Справа № 490/3438/15-ц
н/п 2/490/2891/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

27 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю представників позивача - ОСОБА_1

ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова до ОСОБА_3 про виселення особи без надання іншого жилого приміщення, стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку та надані комунальні послуги.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з кімнати "Б" у блоці 905 гуртожитку № 1 Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова по пр. Героїв Сталінграду, 11 в м.Миколаєві без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова заборгованість за проживання у гуртожитку та надані комунальні послуги в період з 01.03.2012 по 30.06.2015 року в розмірі 21 640 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/3438/15-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г. В.

при секретарі Кошевій О. С.

за участю представників позивача - ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова до ОСОБА_3 про виселення особи без надання іншого жилого приміщення, стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку та надані комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який у подальшому було уточнено, в якому просили стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова (далі НУК) заборгованість за надані комунальні послуги та проживання у розмірі 21 640 грн. 98 коп.; усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням кімнатою «Б» у блоці 905 гуртожитку № 1 НУК шляхом виселення відповідача без надання іншого житла.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_3 самоправно вселився та до теперішнього часу проживає у вказаній кімнаті гуртожитку без будь-якої правової підстави, оскільки ще у 2007 році закінчилася тимчасова реєстрація місця проживання відповідача, однак він неодноразові вимоги НУК про виселення ігнорував, припинивши при цьому внесення проживання у гуртожитку та надані комунальні послуги.

Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав, визначених у позові. Крім того, пояснили, що позивач був вселений до гуртожитку в 1994 році на підставі договору. У подальшому, його реєстрація у гуртожитку неодноразово продовжувалася, однак у 2007 році йому було відмовлено у її продовженні з тих підстав, що НУК не має можливості забезпечити гуртожитком навіть власних студентів, а для НУК ОСОБА_3 є сторонньою особою.

Відповідач у судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснив, що він проживає в гуртожитку з 1993 року, вселився до нього правомірно, і вважає, що дотепер має право на проживання у спірній кімнаті. Щодо позовних вимог про стягнення з нього заборгованості пояснив, що не сплачував за проживання у гуртожитку, оскільки вважає тарифи завищеними та такими, що не можуть до нього застосовуватись, оскільки він не є студентом НУК. Свою неоплату також пояснював тим, що виниклу заборгованість у розмірі 21 640 грн. 98 коп. вважає моральною компенсацією за спричинені йому страждання, оскільки у 2009 році НУК відключало йому світло та водопостачання.

Дослідивши обставини справи, вивчивши доводи позову, а також інші матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих № 1488 від 31.12.1975 року гуртожиток № 1 на 1 295 ліжко-місць по пр. Героїв Сталінграду, 11 (раніше вул. Київське шосе, 11) було передано на баланс Національному університету кораблебудування.

01 вересня 1994 року між сторонами було укладено договір на користування житловими та господарськими приміщеннями № 151, за яким НУК надав в користування ОСОБА_3 кімнату № 613 «Б» (одне ліжко-місце). Строк дії договору 30.08.1995 року. При цьому, відповідач у судовому засіданні не заперечував, що він не є ні студентом, ні викладачем у НУК, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією трудової книжки ОСОБА_3, а був заселений до студентського гуртожитку на підставі договору, укладеного між Аеропортом та НУК.

У подальшому, як пояснили представники позивача та не заперечував відповідач, його було переселено до кімнати № 905 «Б» із правом зайняття трьох ліжко-місць. Вказана обставина підтверджується також наявною у матеріалах справи копією договору б/н від 06.09.1999 року, укладеного між НУК та ОСОБА_3 Строк дії договору до 01.08.1999 року. Крім того, обставину того, що відповідач займає саме три ліжко-місця, відповідач підтвердив у судовому засіданні.

У подальшому, як вбачається із копій паспорту відповідача та будинкової книги гуртожитку № 1 НУК, відповідачу неодноразово продовжувалася тимчасова реєстрація у вищевказаному гуртожитку по пр. Героїв Сталінграду, 11. При цьому, остання реєстрація була продовжена до 25.08.2007 року.

Як вбачаєтсья із наданих суду відповідачем доказів, 04.10.2007 року та 10.09.2008 року він звертався із заявами до ректора НУК, якими просив дозволу на продовження терміну проживання у гуртожитку. Як вбачається із резолюцій ректора на вказаних заявах, ним було доручено розглянути можливість заселення після вселення усіх студентів та за наявності після цього вільних місць, однак вільні місця у гуртожитку були відсутні, у звязку з чим дозволу на продовження проживання відповідачу не надали.

Таким чином, строк тимчасової реєстрації відповідача у гуртожитку НУК закінчився 25.08.2007 року та у подальшому продовжений не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Оскільки гуртожиток № 1 має статус студентського, порядок надання житлової площі у ньому та інші питання проживання у ньому регулюються Примірним положенням про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки від 13.11.2007 року № 1004 (далі Примірне положення).

Так, студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо (далі - Студенти), а також студентів з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності в них іншого місця проживання. Поселення студентів до студентських гуртожитків здійснюється рішенням керівника вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів на підставі ордерів відповідно до Житлового кодексу України. При поселенні укладається угода (контракт) на проживання. Проживання в студентських гуртожитках сторонніх осіб, розміщення підрозділів вищого навчального закладу, а також інших організацій забороняється.

Вказані положення дублюються також у Положенні про студентські гуртожитки Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова, затвердженого ректором НУК 03.01.2013 року.

Підстави виселення громадян із житлових приміщень врегульовані Житловим кодексом України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Позивачі у судовому засіданні посилалися як на підставу виселення ОСОБА_3, зокрема, на положення ст. 116 ЖК України. Так, відповідно до ч. 3 цієї статті осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Однак, суд не може погодитися із вказаною підставою, оскільки при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт того, що відповідач вселився самовільно. Натомість, у матеріалах справи містяться доказі того, що між сторонами укладалися договори, на підставі яких ОСОБА_3 було зареєстровано у кімнаті 905 «Б» гуртожитку № 1.

За такого, позивачу слід відмовити у задоволенні позову в частині виселення з підстави самовільного вселення (ч. 3 ст. 116 ЖК України).

В той же час, позивач як на підставу виселення посилався також на закінчення у відповідача строку тимчасової реєстрації у гуртожитку.

Так, згідно зі ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім'ї, а також тимчасові жильці зобов'язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судом у ході судового розгляду було встановлено, що строк найму житлового приміщення ОСОБА_3 закінчився 25.08.2007 року та у подальшому не продовжувався. За такого, позивач мав право вимагати від відповідача виселення із зайнятого ним приміщення. Зокрема, у 2012 році НУК направляв на імя ОСОБА_3 повідомлення про закінчення строку дії договору про надання у тимчасове користування житлової площі в студентському гуртожитку № 1, із вимогою про виселення до 01.09.2012 року. Із вказаним повідомлення відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Така ж вимога направлялася неодноразово і у 2013, 2014 роках; у 2015 році, однак цього разу відповідач відмовився ставити підпис про ознайомлення із нею.

За такого, суд приходить до висновку, що позасудові способи врегулювання спору між сторонами було вичерпано, у звязку з чим порушене право НУК підлягає захисту у судовому порядку. Таким чином, позовні вимоги щодо виселення ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню: відповідача слід виселити із кімнати № 905 «Б» гуртожитку № 1 НУК без надання йому іншого житлового приміщення з підстав, передбачених ст. 99 ЖК України; у виселенні з гуртожитку з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України, слід відмовити.

Як вбачається із договорів, укладених між НУК та ОСОБА_3, відповідач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за користування приміщеннями і надані послуги відповідно до чинних прейскурантів (п. 2.2).

Примірним положенням також передбачено, що особа, яка проживає у студентському гуртожитку, зобовязана своєчасно сплачувати за проживання і додаткові платні послуги, якими він користується. При цьому, вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов'язкових побутових послуг, що надаються Студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Конкретний розрахунок розміру оплати та вартості послуг за проживання в гуртожитках погоджується з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією; вони мають бути доведені до відома студентів. Оплата за житло та надані послуги здійснюється не менше ніж за місяць уперед.

Відповідно до наказу МОН України, МОЗ України, Міністерства фінансів України № 284/423/173 від 28.03.2011 року «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності» встановлено, що граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності виходячи з нормативу 6 кв. м. житлової площі не може перевищувати для студентів, абітурієнтів ВНЗ І-ІV рівнів акредитації 40% розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії ВНЗ відповідного рівня акредитації.

Згідно з довідкою про заборгованість ОСОБА_3, який тимчасово проживає у студентському гуртожитку № 1 НУК за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 11, кімн. 905 «Б», за період з березня 2012 року по червень 2015 року заборгованість ОСОБА_3 за надані комунальні послуги та проживання складає 21 640 грн. 98 коп., підстави для нарахування та розрахунку заборгованості містяться у матеріалах справи. Підстави та правильність нарахування підтвердив також спеціаліст у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач належним чином зобовязання не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 21 640 грн. 98 коп.

При цьому суд не враховує доводи відповідача про те, що розрахунок плати за житло та комунальні послуги для нього мав здійснюватися за загальноміськими тарифами, затвердженими органами місцевого самоврядування, оскільки він не є студентом. Вказане твердження не є правильним, оскільки ОСОБА_3 проживав у студентському гуртожитку, а тарифи встановлюються незалежно від статусу особи, яка проживає (студент, аспірант тощо), а виходячи із статусу гуртожитку, який є студентським.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він вважає заборгованість моральною компенсацією за спричинені йому страждання, оскільки у 2009 році НУК відключало йому світло та водопостачання, оскільки відповідач із позовом до суду про відшкодування шкоди не звертався, жодних дій НУК, його посадових чи службових осіб не оскаржував.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з кімнати "Б" у блоці 905 гуртожитку № 1 Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова по пр. Героїв Сталінграду, 11 в м. Миколаєві без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова заборгованість за проживання у гуртожитку та надані комунальні послуги в період з 01.03.2012 по 30.06.2015 року в розмірі 21 640 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН