Справа №482/742/14-ц 24.07.2015 28.09.2015 28.09.2015
Провадження №22-ц/784/1674/15
Справа № 482/742/14 ц
Провадження № 22-ц/784/1674/15 Головуючий першої інстанції: Баранкевич В.О.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участі:

- представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року, ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

встановила:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України» або Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 травня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 32 (далі - Договір), за умовами якого останній надано кредит в сумі 191 500 грн. на споживчі цілі під 23 % річних строком до 21 травня 2014 року.

На забезпечення вказаного кредитного договору, 22 травня 2009 року з ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, яким він передав в іпотеку Банка нежитлову будівлю, магазин № 10, загальною площею 202, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Леніна, 91, заставною вартістю 383 375 грн.

В січні 2015 року, уточнюючи позовні вимоги та посилаючись на невиконання позичальником свого зобов'язання, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка утворилася станом на 16 січня 2015 року в сумі 206 166 грн. 39 коп., шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року позов Банка задоволено. Для погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 32, укладеного 22 травня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3, в сумі 206 166 грн. 39 коп., з яких: прострочений основний борг 117 197 грн. 17 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 32 861 грн. 07 коп., прострочена комісія - 2 600 грн. 80 коп., пеня 53 507 грн. 35 коп., звернуто стягнення на нерухоме майно, відповідно до іпотечного договору від 22 травня

-2-

2009 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 зареєстрованим за № 1137, а саме: нежитлову будівлю, магазин № 10 загальною площею 202,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Нова Одеса, вул. Леніна, будинок 91 і належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Ріко Альянс» 27 лютого 2002 року за реєстраційним № 2 44, зареєстрованого КП «Новоодеське БТІ» Миколаївської області 30 січня 2004 року за номером запису 106, в книзі 1 (реєстраційний номер у РПВН: 4549191), шляхом продажу предмету іпотеки на публічних торгах.

Стягнуто з відповідачів на користь Банку судові витрати в сумі 2061 грн. 66 коп., по 1030 грн. 83 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі Банк посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права щодо не визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки, просив рішення суду змінити, доповнивши його резолютивну частину висновком про початкову ціну предмету іпотеки згідно позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_5, посилаючись на несправедливість рішення суду через те, що з дозволу Новоодеської міської ради до предмета іпотеки було здійснено прибудову, у звязку з чим загальна площа будівлі збільшилась до 317, 3 кв.м, та вартість будівлі становить 1 228 330 грн., що в шість разів перевищує суму боргу, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачів, банк посилався на необґрунтованість її доводів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідачів відхиленню, із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 22 травня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_3 укладено договір відновлюваної кредитної лінії № 32 (далі - Договір), за умовами якого останній надано кредит в сумі 191 500 грн. на споживчі цілі під 23 % річних строком до 21 травня 2014 року.

На підставі іпотечного договору від 22 травня 2009 року в нотаріальній формі, ОСОБА_4, на забезпечення вказаних кредитних зобов'язань ОСОБА_3, передав в іпотеку Банку нежитлову будівлю, магазин № 10, загальною площею 202, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Леніна, 91, заставною вартістю 383 375 грн.

Позичальник неналежно виконувала умови кредитного договору, у звязку з цим було здійснено реструктуризацію заборгованості шляхом укладення 21 травня 2011 року додаткового договору.

19 лютого 2014 року Банк направив відповідачам вимоги, які отримані ними 25 лютого 2014 року, протягом тридцяти днів сплатити заборгованість, а також зазначив, що у разі невиконання цієї вимоги, Банк вправі звернути стягнення на іпотечне майно, однак цю вимогу відповідачі не виконали (а.с. 41 - 42).

Станом на станом на 16 січня 2015 року уся заборгованість за кредитним договором становила 206 166 грн. 39 коп., з яких: 117 197 грн. 17 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 32 861 грн. 07 коп. - по відсоткам, 2 600 грн. 80 коп. комісії, 53 507 грн. 35 коп. - пені.

Розмір заборгованості по кредитному договору відповідачі не оспорювали.

-3-

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно договору іпотеки предметом договору є нежитлова будівля, магазин № 10, загальною площею 202, 2 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Леніна, будинок 91.

За умовами даного договору (п.1.4) вартість предмета іпотеки визначена сторонами та становить 383 375 грн. При цьому сторони погодились з тим, що вартість предмета іпотеки, зазначена у цьому пункті Договору, є приблизною вартістю предмета іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством.

У п. 1.3 договору іпотеки зазначено, що предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується: договором купівлі-продажу, зареєстрованого Універсальною товарною біржею «Ріко Альянс» 27 лютого 2002 року за реєстраційним № 2 44, зареєстрованого КП «Новоодеське БТІ» Миколаївської області 30 січня 2004 року за номером запису 106, в книзі 1. Реєстраційний номер у РПВН: 4549191.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 07 липня 2015 року, наданої на запит апеляційного суду Миколаївської області, за іпотекодавцем зареєстроване право власності на предмет іпотеки, загальною площею 202,2 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, № 2-44, 27 лютого 2002, універсальної товарної біржі «Ріко-Альянс», що є аналогічним правовстановлюючим документом, який зазначений в іпотечному договорі. Іншого вказана Інформація не містить.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано в рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на нерухоме іпотечне майно, що узгоджується з вимогами ст. ст. 38-39 Закону.

До апеляційної скарги відповідачі додали технічний паспорт на нежитлову будівлю магазину № 91 по вул. Леніна в м. Нова Одеса, виготовлений (після ухвалення судом рішення) станом на 08 червня 2015 року, з якого вбачається, що до магазину літ А-1 добудована прибудова літ.А 1/1, балансовою вартістю 501 736 грн., інвентаризаційною 476649 грн.

Доказів того, що вказана прибудова є окремим обєктом нерухомості відповідачі не надали.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. ОСОБА_5 поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

-4-

За такого, на приєднану частину прибудови до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості поширюється іпотека.

Доводи апеляційної скарги відповідачів щодо збільшення у звязку з цим вартості предмету іпотеки є необґрунтованими, оскільки не підтверджується належними доказами, а саме цінами реалізації предмета іпотеки, на час ухвалення рішення судом, що реально склалися на ринку та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти.

Разом з тим, резолютивна частина рішення не відповідає вимогам ч. 4 ст. 215 ЦПК України та ст. 39 Закону, оскільки не містить початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації згідно умов договору іпотеки, яка реально складеться на ринку на момент його реалізації та буде реальною щодо його відчуження за грошові кошти. В зв'язку з чим, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній банком частині підлягає зміні на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з додаванням висновку про те, що реалізація предмету іпотеки повинно здійснюватись за початковою ціною, встановленою на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2015 року змінити, додавши наступний висновок.

Визначити, що реалізація предмету іпотеки - нежитлової будівлі, магазин № 10 загальною площею 202,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Нова Одеса, вул. Леніна, будинок 91 - повинно здійснюватись за початковою ціною, встановленою на рівні не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі по 60 грн. 90 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: