Справа № 712/4989/15ц
Провадження № 2/712/1762/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ХОМЕНКО А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк» в особі Відділення № 1 у м. Черкаси, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення депозитного вкладу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про захист прав споживачів та стягнення депозитного вкладу, посилаючись на те, що 26 січня 2015 року між ним та відповідачем було укладено договір № ДФ про строковий банківський вклад в іноземній валюті. Відповідно до умов договору відповідач прийняв від позивача кошти в сумі 12 400 доларів США з процентною ставкою 8% річних строком на 31 день з 26 січня 2015 року по 26 лютого 2015 року.

Після закінчення терміну договору, він неодноразово звертався до відповідача щодо отримання своїх коштів, але останній не повернув належний позивачу вклад, в звязку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судове засідання позивач не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, а також позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача на його користь суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200 000 грн.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, скерував до суду заперечення в якому вказував, що банк є кредитором позивача за договором, вимоги не можуть бути виконані відповідачем в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у звязку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації. Просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № ДФ про строковий банківський вклад в іноземній валюті. Відповідно до договору позивачем було внесено на рахунок 12 400 доларів США та отримано квитанції до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач, всупереч нормам цивільного законодавства порушив умови Договору № ДФ про строковий банківський вклад укладений 26 січня 2015 року. Тому суд вважає, що позовна вимога про повернення вкладу підлягає до задоволення, оскільки обґрунтована на законі та відповідає умовам укладеного між сторонами договору.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» керуючись пунктом 2 частини пятої статті 12 та статтею 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 29 від 12.02.2015 оку «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вирішила: розпочати з 13 лютого 2015 року процедуру виведення ПАТ «Енергобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації; тимчасову адміністрацію запровадити строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року включно; призначити уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_3. Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 93 від 30.04.2015 року продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» до 11.06.2015 року.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває усі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації до її припинення.

Відповідно до п. 1,2,3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Враховуючи, що ПАТ «Енергобанк» є кредитором позивача за договором № ДФ про строковий банківський вклад щодо виконання розпорядження позивача про повернення суми депозиту в розмірі 12 400 доларів США можна дійти висновку, що вимоги позивача є саме вимогами кредитора та не можуть бути виконані відповідачем, в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у звязку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації.

Проте, суд не погоджується із вказаними твердженнями відповідача, оскільки відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобовязаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Застосування судами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 2000 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з ПАТ «Енергобанк» на користь позивача кошти за договором банківського вкладу в сумі 200 000 грн.

Керуючись ст.ст.10,60,130,174,212,214-215,218, ЦПК України, ст.ст. 526, 615, 629, 1058, 1060 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Енергобанк» на користь ОСОБА_1 суму граничного розміру відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200 000 грн.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства «Енергобанк» до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: