АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6498/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1992/К/15 інстанції - Чайкін І.Б.
Категорія 55 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Колесніченко Інни Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації в зв'язку з ростом споживчих цін та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації в зв'язку з ростом споживчих цін та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 22.06.1981 року по 03.05.1982 року, та з 28.08.1984 року по 03.05.2012 року він працював на різних професіях та посадах на підприємстві відповідача. За час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпусток провадилось із порушенням законодавства. Уточнивши 26 березня 2015 року позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на його користь недоплачену заробітну плату за час щорічних відпусток за період з 08 лютого 1995 року по 03 травня 2012 року в сумі 4629 грн. 89 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 60052 грн. 60 коп., моральну шкоду в сумі 20000 грн. та судові витрати за проведення експертизи в розмірі 11016 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, не врахував, що відповідач, у порушення Постанови Кабінету Міністрів України № 100, якою затверджено порядок обчислення заробітної плати за час відпусток, не провів коригування на коефіцієнт підвищення заробітної плати, та залишив поза увагою, що після підвищення ставок і посадових окладів, заробітна плата за час відпусток повинна нараховуватися відповідно до Порядку встановленого Кабінетом Міністрів України та не залежить від будь-яких чинників, в тому числі і від фінансових можливостей підприємства. Також, суд помилково, як на докази правильності нарахування заробітної плати за час відпусток, послався на судові рішення по адміністративним справам, оскільки вказані докази не є предметом доказування та не можуть бути підставою для відмови у цивільному позові.

В своїх запереченнях ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 у періоди з 22.06.1981 року по 03.05.1982 року, а потім з 28.08.1984 року по 03.05.2012 року працював на різних посадах в ПАТ "Кривбасзалізрудком".

Протягом роботи на підприємстві позивач неодноразово знаходився у відпустці.

Спір між сторонами виник з приводу порядку розрахунку середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток, починаючи з 1995 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для проведення перерахунку заробітної плати за час відпусток у зв'язку із ненаданням позивачем доказів на підтвердження неправильного коригування відповідачем заробітної плати при нарахуванні виплат за час відпусток.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв'язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Як убачається із матеріалів справи, в період роботи ОСОБА_2 на підприємстві неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підставі наказів по підприємству.

Відповідач з урахуванням фінансових можливостей підприємства проводив коригування заробітної плати та інших виплат своїм робітникам.

Відповідно до статті 58 Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI "Про акціонерні товариства" управління поточною діяльністю акціонерного товариства здійснює виконавчий орган товариства. До його компетенції належить вирішення всіх питань, повязаних з керівництвом поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів та наглядової ради.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор).

Згідно частини другої статті 60 вищезазначеного Закону особа, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу, вправі без довіреності діяти від імені акціонерного товариства, в тому числі представляти його інтереси, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов'язкові для виконання всіма працівниками товариства.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, таке рішення приймається виконавчим органом підприємства, відповідно до повноважень, встановлених його статутом.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» № 1045-ХІV від 15.09.1999 року профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки.

Статтею 38 вказаного Закону встановлено, що в виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації разом з роботодавцем вирішує питання оплати праці працівників підприємства, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат.

Як убачається із матеріалів справи всі постанови про підвищення тарифних ставок та посадових окладів узгоджувалися з профспілковими органами комбінату, та ними ж здійснювався контроль за їх виконанням адміністрацією.

Крім того, правильність нарахування середнього заробітку за час щорічних відпусток перевірялась на підприємстві Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області в серпні 2012 року.

За наслідками зазначеної перевірки був винесений припис №04-05-63/141-107 від 17.08.2012 року, який скасований судом 28 січня 2014 року.

Крім того, 21 вересня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу розглянуто адміністративну справу за протоколом від 17.08.2012 року, що надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області, за наслідками перевірки від 17.08.2012 року про притягнення начальника бюро обліку розрахунків з персоналом до адміністративної відповідальності, за фактом порушення законодавства про оплату праці, застосування п.10 Порядку та встановлено, що в діях ОСОБА_5 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення і провадження по справі закрито. Вказана Постанова набрала законної сили 01.10.2012 року.

Таким чином, обставини відсутності порушень, з боку посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком» законодавства про працю, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, а тому доводи апеляційної скарги про безпідставне посилання на них суду першої інстанції на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для проведення перерахунку заробітної плати за час відпусток у зв'язку із ненаданням позивачем доказів на підтвердження неправильного коригування відповідачем заробітної плати при нарахуванні виплат за час відпусток є правильним.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про неодноразове підвищення тарифних ставок та посадових окладів всім працівникам на підприємстві відповідача з 08.02.1995 року по 03.05.2012 року, що на його думку є підставою для перерахунку заробітної плати за час відпусток, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки доказів на підтвердження неправильного коригування відповідачем заробітної плати при нарахуванні виплат за час відпусток позивачем не надано, а наведений ним розрахунок, нічим не підтверджений та базується лише на припущеннях позивача.

Інші доводи представника позивача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова