АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/4502/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 645/9412/14-ц Шарко О.П.
Категорія: сімейні Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про оспорювання материнства, виключення відомостей з актового запису, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_3, в особі свого вповноваженого представника ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в подальшому уточненим, у якому вказував на те, що відповідно до Свідоцтва про народження дитини ОСОБА_7, виданого Відділом ДРАЦС по м. Харкову ХМУЮ 08.09.2011 року, матір'ю цієї дитини записана відповідачка ОСОБА_5, батьком - громадянин Французької Республіки ОСОБА_3. Проте, ОСОБА_5 не є генетичною матір'ю народженого нею ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, оскільки є лише його сурогатною матір'ю, а відтак вона виносила та народила біологічно чужу їй дитину.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідачка ОСОБА_5 виносила та народила дитину на підставі договору, укладеного 07 грудня 2010 року між нею та позивачем ОСОБА_3, предметом якого було надання останньою, як Сурогатною матір'ю, за плату послуг, пов'язаних із застосуванням штучного запліднення та імплантації ембріона в порядку та на умовах, передбачених нормами сімейного законодавства та Основ законодавства України про охорону здоров'я, а відтак у відповідності до Рекомендації Всесвітньої організації охорони здоров'я, прийнятої у 2001 році, ОСОБА_5 є лише гестаційним кур'єром, тобто жінкою, у якої вагітність настала в результаті запліднення ооцитів, що належать третій стороні, сперматозоїдами, що також належать третій стороні, а не генетичною матір'ю народженого нею ОСОБА_7, позивач ОСОБА_3 в особі свого вповноваженого представника ОСОБА_4 просив суд визнати, що відповідачка ОСОБА_5 не є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис 3384 в Книзі реєстрації народжень Відділу ДРАЦС РС ХМУЮ від 08.09.2011 року) та виключити з цього актового запису про народження, складеного на ім'я ОСОБА_7, всі відомості про матір ОСОБА_5

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника позивача ОСОБА_3 вищезазначене рішення суду першої інстанції було скасовано, а заявлені позивачем вимоги задоволено.

Визнано, що ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 3384 в Книзі реєстрації народжень Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції від 2011 року вересня місяця 8 числа).

Виключено з актового запису про народження № 3384 від 08 вересня 2011 року, складеного на ім'я ОСОБА_7, всі відомості про матір - ОСОБА_5.

У липні 2015 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду із заявою про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року, ухваленого по справі.

В обґрунтування своєї заяви представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вказує на те, що зазначеним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_5 не є матір'ю народженого нею ОСОБА_7 та виключено з актового запису про народження дитини всі відомості про ОСОБА_5

У той же час у Листі Судової влади республіки та кантона Женеви від 21 травня 2015 року, адресованому ОСОБА_3, зазначено, що судовим органам Женеви потрібно визначити хто володіє батьківськими правами на сина позивача. В зв'язку з виключенням ОСОБА_5 з актового запису та підтвердженням судом, що остання не є матір'ю ОСОБА_7, виникла необхідність у роз'ясненні рішення на предмет того, хто саме володіє повною мірою батьківськими правами на ОСОБА_7. Така необхідність виникла в зв'язку з тим, що на території Швейцарії в разі, якщо дитина народилася поза шлюбом, батько дитини може отримати батьківські права виключно за згодою матері. В той же час мати ОСОБА_7 не відома (анонімний донор), а сама дитина народилася на території України.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить роз'яснити рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року, зазначивши хто саме володіє всіма батьківськими правами на ОСОБА_7.

Перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши вищезазначену заяву представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України, якою визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, виключно в межах заявлених ними вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, а у випадках, передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього Кодексу, - постановленням ухвали.

Рішення суду - це акт суду, яким вирішується спір по суті.

За загальним правилом цивільного судочинства рішення суду повинно відповідати критеріям визначеності та ясності: бути гранично повним, логічним, ясним, чітким та зрозумілим як для осіб, які брали участь у справі, так і для державного виконавця.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення, коли його зміст чи резолютивна частина не припускає кількох варіантів тлумачення.

Чiткiсть викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, вiдповiдають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко спiввiдносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування i при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України в разі, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановлює ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення суду - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

В резолютивній частині ухвали суд роз'яснює, як саме слід розуміти ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, тобто тлумачить зміст написаного у рішенні. При цьому суд не може змінювати самого змісту рішення суду.

Таким чином, законодавцем передбачена можливість суду, який ухвалив рішення у справі, роз'яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту, у разі коли воно є неясним або розуміння якого викликає труднощі.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, або правовою безграмотністю.

Як роз'яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року, ухваленого у справі, це судове рішення постановлено у відповідності до вимог ст. 316 ЦПК України, складається зі вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зміст зазначеного рішення суду викладений гранично повно, логічно, ясно, є чітким та зрозумілим, оскільки не містить положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання, а висновки апеляційного суду, викладені в цьому судовому рішенні щодо питань, які були предметом судового розгляду, є конкретними, вичерпними та зрозумілими для їх сприйняття, позаяк не припускають кількох варіантів їхнього тлумачення.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що предметом ініційованого позивачем ОСОБА_3 цивільно-правового спору було оспорювання материнства відповідачки ОСОБА_5 щодо народженої нею, як сурогатною матір'ю, дитини - ОСОБА_7.

Натомість, будь-які питання щодо обсягу та повноти батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_7, який до речі проживає за кордоном, предметом судового розгляду не були й ці питання апеляційним судом в межах цивільної справи взагалі не вирішувалися.

Крім того, як вбачається з Листа Судової влади республіки та кантона Женеви від 21 травня 2015 року, адресованого ОСОБА_3, на який посилається його представник, як на підставу для роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року, в цьому листі для визначення питання, хто володіє батьківськими правами на його малолітнього сина ОСОБА_7, позивачу запропоновано надати відповідні документи, зокрема й свідоцтво про народження останнього, в яке зазначеним судовим рішенням вже внесені зміни щодо материнства ОСОБА_5, а відтак це судове рішення, не підлягає роз'ясненню з підстав, наведених представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 1, 2, 3, 11, 208, 209, 210, 221, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про оспорювання материнства, виключення відомостей з актового запису - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: