У х в а л а

іменем україни

24 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання такими, що втратили право користування квартирою та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Суворівського районного суду м. Херсона від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6 про визнання такими, що втратили право користування квартирою та виселення, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 06 листопада 2001 року йому належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 зареєструвався за даною адресою самовільно на підставі попереднього правовстановлюючого документу та вселився в квартиру без згоди позивача. Крім того, відповідач у 2003 році зареєстрував у вказаній квартирі своїх чотирьох неповнолітніх дітей.

До теперішнього часу, відповідач проживає в квартирі позивача без його згоди, та не бажає звільнити квартиру в добровільному порядку. Відповідач та члени його сім'ї не являються членами сім'ї позивача

ОСОБА_8 просив усунути перешкоди у користування спірною квартирою шляхом виселення відповідачів та зняття їх з реєстрації.

Рішенням Суворівського районного суду м. Херсона від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2015 року, позовні вимого задоволено.

Визнано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Висилено вказаних осіб із зазначеної квартири.

Вирішено питання щодо судових витрат у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6 просять скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 є власником спірної квартири відповідно до договору дарування, крім цього вказаний факт установлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. Відповідачі не є членами його сім'ї та після укладання договору дарування продовжують проживати в квартирі. Проживання в квартирі відповідачів позбавляє позивача, як власника, розпорядитись своєю власністю на власний розсуд.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити, рішення Суворівського районного суду м. Херсона від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун