Справа № 529/1076/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Щабельської І. В.

при секретарі Іванченко В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Вказуючи на те, що він, як член колишнього колгоспу ім. Куйбишева, набув право колективної власності на сільськогосподарські землі, розташовані на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Великобудищанська сільська рада/, однак сертифікат на земельну частку (пай), а в подальшому і Державний акт на право приватної власності на землю, яка йому була виділена в натурі, не отримав, що на даний час перешкоджає розпоряджатись нею, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку.

Позивач подав суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Від відповідача - Великобудищанської сільської ради - надійшов лист про визнання позову та розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа Відділ Держгеокадастру в Диканському районі Полтавської області /далі - відділ Держгеокадастру/ - подала лист про розгляд справи у відсутність її представника, заперечень проти позову не подала.

За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі позивача, представників відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15, виданого 21 листопада 1995 року Великобудищанською сільською радою народних депутатів /далі - Державний акт/, колгоспу ім. Куйбишева була передана у колективну власність земля загальною площею 4125,3 га для ведення колективного сільського господарства, розташована на території Великобудищанської сільської ради. Позивач також був членом вказного колгоспу, що вбачається з додатку № 1 до Державного акта, та був внесений до списку громадян, які мають право на землю.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

З довідки Великобудищанської сільської ради вбачається, що вказана вище земля була розпайована між членами колгоспу ім. Куйбишева. Позивач, як член вказаного колгоспу, своє право на отримання земельної частки (паю) не реалізував, сертифікат на право на земельну частку /пай/ не отримав, а тому йому, згідно Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації, може бути виділена у власність земельна ділянка № 590 площею 2,2305 га в полі № 17, розташована на території Великобудищанської сільської ради.

Відповідно до положень ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути пртиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи, що позивач був членом колгоспу ім. Куйбишева та був внесений до списків його членів, які мали право на земельну частку /пай/, хоча після розпаювання даного колгоспу своє право власності на земельну частку (пай) і не використав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за ним права власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 316-319, ч.1 ст. 321, ЦК України, ст.ст. 78-81, 125 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212 - 215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства пр розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04. 2004 року суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 2,2305 га дя ведення тованого сільськоосподарського виробництва, яка розташована на території Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області на полі № 17 під № 590 згідно Технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації сільськогосподарських угідь.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Диканський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: