Справа № 2/328/1143/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року місто Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.

при секретарі Мацинській О.Є.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позивач зазначив, що в один із днів на початку листопада 2014 року ОСОБА_2, знаходячись за адресою: Токмацький район, с Козолугівка, вул. Першотравнева, 58, шахрайським шляхом заволодів чотирма свинями, чим спричинив йому матеріальний збиток на загальну суму 10 900 гривень. За його заявою було розпочате досудове розслідування за ч. 1 ст. 190 КК України.

18 серпня 2015 року старший слідчий СВ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області капітан міліції ОСОБА_3, розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001531 від 04.12.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України винесла постанову про закриття кримінального провадження.

Орган досудового розслідування дійшов до висновку, що внаслідок не проведення розрахунку за придбане поголів'я свиней між мною, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 виникли спільні цивільно-правові відносини, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Виходячи із зазначеного, між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу в усній формі, згідно якого він передав у власність ОСОБА_2 вирощених у своєму підсобному господарстві та належних йому 4-х свиней.

Відповідно до ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

За матеріалами слідства ОСОБА_2 факт придбання у нього 4-х свиней в листопаді 2014 року визнав. Сума заборгованості складає 10 900 грн. Повернути гроші не відмовляється.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання в частині оплати у встановлений строк до 13.11.2014 року вартості придбаного товару, він неодноразово у телефонному режимі звертався до нього з вимогою оплатити товар, однак ОСОБА_2 гроші не платив, і до цього часу розрахунок не провів.

Тому, позивач просить задовольнити його позов та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 10900 грн. боргу за договором купівлі-продажу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак надав суду заперечення проти позову, де зазначив, що він жодних угод із позивачем ніколи не укладав, а тому порушив його права в розумінні ст. 11 ЦК України, він не міг.

Враховуючи законодавчі норми, (надуманий позивачем) договір (купівлі-продажу свиней) між ним та ОСОБА_1 повинен був укладатися лише і тільки в письмовій формі, оскільки 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (на момент спірних правовідносин, листопад 2014 року) складає 340.00 грн. в даному випадку позивач просить стягнути 10900,00 грн., а тому будь які твердження в позовній заяві про невиконання ним умов усного договору, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки закон не передбачає такої усної форми договору в даних правовідносинах.

В обгрутнування позовних вимог в позовній заяві зазначається, що орган досудового розслідування дійшов до висновку, що в наслідок не проведення розрахунку за придбане поголів'я свиней між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_2 виникли спільні цивільно-правові відносини, розгляд яких віднесено до компетенції суду, додаючи до позову постанову про закриття кримінального провадження від 18.08.2015 року та нібито його пояснення начальнику Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 24.12.2014 року.

Так, в 2014 році йому зателефонували із міліції та попросили заїхати для підписання якихось документів. Прибувши до міліції, йому пояснили, що особа, проживаюча в ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою про вчинення ним кримінального правопорушення, а саме шахрайства пов'язаного із купівлею свиней.

Він дійсно певний період часу скупляв худобу для забою та подальшого її продажу, але жодних стосунків із заявником, він не мав, про що і повідомив правоохоронні органи. Співробітник міліції, з яким він спілкувався, зазначив, що кримінального провадження відносно нього порушено не буде, але він повинен поставити підпис на якомусь документі, на що він погодився. В якому документі він розписувався, не пам'ятає, його зміст невідомий.

При цьому необхідно зазначити, що додані позивачем документи до позовної заяви, жодним чином не можуть підтверджувати вказані в ній доводи, оскільки пояснення осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Окрім того, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Таким чином, в даному випадку обставини справи, стосовно існування (порушення) договірних зобов'язань, про які йдеться в позові. Повинні підтверджуватися конкретним доказом, тобто відповідною угодою між ним та позивачем.

На підставі вищевикладеного, позивач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки доводи позивача стосовно існування між ними договірних відносин є надуманими безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду, адже не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що в нього дружні стосунки з позивачем, позивач живе по сусідству. Йому відомо, що в листопада 2014 року до позивача ОСОБА_1 приїхав ОСОБА_2 з другом на автомобілі Мерседес. ОСОБА_2 казав, що хоче придбати у позивача чотирьох свиней. Він ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пішли у сарай подивитись на свиней. ОСОБА_2 вони сподобались і той повідомив, що буде їх купляти. Він, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та друг ОСОБА_2 почали грузити чотирьох свиней у причіп. Після цього, ОСОБА_2 сказав, що зараз в нього грошей немає, що розрахується з ОСОБА_1 через 10 днів. Приблизно чотири свині коштують 10-11 тисяч гривеь, однак він не чув, що сторони оговорювали вартість свиней. ОСОБА_2 уїхав, але грошей на даний час не повернув. Ніяких письмових договорів сторони не укладали, позивач розраховував , що ОСОБА_2 чесна людина.

Вислухавши пояснення позивача, свідка, повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.ст.58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ст.655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 202 ЦК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчиняться правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 218 ЦК України встановлено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобамиаудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Однак вимог щодо визнання усного договору купівлі-продажу чотирьох свиней дійсним позивачем ОСОБА_1 заявлено не було.

Крім того, у справі відсутні письмові докази укладення договору купівлі-продажу чотирьох свиней між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а доведення цієї обставини у судових засіданнях за допомогою показань свідків є недопустимими у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України. Тому, суд не може прийняти показання свідка ОСОБА_4, як доказ укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч.4 п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи зі змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Так, з матеріалів справи вбачається, що письмовий договір купівлі-продажу чотирьох свиней у встановленій законом формі між сторонами не укладався. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

До того ж, надані суду постанова про закриття кримінального провадження від 18.08.2015 року за ч.1 ст.190 КК України, згідно якого кримінальне провадження закрито в звязку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення та пояснення ОСОБА_2 жодним чином не підтверджують факт укладення договору купівлі-продажу чотирьох свиней і не можуть вважатися належними доказами.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 встановлено, що розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів. Зокрема, статтею 57 ЦПК передбачено, що доказом у справі є пояснення сторін, третіх осіб та їх представників, допитаних як свідків. Тому, пояснення зазначених осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

При цьому необхідно зазначити, що додані позивачем документи до позовної заяви, жодним чином не можуть підтверджувати вказані в ній доводи, оскільки пояснення осіб, отримані не за процедурою допиту свідків (стаття 184 ЦПК), не можуть використовуватися як засіб доказування.

Окрім того, в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 зазначається, виходячи зі змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, шо виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

ОСОБА_2 був лише опитаний, не допитувався в якості свідка, його пояснення не може вважатись письмовим доказом укладення спірного договору. Відповідач ОСОБА_2 у поданих суду запереченнях на позов, заперечує факт укладення усного договору. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Однак письмових доказів на підтвердження його укладення суду не надано.

Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Однак, позивачем всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надано суду письмових доказів або інших належних доказів на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу чотирьох свиней. В той же час, позовні вимоги ґрунтуються лише на поясненнях свідка, показання якого в даному випадку не є допустимим доказом. Позовних вимог про визнання усного правочину дійсним позивачем не заявлялось, тому і відсутні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 10900 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та необхідність відмови в його задоволенні.

Підстав для стягнення на користь позивача судового збору у відповідності до статті 88 ЦПК України немає.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 10900 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: