печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6590/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі - Котко А. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги , посилаючись на те що 5.07.2006р. з ВАТ «Кредитпромбанк « уклав кредитний договір , однак відповідачі без його згоди на оприлюднення персональних даних 26.06. 2013 року уклали договір купівлі-продажу прав вимоги Посилаючись на те, що даний договір не відповідає вимогам ст..11 Закону «Про захист прав споживачів», ст..1076 ЦК України та порушує її права, позивач просив суд задовольнити заявлені вимог, та визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник ПАТ «Дельта Банк» позов не визнав.

Представник ПАТ «Кредитпромбанк «позов не визнав.

Суд ,заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 5.07.2006 року між позивачем та ВАТ «Кредитпромбанк « укладено кредитний договір ..

26.06. 2013 року ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк уклали договір купівлі-продажу прав вимоги

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, посилаючись на порушення законодавчо визначеної процедури передачі активів ТОВ «Кредитпромбанк» позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що умовами оспорюваного правочину були порушені будь-які його права як боржника у кредитному зобов'язані.

Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, в результаті укладання оспорюваного договору фактично відбулася заміна кредитора у кредитному зобов'язанні від 5.07.2006 року шляхом відступлення ТОВ «Кредитпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до позивача в обсязі та на умовах, визначених вказаним кредитним договором.

Твердження позивачки про те, що заміна кредитора призвела до зміни обсягу відповідальності позивача суд вважає необґрунтованими, в той час як ані положення ЦК України, ані умови кредитного договору від 5.07.2006року не передбачають обов'язку кредитора отримувати попередню згоду боржника на відступлення права вимоги до нього третій особі.

Посилання представника позивача на те, що відповідачами було порушено її права та без її згоди передана вся персональна інформація з документацією по кредитному договору не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані аргументи стосуються виконання вимог ст..61,62 Закону України «Про банки і банківську діяльність, а не можливих підстав для визнання його недійсним.

Ч. 1 ст.215 ЦК України передбачені підстави, за наявності яких правочин може бути визнаний недійсним, а саме: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, п'ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою ( правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 ЦК України.

Таким чином, оскільки всупереч правилу ст.60 ЦПК України суду не надано доказів, які б свідчили про порушення прав позивача в результаті вчинення оспорюваного правочину, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 516 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.