АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6600/15 Головуючий 1-інстанції - Шестак О.І.
Справа № 2-1587/11 Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - стягнення
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Красношапка К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 січня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №НАХRRX13810231 від 10.08.2007 року у розмірі 33 065,26 грн., а також судовий збір в розмірі 330,65 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 120,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 січня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені. Стягнуто ОСОБА_3 на користь позивача з заборгованість за кредитним договором від 10.08.2007 року в розмірі 33065,26 грн.; 330,65 грн. - судового збору і 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Ухвалою цього ж суду від 29 липня 2015 року заява відповідача про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на незаконність і необґрунтованість рішення через неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що її заява про перегляд заочного рішення була розглянута неповноважним судом та з порушенням строку її розгляду.

Зазначає на невідповідність фактичним обставинам висновку суду про її належне повідомлення про час і місце розгляду, що позбавило її можливості реалізувати права, передбачені ст.27 ЦПК України у тому числі щодо застосування строків позовної давності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення предсьтавників сторін, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга

підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, тоді як відповідачем систематично не проводилось повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих процентів за його користування, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої відповідач не спростував.

Судова колегія не може в повній мірі погодитись з висновками суду першої інстанції, які не відповідають обставинам справи і суд дійшов цих висновків неповно встановивши обставини, що мають значення для справи.

Звернувшись до суду позивач зазначав у позові, що відповідно до укладеного 10 серпня 2007 року договору № НАХRRХ13810231 відповідач отримала кредит у розмірі 4992,00 грн. зі сплатою 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 07.08.2009 року.

Указаний кредитний договір складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідач зобов'язалась повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, однак умови кредитного договору не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 26.06.2010 рік становить 33 065,26 грн. В добровільному порядку погашення заборгованості відповідач не проводить, а так як зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, то позивач вважає, що має право вимагати повернення наданого кредиту зі всіма передбаченими умовами укладеного кредитного договору платежами.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14) міститься висновок про те, що у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, суди, погоджуючись із доводами позивача щодо застосування п'ятирічної позовної давності, залишили поза увагою те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались.

Аналогічна правова позиція, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів, висловлена Верховним Судом України у справі № 6-698 цс 15 ( постанова від 10.06.2015 року).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Погоджуючись із заявленими позивачем вимогами щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі згідно з доданим до позову розрахунком, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що на час прийняття від ОСОБА_3 заяви про видачу кредиту діяли Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) в редакції, що передбачає , зокрема, сплату позичальником пені та штрафів у разі несвоєчасеного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Додані до позову умови не підписані відповідачем та викладені від імені ПАТ КБ"ПриватБанк", у той час як станом на 10.08.2010 року Банк мав назву ЗАТ КБ " ПриватБанк".

Отримання кредиту відповідачем не заперечується і підтверджено наданим до апеляційного суду меморіальним ордером від 10.08.2007 року.

Проте, судова колегія доходить висновку, що спір про стягнення заборгованості має вирішуватись згідно до умоі, викладених у заяві позичальника, відповідно до яких Банк видав ОСОБА_3 строковий кредит в розмірі 4992,00 грн. на 24 місяці з 10.08.2007 по 07.08.2009 року за умови сплати за користування кредитом 1,0% на місяць ( 12 % річних) на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 119,81 грн., та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 832,00 грн. в обмін на зобов"язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця . З 20 по 25 числа кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячсний платіж ), який складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагроди, комісії, а також інших витрат.

При порушенні позичальником зобов"язань з погашення кредиту, він сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11.83% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс13 ( постанова від 06.11.2013 року), яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів, відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Правові позиції, згідно яким несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів висловлені ВСУ також у справах № 6-169цс14 ( постанова від 29 жовтня 2014 року), № 6-95цс14 ( постанова від 17 вересня 2014 року)

Оскільки у заяві позичальника встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

З матеріалів справи убачається, що відповідач участі у розгляді справи судом першої інстанції не брала і про час і місце її розгляду належним чином повідомлена не була., оскільки матеріали справи не містять доказів отримання нею судової повістки про виклик до суду на 15 год 45 хвилин 20.01.2010 року.

Про застосування строків позовної давності ОСОБА_3 вказала в заяві про перегляд заочного рішення від 20.01.2011 року, яка була залишена без задоволення.

За відсутністю доказів належного повідомлення про час і місце розгляду справи, судова колегія вважає, що відповідач була позбавлена можливості подати заяву про застосування строків позовної давності до ухвадення рішення по справі, тому враховує цю заяву на стадії апеляційного розгляду справи.

До часу звернення Банку до суду 22.10.2010 року ОСОБА_3 не здійснювала будь-яких платежів з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та винагород за надання фінансового інструменту, тому Банк був вправі застосувати процентні ставки 1% і 11,83% на місяць, проте на час звернення до суду пропустив загальні строки позовної давності на стягнення щомісячних платежів, тому стягненню в межах цього строку: з 22.10.2007 року по 29.06.2010 року підлягає 4657,68 грн. - заборгованості за кредитом, 13133,94 грн. - заборгованості по відсоткам, 2635,82 грн. заборгованості по комісії ( винагороди за надання фінансового інструменту).Підстав для звільнення від сплати вказаних заборгованостей апеляційна скарга не містить.

З вищенаведених підстав: відсутності в заяві позичальника умов про сплату пені і штрафів , позовні вимоги про їх стягнення задоволенню не підлягають.

У відповідності до приписів ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст.313,314,316,317,319,324ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 січня 2011 року змінити. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт сер.НОМЕР_2, виданий МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 31.07.2001 року, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № НАХRRХ13810231 від 10.08.2007 року станом на 26.06.2010 року в розмірі 20427 (двадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 44 коп., з яких 4657,68 грн. - заборгованість за кредитом, 13133,94грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2635,82 грн. - заборгованість по комісії, а також 204,27 грн. судового збору і 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -