Справа № 301/1744/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2015 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Загатянської сільської ради Іршавського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Іршавська районна державна нотаріальна контора, про визнання особи таким, що прийняв спадщину та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський райсуд з позовом до Загатянської сільської ради Іршавського району, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Іршавська районна державна нотаріальна контора, про визнання особи таким, що прийняв спадщину та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в цілому.

Позовні вимоги мотивовано тим, що будинок у АДРЕСА_1, був збудований у 1960 році і належав прадіду позивача - ОСОБА_2 Однак, правовстановлюючі документи на будинок оформлені не були. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, не залишивши заповіту. На день смерті із спадкодавцем проживав ОСОБА_3 - батько позивача, який також пройняв спадщину за дідом, однак, у нотконтору за оформленням спадщини не звертався. ОСОБА_3 - батько позивача - помер ІНФОРМАЦІЯ_4, не залишивши заповіту. На день смерті спадкодавця позивач був неповнолітнім, отже прийняв спадщину, однак, не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на спадкове майно, до якого входить і вказаний будинок, оскільки будинок у встановленому порядку не зареєстрований. Інших спадкоємців не має. Просив визнати позивача таким, що прийняв спадщину за померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також визнати за ним право власності на житловий будинок.

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні 21.09.2015 року пояснили, що будинок був збудований прадідом позивача - ОСОБА_2, який разом з сім'єю проживав у будинку до дня смерті. Заповіту ОСОБА_2 він залишив, його єдиним спадкоємцем був онук ОСОБА_3, оскільки дружина та діти спадкодавця ОСОБА_2 померли раніше. Батько позивача - ОСОБА_3 прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом з ним. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, не залишивши заповіту. Позивач, будучи на день смерті спадкодавця неповнолітнім, прийняв спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину за ОСОБА_3 не має. Позивач не може оформити спадщину за батьком, оскільки відсутні правовстановлювальні документи на будинок та будинок не зареєстрований. Просили позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 у судове засідання 02.10.2015 року не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, представник позивача подав заяву, в якій позов підтримав і просив його задовольнити, розглянути справу по суті без участі позивача ( а.с.43, 58).

Представник Загатянської сільради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій просив розглянути справу по суті без його участі ( а.с.27, 34).

Представник Іршавської держнотконтори у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив (а.с. 45).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, не зареєстрований. Згідно записів в погосподарській книзі Загатянської сільради, власником будинку АДРЕСА_1, який збудований у 1960 року, є ОСОБА_2 (а.с. 9).

Технічний паспорт на вказаний житловий будинок виготовлений (а.с.12-15). Будівництво не є самочинним, оскільки проведено на земельній ділянці, що надана для забудови (а.с. 10).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26.06.2015 року (а.с.48). Спадкодавець заповіту не залишив ( а.с.7).

Оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається. що дружина спадкодавця ОСОБА_2 та його дочка - ОСОБА_5 померли раніше. Тобто, на день смерті ОСОБА_2 спадкоємців першої черги не має.

Батько позивача -ОСОБА_3 , будучи сином ОСОБА_5 і онуком спадкодавця ОСОБА_2, відповідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом, оскільки на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Згідно довідки Загатянської сільради Іршавського району №215 від 08.07.2015 року, на день смерті ОСОБА_2 разом з ним в будинку в АДРЕСА_1, проживав онук ОСОБА_3, який був там же і зареєстрований ( а.с.7).

Отже, спадкоємець ОСОБА_3 вступив в управління і володіння спадковим майном, отже, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину за ОСОБА_2, не має.

Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.10.2013 року (а.с.47). Спадкодавець заповіту не залишив ( а.с.8).

На день смерті ОСОБА_3 у шлюбі не перебував ( а.с. 53). Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 померла раніше, а батька у нього не було ( а.с.50). Спадкоємцями першої черги за ОСОБА_3 є його діти: ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 51).

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, якщо спадкоємець бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 у спадковому будинку, яким є будинок АДРЕСА_1, проживав один (а.с.8).

У нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців не звертався (а.с.56).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків відмови від спадщини.

Оскільки позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є спадкоємцем першої черги за ОСОБА_3, на день відкриття спадщини був неповнолітнім, заяву про відмову від спадщини до нотаріуса не подавав, відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.

Згідно ст.1268 ч.5 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Загатянська сільська рада, на території якої розташований житловий будинок, який не зареєстрований, не заперечує проти визнання права власності на вказаний будинок за позивачем.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності на житловий будинок, оскільки такий не зареєстрований та відсутні правовстановлюючі документи. Дана обставина підтверджується листом державного нотаріуса від 25.09.2015 року ( а.с.55).

Будинок побудований у 1960 році, коли набуття права власності на нерухоме майно не пов'язувалося з його державною реєстрацією, тому такий не зареєстрований.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31 січня 1966 року.

За змістом зазначеного нормативного акту виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки згідно книги погосподарського обліку Загатянської сільради власником житлового будинку в АДРЕСА_1, був ОСОБА_2, спадкоємцями якого є ОСОБА_3 та позивач, суд вважає позовні вимоги про визнання права власності обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

ОСОБА_3 є таким, що прийняв спадщину за спадкодавцем ОСОБА_2, а позивач - за спадкодавцем ОСОБА_3 в силу закону, потому визнання вказаних обставин у судовому порядку підстав не має.

Керуючись ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР , ст.ст. 328, 392, 1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: в АДРЕСА_1, в цілому.

В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських