Справа № 738/441/15-ц
№ провадження 2/738/156/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 червня 2015 року м. Мена

Менський pайонний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1,

з участю секpетаpя Костюка І.А.,

прокурора Кот О.М.

представника третьої особи Управління соціального захисту

населення Менської РДА ОСОБА_2;

представника третьої особи КЗ «Березнянський багатопрофільний

навчально-реабілітаційний центр» ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну спpаву за позовом прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення частини державної соціальної допомоги на дитину інваліда, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року прокурор Менського району Чернігівської області звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_4, уточнивши який просив стягнути з відповідача частину державної соціальної допомоги на дитину інваліда, використану не за призначенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 18 жовтня 2012 року перебуває на утриманні за рахунок держави у Березнянському багатопрофільному навчально-реабілітаційному центрі. Батьками малолітнього ОСОБА_4 є ОСОБА_6, яка рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2009 року позбавлена батьківських прав, та ОСОБА_4, який також належним чином вихованням дитини не займається. З 22 січня 2013 року ОСОБА_4 перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Менської райдержадміністрації та отримував державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на сина ОСОБА_4 в розмірі 949 грн. щомісяця до 31 січня 2015 року. За період з 01 квітня 2014 року по 31 січня 2015 року відповідач двічі відвідував сина в навчальному закладі, привозив гостинці та передавав вихователям на зберігання по 50 грн. для потреб дитини, решту отриманих коштів витрачав на власні потреби, при цьому участі у вихованні дитини не приймає, додому дитину на вихідні, святкові дні та на період канікул не забирає, одягу не купує, продуктами харчування не забезпечує, грошових переказів не здійснює, а тому з нього має бути стягнута частина державної соціальної допомоги в розмірі 9 390 грн. (949 грн. х 10 100 грн.).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю не надходило, у звязку з цим суд згідно з вимогами ст. 224-225 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і прокурор у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник третьої особи КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що малолітній ОСОБА_4 з 18 жовтня 2012 року за заявою батька ОСОБА_4 влаштований на період навчання в КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» й перебуває на утриманні навчального закладу за рахунок держави. Відповідач повинен був забирати сина на вихідні та святкові дні, на період канікул, проте останній раз забирав дитину на весняні канікули з 21 березня 2014 року по 30 березня 2014 року, після закінчення навчального 2013/2014 року сина додому не забрав, тому на літніх канікулах дитина перебувала у таборі відпочинку разом з іншими вихованцями центру, які мають статус дітей-сиріт та дітей позбавленого батьківського піклування, за рахунок бюджетних коштів, батько кошти за перебування дитини у таборі відпочинку не сплачував, за весь час перебування дитини у центрі декілька разів відвідував сина, привозив йому гостинці у незначній кількості, двічі для потреб дитини передавав по 50 грн., будь-якої іншої допомоги на утримання сина не надавав, грошових переказів не здійснював, одяг та взуття не купував, працівники центру купували дитині необхідні речі за власні кошти, приносили одяг з дому. В січні 2015 року виникла необхідність в переоформленні державної соціальної допомоги по інвалідності на дитину, за сприяння працівників центру відповідач відвіз дитину до лікарні, проте жодного разу у лікарні сина не провідував, з лікарні дитину забирали працівники центру. На даний час відповідач позбавлений батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_4, в звязку з чим він, як дитина позбавлена батьківського піклування, з травня 2015 року знаходиться на повному державному утриманні.

Представник третьої особи Управління соціального захисту населення Менської райдержадміністрації ОСОБА_2 в судовому засіданні при вирішенні позову поклалася на розсуд суду та пояснила, що відповідач ОСОБА_4, як законний представник дитини, перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення Менської РДА із 22 січня 2014 року та одержував державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на свого сина ОСОБА_4 в розмірі 949 грн. щомісячно, оскільки на час призначення соціальної допомоги дитина навчалась в КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» і знаходилась на утриманні за рахунок держави, що не є повним державним утриманням, допомогу батьку було призначено без надбавки на догляд. На законодавчому рівні не визначено порядок здійснення контролю за цільовим використанням отриманої соціальної допомоги, вказана допомога призначена з метою матеріального забезпечення дитини інваліда за рахунок коштів державного бюджету, а тому вважає, що більша її частина мала бути витрачена саме на потреби дитини.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-8).

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2009 року ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_4, 14 лютого 2006 року (а.с. 9-10).

З ОСОБА_7 з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації від 18 жовтня 2012 року № 132/1350 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, рекомендовано навчання за програмою спеціальної загальноосвітньої школи для дітей з тяжкими порушеннями мовлення з випробувальним терміном та консультація дитячого лікаря психіатра (а.с.18).

Згідно з наказом №190 від 18 жовтня 2012 року по Березнянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернату I-II ступенів Чернігівської обласної ради ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі заяви батька зараховано до складу вихованців підготовчого класу Березнянської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату I-II ступенів Чернігівської обласної ради та взято на утримання за рахунок держави.

Відповідно до Статуту КЗ «Березнянський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр» Чернігівської обласної ради, затвердженого наказом в.о. начальника Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації від 07 липня 2014 року №211, вихованці центру утримуються у закладі за рахунок держави, а діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, перебувають на повному державному утриманні.

Законом України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» (ст.1) встановлено, що право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років.

Згідно з положеннями статей 2, 8 та 10 вказаного закону та Порядком надання державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства фінансів України 30.04.2002 за № 226/293/169 4.8, державна соціальна допомога на дітей-інвалідів віком до 18 років призначається у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за заявою одного із батьків, усиновителя, опікуна або піклувальника за місцем свого проживання й виплачується державними підприємствами і об'єднаннями зв'язку за місцем проживання інваліда з дитинства або законного представника, яким призначена допомога на дітей-інвалідів або інвалідів, які визнані недієздатними.

Цей закон гарантує інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної

соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.

За повідомленням Управління соціального захисту населення Менської РДА ОСОБА_4 з 22 січня 2013 року перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Менської РДА та одержував соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам на свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; допомогу було призначено із 22 січня 2013 року по 31 січня 2015 року в розмірі 949 грн., оскільки дитина на момент звернення навчалась в Березнянській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті I-II ступенів і знаходилась на утриманні за рахунок держави, а не на повному державному утриманні, допомога батьку призначена без надбавки на догляд.

Відповідно до Положення про спеціальну загальноосвітню школу (школу-інтернат) для дітей, які потребують корекції фізичного та (або) розумового розвитку, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 15.09.2008 N 85, за заявою батьків або осіб, які їх замінюють, вихованці спеціальних шкіл-інтернатів на період канікул, у вихідні та святкові дні, а з поважних причин і в інші дні, можуть виїжджати додому в супроводі дорослих.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, відповідач з 01 квітня 2014 року жодного разу дитину на вихідні та святкові дні, на період канікул додому не забирав.

З акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_4 від 05 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає один ІНФОРМАЦІЯ_5 в житловому будинку, який належав його покійному діду, після пожежі будинок знаходиться в антисанітарному та аварійному стані. ОСОБА_4 проживає за рахунок пенсії сина та тимчасових заробітків, які витрачає на придбання алкогольних напоїв, вихованням сина не займається, матеріально-побутові умови для виховання дитини відсутні.

Згідно з довідкою-характеристикою Макошинської селищної ради від 05 березня 2015 року ОСОБА_7 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_5, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, здійснює дрібні крадіжки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вихованням сина не займається, дитина знаходиться в школі-інтернаті, пенсію, яку отримує на дитину-інваліда пропиває.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2015 року ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з ухиленням від виконання обовязків по вихованню дитини.

Дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності встановлено, що відповідач отримані кошти на дитину-інваліда використовував на власні потреби, за час перебування дитини у центрі з 01 квітня 2014 року по 31 січня 2015 року для потреб дитини надав кошти у загальному розмірі 100 грн., при цьому не забезпечував дитину одягом, взуттям, шкільним приладдям, іншими необхідними для навчання предметами, жодного разу у вказаний період не забирав дитину на період канікул, у вихідні та святкові дні додому.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. 8, 10 Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам», ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 226, 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги прокурора Менського району Чернігівської області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення частини державної соціальної допомоги на дитину інваліда, використаної не за призначенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 9 390 ( девять тисяч триста девяносто) гривень частини державної соціальної допомоги на дитину-інваліда шляхом їх перерахування на рахунок дитини №2125 , відкритий у філії ЧОУ АТ „Ощадбанк ТВБВ № 10024/0228 смт. Березна (МФО 353554, код ЄДРПОУ -09353504).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Волошина