Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.

при секретарях - Лесик Ю.С., Філімоновій Ю.О., Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

16.05.2013р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1105,00грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50000,00грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вимоги позову мотивовані тим, що 17.11.2008р., приблизно о 12 годині, позивач разом із сином приїхала до своєї дачної ділянки АДРЕСА_1, на території СТ «Берізка», приблизно через 15-20 хвилин відповідач разом з матір'ю приїхали до дачної ділянки НОМЕР_1. Позивач звернулась до відповідача з проханням обрізати гілки горіхового дерева, що знаходиться на ділянці відповідача, на що відповідач через неприязні стосунки, з хуліганських спонукань, наніс позивачу удар по голові дерев'яним брусом, від чого позивач знепритомніла, оперлася на паркан та через 10 хвилин прийшла до тями. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу заподіяно струс головного мозку та забій м'яких тканин голови - легкі тілесні ушкодження. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач пережила нервовий шок, перехвилювалась, підвищився артеріальний тиск, утворився нервовий ком в гортані, почали турбувати головокружіння, головні болі та болі в серці, внаслідок чого позивач змушена купувати ліки, звертатися до невролога, порушився сон, загострились інші захворювання. На лікування позивачем було витрачено 1105,00грн., моральну шкоду позивач оцінює у 50000,00грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

12.11.2013р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, вимоги якого в подальшому були уточнені (т.1 а.с.169-175, т.2 а.с.61), в якому просить суд стягнути з відповідача за цим позовом на свою користь 588,17грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 25000,00грн. на відшкодування моральної шкоди та 650,00грн. компенсації витрат на оплату правової допомоги.

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що 17.11.2008р., о 12 годині 30 хвилин, позивач за зустрічним позовом разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_3 приїхали автомобілем до своєї дачної ділянки АДРЕСА_2, на території СТ «Берізка-2», на якій побудований житловий будинок, в якому на той час проживала подруга ОСОБА_3 - ОСОБА_4 Метою приїзду було відвідування останньої та передача їй ліків. ОСОБА_2 одразу після приїзду почав ремонтувати автомобіль, а ОСОБА_3 пішла до будинку. Позивач за зустрічним позовом на територію ділянки не заходив, займався ремонтом автомобіля, нікуди не відходив, спілкувався з головою СТ, через деякий час ОСОБА_3 повернулась з дачного будинку і вони поїхали, в подальшому ОСОБА_3 розповіла позивачу, що ОСОБА_1 заподіяла їй удав лопатою по правій руці, внаслідок чого ОСОБА_3 злякалась та втекла. В подальшому було встановлено, що останній спричинені легкі тілесні ушкодження. Позивач з матір'ю звернулись до дільничного інспектора, який повідомив, що ОСОБА_1 також звернулась із заявою, в якій зазначила, що ОСОБА_2 начебто її вдарив. Скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишились без задоволення та було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Через чотири роки ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва, який прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не винуватий. Однак ОСОБА_1 продовжувала погрожувати ОСОБА_3, завдавати їй та ОСОБА_2 душевних хвилювань. Через витівки ОСОБА_1 погіршився стан здоров'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_1 продовжує псувати останнім життя, що змусило їх звернутись до суду з даним зустрічним позовом. Крім відвертого наклепу на ОСОБА_2 щодо побиття ОСОБА_1, позивачу завдано моральну шкоду тим, що ОСОБА_2 був змушений переривати заняття зі студентами та з'являтися до Дарницького районного суду м. Києва, що призвело до порушення навчального процесу, необхідності складання пояснень по справі, роботи в нічний час, була зірвана робота над кандидатською дисертацією, що призвело до погіршення здоров'я ОСОБА_2 Ще більше шкоди ОСОБА_1 завдала своїми діями ОСОБА_3 13.07.2013р. ОСОБА_1 разом з сином знову вчинила хуліганські дії - облила помиями ОСОБА_2 та його брата, намагалась зруйнувати огорожу та погрожувала фізичною розправою. За цей час позивач та ОСОБА_3 понесли значні фінансові витрати на правову допомогу, значно погіршився стан здоров'я ОСОБА_3 Витрати ОСОБА_2 на лікування становлять 588,17грн. Викладені в позові ОСОБА_1 обставини є наклепом на ОСОБА_2 та недостовірною інформацією, спростування якої позивач за зустрічним позовом вимагає та звертається до суду з даним позовом за захистом честі та гідності, на які постійно посягає ОСОБА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.01.2015р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято суддею Гавриловою О.В. до свого провадження (т.2 а.с.19-21).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2015р. провадження у справі в частині вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрито (т.2 а.с.60).

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі з викладених у позові підстав, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити та додатково пояснила, що 17.11.2008р. вона попросила ОСОБА_2 зрізати горіх, який затіняв сад ОСОБА_1, але той відповів, що вже пізно та вдарив позивача дерев'яним брусом по голові, позивач знепритомніла на 10 хвилин, проте трималась за паркан. Позивач в той день знаходилась на ділянці разом зі своїм сином, конфліктів з останнім у неї не було. Розмір заподіяної матеріальної шкоди обґрунтовує необхідністю купівлі ліків, оскільки внаслідок побиття її відповідачем погіршився стан здоров'я позивача. Лікар вказаних у квитанціях ліків не прописувала, однак не заперечувала проти їх придбання. Моральну шкоду обґрунтовує необхідністю 6 років приходити до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні також просив задовольнити первісний позов та відмовити в задоволенні зустрічного позову та пояснив, що позивач внаслідок побиття її відповідачем побоюється їздити на дачну ділянку, моральну шкоду обґрунтовує тим, що подія сталася на очах сина позивача - інваліда.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у задоволенні первісного позову відмовити, свій зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав та пояснив, що він з позивачем взагалі не спілкується, тілесних ушкоджень їй не заподіював, натомість ОСОБА_1 17.11.2008р. завдала удар його матері ОСОБА_5 по руці, внаслідок чого, а також постійної зухвалої поведінки ОСОБА_1, у ОСОБА_5 значно погіршився стан здоров'я, що призвело до смерті останньої, у відповідача також внаслідок дій та наклепів ОСОБА_1 погіршився стан здоров'я. Вважає брутальну поведінку ОСОБА_1 причиною смерті своєї матері.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні також просив у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фактичним користувачем земельної ділянки АДРЕСА_1 (СТ «Берізка-2») у Дарницькому районі м. Києва, ОСОБА_2 є фактичним користувачем земельної ділянки АДРЕСА_2 (СТ «Берізка-2») у Дарницькому районі м. Києва (т.2 а.с.69-73).

Між сторонами у справі склалися тривалі неприязні стосунки.

Згідно акту судово-медичного дослідження №7667, проведеного 18.11.2008р., у ОСОБА_1 виявлені в лівій тімянно-скроневій ділянці з переходом в лобну, вилицеву ділянки на повіки ока та в ліву завушну ділянку розташований розлитий неоднорідно забарвлений синець фіолетового кольору невизначеної форми, ушкодження спричинено тупим предметом, за давністю може відповідати вказаному терміну травми (17.11.2008р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров'я) (т.1.а.с.8).

Згідно акту судово-медичного дослідження №7752, проведеного 21.11.2008р., у ОСОБА_5 виявлені на передньо-зовнішній поверхні правого передпліччя в нижній третині з переходом на долонну (до 2 п'ясної кістки) та тильну поверхню (до 4 п'ясної кістки) правої кисті визначається розлитий синець невизначено-овальної форми синьо-фіолетового кольору з жовто-зеленим забарвленням по периферії, ушкодження спричинено тупим предметом, за давністю може відповідати вказаному терміну травми (17.11.2008р.), відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров'я) (т.1.а.с.103).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з: каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; протиправною поведінкою щодо неї або членів її сім'ї чи близьких родичів; приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2013р., за результатами розгляду матеріалів скарги приватного обвинувачення ОСОБА_1 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 КК України, в порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст. 49 КК України - у зв'язку із закінченням строків давності (т.1 а.а.6).

Разом з тим, у зазначеній постанові не викладені встановлені судом фактичні обставини справи, її мотивувальна частина містить посилання на положення ст. 94 КПК України (1960р.) - щодо можливості порушення справи тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Таким чином, вищезазначеною постановою суду не встановлено, які події мали місце 17.11.2008р. та чи вчинені вони ОСОБА_2

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що в листопаді 2008р. свідок зайшла до ОСОБА_1 та побачила на її очах синці, ОСОБА_1 повідомила, що сусід вдарив її поліном по голові, коли та знаходилась на огороді. Стан здоров'я ОСОБА_1 після цього погіршився, вона відлежувалась вдома, її головний біль з тих пір гостріший. Свідок бачила ОСОБА_1 на 2-3 день після події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показав, що він був головою СТ «Берізка-2», 17.11.2008р. свідок обслідував електромережу, на дорозі біля будинку ОСОБА_2 стояв останній та лагодив автомобіль, коли той завівся, ОСОБА_2 зайшов за матір'ю на ділянку, вийшли вони разом. Жодних криків чи спорів свідок не чув, ОСОБА_1 свідок не бачив, до її ділянки відстань 15-20м. ОСОБА_3 ні на що не скаржилась. В той час в будиночку ОСОБА_2 жила жіночка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що з вересня по перше грудня 2008р. вона проживала в АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 В листопаді свідок захворіла, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привезли їй ліки. Свідок весь час знаходилась на другому поверсі - біля вікна, до автомобіля, яким займався ОСОБА_8, підійшов голова дачного кооперативу, ОСОБА_3 піднялась до свідка, передала ліки та сказала, що спуститься на ділянку, свідок увесь час знаходилась біля вікна - дивилась на вулицю, ОСОБА_2 та голова кооперативу розмовляли, ОСОБА_2 дивився під капот автомобіля, через 15 хвилин підійшла ОСОБА_3 і вони поїхали. ОСОБА_2 весь цей час був біля автомобіля та на ділянку не заходив. Криків свідок не чула. Про конфлікт свідку нічого не відомо.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_6 стосовно побиття ОСОБА_1 саме відповідачем ОСОБА_2, оскільки вона не була безпосереднім свідком подій, про завдання відповідачем позивачу тілесних ушкоджень свідку відомо зі слів ОСОБА_1, у якій з ОСОБА_2 склалися тривалі неприязні стосунки. Крім того, показання даного свідка суперечать показанням інших допитаних судом свідків.

При цьому, як убачається з показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_4, не зважаючи на їх перебування поблизу ділянки (ОСОБА_7.) та в дачному будинку (ОСОБА_4), вони не бачили та не чули жодного конфлікту, як між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, так і між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 При цьому свідок ОСОБА_4 наголошувала на тому, що ОСОБА_3 на територію садової ділянки взагалі не заходив.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок недоведеності позовних вимог та ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин щодо побиття позивача за цим позовом відповідачем ОСОБА_2 Крім того, всі надані позивачем квитанції на придбання ліків датовані періодом з січня 2009 року по вересень 2012 року та жодні з вказаних на чеках ліків не використовуються для лікування травм (т.1 а.с.9-11).

Що стосується вимог зустрічного позову, вони також не підлягаю задоволенню, виходячи з наступного.

Стороною позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 також не доведено жодним належним та допустимим доказом в розумінні ст. 57-59 ЦПК України заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень матері позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3

Як убачається зі змісту зустрічного позову та його правового обґрунтування, він заявлений як позов про захист честі, гідності та ділової репутації, внаслідок необґрунтованого звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів та до суду з метою зганьбити ОСОБА_3, що на думку ОСОБА_2 є підставою для стягнення матеріальної шкоди (за його лікування) та моральної шкоди, завданої протиправними діями ОСОБА_1 щодо позивача за зустрічним позовом та щодо його матері.

Відповідно до ст. 28 Конституції України та аналогічних положень у міжнародних актах з прав людини кожен має право на повагу до його гідності. Нормами ст. 297 ЦК України кожному гарантується право на повагу до його честі й гідності, гідність і честь фізичної особи є недоторканими. У разі порушення права фізичної особи на честь і гідність вона вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондує обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, та (або) право на відповідь (ст.277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278 ЦК) тощо.

Аналізуючи наведені в зустрічній позовній заяві підстави звернення з позовом до суду про захист честі та гідності суд відзначає, що в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Таким чином, звернення особи до правоохоронних органів та до суду з метою захисту своїх прав чи реалізації прав, визначених статтею 40 Конституції України, не можуть розглядатись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації певної особи. При цьому, судом встановлено та вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та з матеріалів справи, що метою її звернення до посадових осіб компетентних на проведення розслідування кримінальних правопорушень органів та до суду, було бажання захистити свої права у передбачений законом спосіб, при цьому не доведення позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовних вимог не може трактуватися, як поширення недостовірної інформації.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи передбачене Конституції України право громадян направляти письмові звернення на адресу компетентних органів та посадових осіб, як і передбачене Конституції України, Кримінально-процесуальним кодексом України (1960р.), Цивільним процесуальним кодексом України та Цивільним кодексом України право особи на судовий захист, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Що стосується тверджень останнього про наявність причинно-наслідкового зв'язку між поведінкою ОСОБА_1 та смертю ОСОБА_3, між поведінкою ОСОБА_1 та наявними у ОСОБА_2 захворюваннями нирок, серця тощо, суд вважає їх необґрунтованими та надуманими, такі твердження викликані тривалими неприязними стосунками між сторонами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом не було сплачено судовий, однак вона не є особою, звільненою від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір», суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судових витрат по сплаті судового збору в сумі 344,10грн. (229,40грн - за вимогою про стягнення матеріальної шкоди та 114,70грн. - за вимогою немайнового характеру про стягнення моральної шкоди), за ставками, які діяли на час звернення з позовом до суду. Крім того, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом за рахунок позивача за цим позовом ОСОБА_2 в сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі ст. ст. 15, 23, 275, 277, 297, 1166, 1167, ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 344,10грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі та гідності, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Дніпровський районний суд м. Києва апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо особа яка оскаржує рішення не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя