Справа № 487/1329/15-ц
Провадження № 4-с/487/21/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2015 року ОСОБА_1, з дотриманням вимог ч.1 ст.385 ЦПК України, звернулася до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання незаконною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

В скарзі вказувала, що постановою від 20 січня 2015 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження № 46073372 за виконавчим листом № 2-4774/2007 від 28.11.2014 року, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості. Зазначене виконавче провадження було відкрито на підставі заяви за вх.№ 344/01.02/43 від 16.01.2015 року, підписаної від імені стягувача його представником ОСОБА_3, діючим на підставі довіреності № 2190-К-О від 03.07.2014 року. Заява про відкриття виконавчого провадження була підписана особою, не уповноваженою на таке. Зокрема, в довіреності стягувача за № 2190-К-О від 03.07.2014 року визначено обмеження щодо уповноваженої особи, а саме посадове становище ОСОБА_3, як експерта філії «Миколаївське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк», про що в матеріалах виконавчого провадження немає жодного доказу. Крім того, в обґрунтування скарги, ОСОБА_1 посилалась на відсутність в матеріалах виконавчого провадження доказів того, що довіреність № 2190-К-О від 03.07.2014 року на час подання заяви про примусове виконання рішення не була скасована.

Посилаючись на викладене, порушення державним виконавцем Биковим І.С. Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року, ОСОБА_1 просила визнати дії державного виконавця щодо прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження №46073372 неправомірними, визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №46073372 від 20.01.2015 року за виконавчим листом № 2-4774/2007 від 28.11.2014 року, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 та представник ОСОБА_4, заінтересованої особи, скаргу підтримали та просили задовольнити.

Державний виконавець Биков І.С., діючий одночасно як представник Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, надав заяву про розгляд справи за скаргою ОСОБА_1 без його участі.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, письмових заперечень на скаргу ОСОБА_1 не надав.

Заслухавши доводи представників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підтримання скарги, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи.

Особи, які не можуть бути представниками у виконавчому проваджені визначені ст.10 цього Закону.

Безспірно встановлено, що на підставі заяви, поданої до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції за вх. № 344/01.02/43 від 16.01.2015 року, постановою від 20.01.2015 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 46073372 за виконавчим листом № 2-4774/2007 від 28.11.2014 року, виданим Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №356/2005 від 18.07.2005 року. Заяву про примусове виконання рішення від імені стягувача (ПАТ КБ «ПриватБанк») підписано його представником ОСОБА_3, діючим на підставі довіреності № 2190-К-О від 03.07.2014 року.

Довіреність № 2190-К-О від 03.07.2014 року стягувачем видано з дотриманням вимог глави 17 ЦК України. Відповідно до тексту вказаної довіреності, вона є чинною до її скасування. ОСОБА_3, як експерт філії «Миколаївське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» уповноважений представляти ПАТ КБ «ПриватБанк» як стягувача, в тому числі в органах Державної виконавчої служби України. Дані про скасування вказаної довіреності відсутні. Обмежень, передбачених ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», для здійснення ОСОБА_3 представництва ПАТ КБ «ПриватБанк» не має.

Встановлені фактичні обставини дають підстави зробити висновок, що ОСОБА_3, мав право підписати та подати заяву про примусове виконання рішення від імені стягувача (ПАТ КБ «ПриватБанк»), а державний виконавець Биков І.С. правомірно, діючи відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви за вх. № 344/01.02/43 від 16.01.2015 року виніс постанову від 20.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46073372.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними, визнання незаконною та скасування постанови від 20.01.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 46073372, з мотивів, викладених у скарзі ОСОБА_1, не має.

Викладені в скарзі ОСОБА_1 доводи, а також доводи в судовому засіданні представників ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в частині відсутності доказів того, що ОСОБА_3.В. працює експертом філії «Миколаївське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» , суд не приймає до уваги та оцінює як надумані та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону. Суд також не приймає до уваги та критично оцінює доводи вказаних осіб в обґрунтування скарги в частині відсутності в матеріалах виконавчого провадження доказів дійсності довіреності на імя ОСОБА_3 на час подання заяви про примусове виконання рішення, оскільки скаржником та його представником суду не надано доказів на підтвердження недійсності довіреності.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209,212-215,218,383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня її проголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ В.В. АНДРОЩУК