Справа № 439/1302/15-ц
У Х В А Л А

02 листопада 2015 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі : головуючої судді Бунда А.О., при секретарі Музичка Л.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення боргу за договором позики в розмірі 10 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні, по офіційному курсу Національного банку України, на момент подачі позову до суду становить 217 670 (двісті сімнадцять тисяч шістсот сімдесят) гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2008 року сторони уклали договір позики, відповідно до якої позивачка передала відповідачу 10 000 доларів США. Відповідач зобовязувався повернути борг протягом пяти років, тобто до 18 червня 2013 року. Але в установлений термін свої зобовязання не виконав.

Під час розгляду справи, а саме 29.10.2015 року сторони направили в суд письмову мирову угоду, за умовами якої в рахунок повного погашення заборгованості за розпискою позивачу у власність, шляхом визнання цього права судом, передається право власності на будинок №18 в селі Підгірці Бродівського району Львівської області, загальною площею 48.7кв.м. з господарськими будівлями, а саме: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д». В разі підписання даної мирової угоди з врахуванням п.1 зобовязання між сторонами згідно розписки від 18.06.2008 р. будуть вважатися виконаними повністю.

У судовому засіданні сторони підтримали заяву про визнання умов мирової угоди і закриття провадження у справі та просять суд затвердити мирову угоду.

Суд, вивчивши мирову угоду, зясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обовязки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обовязків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд має з'ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до позивача переходить право власності на будинок №18 в с.Підгірці Бродівського району Львівської області, однак в матеріалах справи відсутні будь-які правовстановлюючі документи, які підтверджують оформлення права власності за відповідачем на житловий будинок відповідно до укладеного договору купівлі-породажу (а.с.7)

За умовами мирової угоди до позивача переходить право на майно, а саме заявник просить фактично узаконити перехід права власності на майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення відчуження майна.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (житловий будинок, земельну ділянку), визначені статтями 328, 373 ЦК України.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом мирової угоди за обставинами, викладеними у позовній заяві.

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності позивача на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобовязання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі, або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5 ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючись ст. 175 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л ИВ:

У визнанні мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 27.10.2015 року відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3