Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2784/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дротинської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1., звернувся до суду з позовною заявою до Дротинської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 09 березня 2014 року помела сестра позивача ОСОБА_2, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 167233. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по вул. Севлюська, 34 у селі Дротинці, Виноградівського району. Успадкувала вона вищезгадане майно па підставі ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 03.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 066946.

Ще при житті, 24 січня 2014 року, спадкодавцем складено заповіт, яким все її майно вона заповідає позивачу- своєму брагу ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчено секретарем Дротинської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 5,

Отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки спадкодавцем не було оформлено право власності на житловий будинок. Відсутність реєстрації житлового будинку підтверджується довідкою БТІ № 643/14 від 22 жовтня 2014 року, де вказано, що правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач-представник Дротинської сільської ради Виноградівського району, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлений своєчасно, в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяви про розгляд справи за його відсутності та про те, що не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 09 березня 2014 року помела сестра позивача ОСОБА_2, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 167233. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться по вул. Севлюська, 34 у селі Дротинці, Виноградівського району. Успадкувала вона вищезгадане майно па підставі ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 03.05.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 066946.

Ще при житті, 24 січня 2014 року, спадкодавцем складено заповіт, яким все її майно вона заповідає позивачу- своєму брагу ОСОБА_1. Даний заповіт посвідчено секретарем Дротинської сільської ради та зареєстровано у реєстрі за № 5,

Отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріальній конторі позивач не може, оскільки спадкодавцем не було оформлено право власності на житловий будинок. Відсутність реєстрації житлового будинку підтверджується довідкою БТІ № 643/14 від 22 жовтня 2014 року, де вказано, що правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Даний житловий будинок завершений будівництвом ще у 1990 році, у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР ЗІ.01.І966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обов'язок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Проте, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію ормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним инності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Технічний паспорт та довідка Дротинської сільської ради від 29.10.2014 року № 02-13/654 підтверджують те, що даний житловий будинок не є самочинним будівництвом, а зведений на відведеній для цього земельній ділянці.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК України до заяв про захист цивільного права або інтересу позовна давність не застосовується.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через бездіяльність спадкодавця щодо реєстрації нерухомого майна, у зв'язку з відсутністю обов'язку щодо його реєстрації на час володіння спадкодавцем цим майном, спадкоємець не може набути право власності на це майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. За таких обставин, виходячи з приписів ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлюючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (відмова нотаріуса додається).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких обставин та в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 60, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 534, 535, 549 ЦК України( в ред.1963 року) п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред.2003 року), ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: с. Дротинці, вул. Севлюська, 34, Виноградівського району, Закарпатської області, загальна площа якого становить 46,1 кв.м., в тому числі житлова площа 18,7 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4