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень шляхом надання належних та допустимих доказів; доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності( а.с.7).
Власником іншої частини даної квартири є ОСОБА_2, даний факт сторони не оспорюють.
Згідно з технічним паспортом, спірна квартира є двокімнатною, загальна площа квартири - 50,80 кв.м, житлова площа - 29,3 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 12,0 кв.м., 2-а кімната - 17,3 кв.м., кухня - 7,7 кв.м., вбиральня - 1,4 кв.м., ванна кімната - 2,8 кв.м., коридор - 8,7 кв.м.( а.с.10-11).
Жила площа цієї квартири становить 29.3 кв.м., а відтак кожен із співвласників має право на користування своєю часткою, яка становить(29.3 : 2) = 14.65 кв.м..
Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України( далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 312 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже користування майном є однією із складових права власності (ст.ст. 317, 319 ЦК України), яке гарантоване ст. 41 Конституції України.
Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
У відповідності з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно зі ч. 1, 3, 4 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Ст. 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.
Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
Позивачка звернулася до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2( а.с. 4-6).
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ N 7 від 04.10.91 року
"Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку з натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Судом встановлено, що участники спільної часткової власності спірної квартири, які повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню та розпорядженню спільним майном за спільною згодою, не можуть досягти такої згоди, що призводить до порушення прав власності одного з них, а тому суд вважає можливим встановити порядок користування квартирою відповідно до кімнат, який просить встановити позивачка, оскільки відповідач жодних клопотань з даного приводу не заявляв.
Що стосується встановлення порядку користування балконом, то суд вважає, що оскільки згідно плану квартири вихід на балкон можливий тільки з кімнати площею 17.3 кв.м., яка, на думку суду, повинна бути виділена в користування Макарчук - ОСОБА_1, то суд вважає, що даний балкон також повинен бути виділений в користування Макарчук - ОСОБА_1, оскільки так будуть забезпечені її житлові права.
А тому суд вважає, що встановлений ним порядок користування спірною квартирою буде максимально відповідати визначеним часткам співвласників у праві власності на квартиру.
Що стосується позовних вимог в частині зобов"язання МК ВЖРЕП № 7 розділити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартирі(централізоване постачання хододної і гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд на прибудинкових територіях), то суд вважає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.
Отже, суд, в данному випадку, не наділений законом повноваженнями втручатися в процесс укладання договорів між позивачами та установами, які надають житлово-комунальні послуги, це є волевиявленням обох сторін. Також, розподіл та закріплення особових рахунків в установах, які надають житлово-комунальні послуги не є компетенцією суду. Позивачці для вирішення цих питань необхідно звертатись до вказних установ, оскільки саме вони, відповідно наданих їм Законом повноважень та внутрішіх документів визначать механізм укладання договорів та нарахування оплати за комунальні послуги власникам квартири.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально( а.с.2).
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224 - 226 ЦПК України, ст.ст. 15, 355, 356, 358, 383, 391 Цивільного Кодексу України, суд,-
Позовні вимоги Макарчук - ОСОБА_1 задоволити частково.
Підсобні приміщення квартири - коридор, туалет, ванну кімнату, кухню залишити в спільному користуванні.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Макарчук - ОСОБА_1 судовий збір в розмірі в розмірі 243.60 гривень.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: