Справа № 456/2605/14-ц
Провадження № 2/456/112/2015
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В. ,

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовним вимогами про солідарне стягнення з відповідачів 11 530,00 грн. матеріальної шкоди та судових витрат. Згодом, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути із ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 5567,15 грн., з яких: 5057,15 грн. - відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу, 510,00 грн. страхова франшиза; з ПрАТ СК «Статус» стягнути 19884,92 грн. майнової шкоди, заподіяної ДТП, а також стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 16.12.2013р. на перехресті вулиць Мазепи та Незалежності у м. Стрий відповідач ОСОБА_3, керуючи автомашиною НОМЕР_1, рухаючись по вул. Мазепи, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 дод.1 ПДР (уступити дорогу), внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під його керуванням, який рухався по вул. Незалежності.

Оскільки відповідач - ОСОБА_2 свою вину у вчиненні ДТП визнав, мав при собі поліс страхування відповідальності власників ТЗ, працівники ДАІ на місце ДТП не викликались; факт ДТП та обставини було зафіксовано і відображено у повідомленні про ДТП, з врахуванням та в порядку п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з яким у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду).

Цивільно - правова відповідальність відповідача - ОСОБА_2 застрахована згідно полісу АС/0239760 в ПрАТ CK «Статус». У зв'язку з цим, 16.12.2013р. він (позивач) звернувся до голови правління ПрАТ CK «Статус» з повідомленням «від потерпілої особи про настання ДТП», яка була оформлена у відділенні ПрАТ CK «Статус» на бланку страхової компанії, виданої йому працівником страхової компанії.

18.12.2013 працівниками страхової компанії (відділом врегулювання збитків) в його присутності було складено дефектну відомість - акт огляду транспортного засобу, за яким встановлено факт деформації передніх та задніх лівих дверей, заднього лівого порогу, які підлягали заміні, а також виявлено деформацію задньої лівої арки колеса, яка підлягала ремонту.

06.01.2014р. він звернувся із заявою на ім'я голови правління ПрАТ CK «Статус» про виплату страхового відшкодування за формою, визначеною страховиком.

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Незважаючи на зазначені вимоги законодавства, виплата відшкодування протягом вказаних 90 днів не була проведена, його не було повідомлено ні про існування перешкод для проведення відшкодування, ні про відмову в проведенні відшкодування.

Враховуючи наявний у справі висновок експерта, згідно з яким розмір заподіяної позивачу шкоди внаслідок пошкодження автомобіля позивача в ДТП 16.12.2013р., становить 25452,07 грн., в тому ж рахунку й шкода від втрати товарної вартості транспортного засобу - 5057,15 грн.; з огляду на те, що згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АС № 0239760 ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність в ПрАТ «СК «Статус» і розмір франшизи становить 510,00 грн.; в справі відсутні докази проведення дослідження страховою компанією ПрАТ «СК «Статус» розміру шкоди, а відтак позивач вимушений був забезпечити і оплатити проведення такої експертизи, на що було витрачено 1400,00 грн., просив відповідно до вимог ст.ст.1166,1187,1188,1194 ЦК України позов задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені у поданих позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Окрім цього, ОСОБА_4 пояснив, що сплачена позивачем ПП ОСОБА_5 за рахунком-фактурою сума не є кінцевою, оскільки автомобіль потребує ремонту.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов заперечили, покликаючись на те, що як вбачається із позовної заяви, пояснень позивача, даних ним в судовому засіданні, а також матеріалів справи, ОСОБА_1 було проведено ремонт автомобіля «ЗАЗ VІDA» (p.н.з. ВС 3786 ЕВ). Згідно рахунку фактури №000614 від 05.01.2014р. вартість ремонту вказаного автомобіля становить 11 530 грн. Відповідно до довідки ПП ОСОБА_5 ОСОБА_1 оплачено вартість ремонту автомобіля - в сумі 11 530 грн. за здійснення ремонту автомобіля «ЗАЗ VIDA» (р.н.з. ВС 3786 ЕВ) згідно рахунку-фактури №000614 від 05.01.2014р. Із заяви ОСОБА_1 на виплату страхового відшкодування від 06.01.2014р. вбачається, що розмір завданої шкоди підтверджується рахунком-фактурою №000614 від 05.01.2014р., який виданий ФОП ОСОБА_5 Згідно із ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, позивач до пред'явлення позову відремонтував пошкоджений автомобіль «ЗАЗ VIDA» (р.н.з. ВС 3786 ЕВ), у зв'язку із чим поніс фактичні витрати у розмірі 11 530 грн., а страховиком було прийняте рішення про виплату такого відшкодування.

У зв'язку із цим відсутні правові підстави для стягнення відшкодуванни за висновком експерта. Окрім цього, слід врахувати, що ОСОБА_1 рішення ПрАТ «СК «СТАТУС» про виплату страхового відшкодування не оскаржував, не пред'являв жодних претензій з приводу розміру страхового відшкодування, а навпаки доводив збиток у розмірі 11 530 грн. Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається із полісу ОСЦПВ, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн. ОСОБА_4 як, в даному випадку розмір заподіяної майнової шкоди становить 11 530 грн., тобто, не перевищує ліміт відповідальності відповідача - ПрАТ «СК «Статус». Отже підстави для стягнення відшкодування із ОСОБА_2 в даному випадку відсутні, тому просили в позові відмовити та стягнути з позивача витрати, понесені ОСОБА_2, на правову допомогу.

Представник відповідача ПрАТ СК «Статус», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України розглянув справу за відсутності останнього та ухвалив рішення на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як зазначено у ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Частинами 2,5 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно із ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 16.12.2013р. на перехресті вулиць Мазепи та Незалежності у місті Стрий з вини ОСОБА_2 трапилася ДТП, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль ОСОБА_1 ЗАЗ VIDA (державний реєстраційний номер НОМЕР_3). Причиною ДТП було те, що відповідач ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухаючись по вул. Мазепи в м. Стрий, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 дод.1 до ПДР (уступити дорогу), внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, під керуванням позивача ОСОБА_1, який рухався по вул. Незалежності.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 вину у вчиненні ДТП визнав, що підтверджується його власноручно написаними поясненнями від 16.12.2013р. (а.с. 14), мав при собі поліс страхування відповідальності власників ТЗ, працівники ДАІ на місце ДТП ними не викликались, факт ДТП та обставини було зафіксовано і відображено у повідомленні про ДТП, з врахуванням та в порядку, передбаченому п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність відповідача - ОСОБА_2 застрахована згідно полісу АС/0239760 в ПрАТ CK «Статус» (а.с.12). У зв'язку з цим, 16.12.2013р. ОСОБА_1 звернувся до голови правління ПрАТ CK «Статус» з повідомленням «від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди», яка була оформлена у відділенні ПрАТ CK «Статус» на бланку страхової компанії, виданої працівником страхової компанії (а.с.15).

18.12.2013р. працівниками страхової компанії (відділом врегулювання збитків) в присутності позивача було складено дефектну відомість - акт огляду транспортного засобу, за яким встановлено факт деформації передніх та задніх лівих дверей, заднього лівого порогу, які підлягали заміні, а також виявлено деформацію задньої лівої арки колеса, що підлягало ремонту (а.с. 16).

Допитаний свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що станом на день вчинення ДТП 16.12.2013р. працював директором Дрогобицької регіональної дирекції ПрАТ СК «Статус»; до нього звертався ОСОБА_2, якому він складав письмове повідомлення про вчинення ДТП; йому відомо, що інша сторона - учасник ДТП зверталась на автостанцію у м.Львові для огляду автомобіля. Страховою компанією було прийнято рішення про перерахування страхового відшкодування, однак у звязку з фінансовими труднощами таке вчинене не було.

Оскільки позивач так і не отримав страхового відшкодування від ПрАТ СК «Статус», він здійснив ремонт автомобіля за власні кошти, що підтверджується рахунком-фактурою №000614, який виданий ФОП ОСОБА_5 (а.с. 17). Згідно з цим рахунком вартість ремонту автомобіля НОМЕР_6 станом на 05.01.2014р становила 11 530 грн. 06.01.2014р. позивач звернувся з заявою на ім'я голови правління ПрАТ CK «Статус» з заявою на виплату страхового відшкодування в сумі, що визначена вищевказаним рахунком-фактурою №000614.

Проведеною судовою автотоварознавчою експертизою в справі (висновок експерта № 23/15Е від 22.04.2015р. (а.с.119-126) встановлено вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_5 внаслідок його пошкодження в ДТП, що мала місце 16.12.2013р. в цінах на час виконання (завершення) даної експертизи, який складає 25 452,07 грн., в тому числі втрата товарної вартості становить 5057,15 грн.

Враховуючи, що відповідно до зазначеного висновку експертизи реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи становить 25452,07 грн.; позивач на час розгляду справи не отримав ні страхового відшкодування від страх компанії, ні добровільного відшкодування в натурі шкоди від особи, яка її завдала, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно відомостей на офіційному сайті Національної комісії, що здісйнює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, дана комісія, розглянувши справи про порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, провадження у яких розпочато актом про правопорушення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Статус» (код за ; місцезнаходження: пр. Воззєднання, буд. 15, м. Київ, 02160) (далі ПрАТ «СК «Статус» або Товариство) законодавства про фінансові послуги від 22.10.2013 № 1164/13-10/13/7 постановила:

1.Анулювати (відкликати) ліцензію Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» на провадження страхової діяльності у формі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

2.Розпорядження набирає чинності з 16.12.2013р.

3.Звернути увагу Товариства на те, що анулювання (відкликання) ліцензії не звільняє Товариство від обовязку виконувати свої зобовязання за укладеними договорами зі споживачами фінансових послуг щодо виду фінансових послуг, на право провадження якого вона видана.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Статус" (ПрАТ "Страхова Компанія "Статус") не перебуває у процесі припинення, а отже продовжує здійснювати підприємницьку діяльність.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відтак, враховуючи наведене, суд вважає, що відповідальність за заподіяну позивачу шкоду повинен нести ПрАТ «СК «Статус», як страховик цивільно-правової відповідальності особи, що вчинила ДТП, відповідача ОСОБА_2

Як зазначено в п.32.7 ст.32 Закону України від 01.07.2004р. «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України, розглянувши 4 червня 2014 року справу № 6-49цс14, дійшла наступного висновку: пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, а саме у редакції Закону України від 7 липня 2011 року № 3610-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо національних комісій, що здійснюють державне регулювання природних монополій, у сфері зв'язку та інформатизації, ринків цінних паперів і фінансових послуг", яка була чинною у період з 8 січня 2012 року до 4 листопада 2012 року) чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у ОСОБА_3 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття "втрата товарної вартості транспортного засобу", а поняття "втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу" не використовується.

Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної ОСОБА_3 дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Отже, стягненню з ПрАТ «СК «Статус» підлягає матеріальний збиток, заподіяний ОСОБА_1, за виключенням шкоди повязаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, в розмірі 19884,92 грн. (25452,07 - 5057,15 = 19884,92 грн.)

Згідно з пунктом 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, яка не відшкодовується страховиком відповідно до договору страхування.

Відповідно до полісу № АС/0239760, яким застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, розмір франшизи становить 510 грн. (а.с. 12).

Таким чином, враховуючи, що законом не передбачено відшкодування зі страхової компанії шкоди, заподіяної потерпілому внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу наведене, така шкода відповідно до вимог ст.1194 ЦК України відшкодовується особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто відповідачем ОСОБА_2

З огляду на це, з останнього пілягає стягненню шкода, повязана із втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 5057,15 грн., а також страхова франшиза, яка становить 510 грн., оскільки відкодування зазначених сум страховиком не передбачене чинним законодавством.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивач слід стягнути понесені останнім судові витрати: сплачений судовий збір 243,60 грн. та витрати на оплату вартості проведення експертизи 1400 грн. пропорційно до стягнутих на відшкодування шкоди сум.

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.1166,1187,1192,1194 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити. Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства "Страхова Компанія "Статус" () на користь ОСОБА_1 19 884 (девятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн. 92 коп. завданої майнової шкоди та 1282 (одну тисячу двісті вісімдесят дві) грн. 01 коп. судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5057 (пять тисяч пятдесят сім) грн. 15 коп. завданої майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, страхову франшизу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. та 361 (триста шістдесят одну) грн. 59 коп. судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_8