Єдиний унікальний номер 233/1351/15-ц Номер провадження 22-ц/775/448/2015
Головуючий у 1 інстанції Янюк Ю.Б. єдиний унікальний номер 233/1351/15-ц
Доповідач: Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/448/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015року Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючого: Папоян В.В.

Суддів: Біляєвої О.М., Канурної О.Д.

При секретарі: Охріменко З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, треті особи Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку набувальної давності на ? частину квартири на обґрунтування якого зазначає, що 26 квітня 2002 року вона придбала у власність ? частину квартири АДРЕСА_1. Та оскільки власник іншої частки квартири - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, то вона стала користуватися усією квартирою, зареєструвалася за вказаною адресою, здійснювала поточний ремонт, сплачувала комунальні платежі. 30 грудня 2008 року вона подарувала належну їй ? частину квартири унучці ОСОБА_2, але продовжувала користуватися іншою половиною квартири.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. На обґрунтування посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема вважає, що вона тривалий час добросовісно, відкрито користувалася спірним майном, тому судом помилково зроблено висновок про відсутність підстав для визнання за нею права власності в порядку набувальної давності на ? частину квартири.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи визнано встановленим, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26 квітня 2002 року позивачу на праві спільної часткової власності належала ? частину квартири АДРЕСА_1. Та починаючі з 28 травня 2002 року ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за вказаною адресою.

30 грудня 2008 року ОСОБА_1 подарувала належну їй ? частину квартири ОСОБА_2

Друга частина цієї квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1994 року на підставі спільної часткової власності належала ОСОБА_3, якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

23 квітня 2002 року Костянтинівська об'єднана державна податкова інспекція в інтересах держави звернулася до Костянтинівської державної нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

За таких обставин, відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що визнання права власності за набувальною давністю можливе лише при сукупності обставин, а саме добросовісності, тривалості безперервності відкритості та законності володіння майном, що позивачем не доведено.

Апеляційний суд вважає за можливе погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном-протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу правила ст.344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто відлік цього строку може починатися з 1 січня 2001 року. Таким чином, за загальними правилами право власності за набувальною давністю виникає з моменту спливу зазначених строків та за умови якщо особа добросовісно заволоділа чужим майном і відкрито та безперервно володіла цим майном протягом встановлено строку.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Зі змісту зазначених норм убачається, що при вирішенні питання про набувальну давність суд має враховувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач як незаконний володілець, протягом всього часу повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, та він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, але позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог і правильно відмовив у задоволені позову. Посилання в скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи, неспроможні, і таких обставин позивачем не вказано. Посилання на те, що вона проживає в квартирі тривалий час не мають у даному випадку правового значення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами і їм надана належна оцінка, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються, оскільки не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: