АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/38/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Василенко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівОхріменко Н. І. , Фетісової Т. Л.
при секретаріОвчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Салон меблів «Мастер - Торг»» та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_6, його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, та представника ПАТ «Укрсоцбанк», який заперечував на доводи апеляційної скарги, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Салон меблів «Мастер - Торг»» та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позивач посилався на те, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року позивач надав ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг» в тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 309305 доларів США зі сплатою 14% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 05.07.2018 року.

Угодами про внесення змін від 12.01.2009 року та від 25.11.2009 року сторони внесли зміни до графіку погашення кредиту, в частині зміни розміру щомісячного платежу та продовження терміну повернення кредиту до 05.07.2018 року.

Договором про внесення змін №4 від 22.07.2011 року сторони внесли зміни до зазначеного договору, перевівши суму кредиту в гривню за курсом, встановленим на міжбанківському валютному ринку України (8,01 грн. за 1 долар США), яка станом на дату укладеного зазначеного договору про внесення змін № 4 становить 2258 299,03 грн.

Встановлено процентну ставку за договором кредиту починаючи з 22.07.2011 року по 22.07.2013 року в розмірі 14%.

18.07.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-1190 від 18.07.2008 року між позивачем і ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 895/03-021-1190, за яким останній зобов'язався перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки.

Договором про внесення змін № 2 від 22.07.2011 року банк та поручитель внесли зміни до договору поруки. Так, змінено зміст забезпеченого порукою зобов'язання, а саме: змінено суму кредиту на 2 258 299, 03 грн., збільшено кінцевий термін погашення до 05.07.2022 року. Встановлено процентну ставку за договором кредиту, починаючи з 22.07.2011 року по 22.07.2013 року в розмірі 14%.

Свої зобов'язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/03-:21-і 19 від 18.07.2008 року банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а відповідач - ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» в свою чергу взяті на себе зобов'язання належним чином не виконало. В зв'язку з порушеннями зобов'язання за кредитним договором, станом на 21.02.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 2643696, 52 грн. з них: 2218000 -заборгованість по кредиту; 387310, 32 грн. - заборгованість за процентами; 13280, 78 грн. -заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 22271, 49 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 979,10 грн. - інфляційні втрати за кредитом; 1854, 83 грн. - інфляційні втрати за відсотками.

На підставі наведеного, ст. ст. 526, 550, 590, 1048, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив суд стягнути солідарно з ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» та ОСОБА_6 на його користь заборгованість по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №895/03-021-119 від 18.07.2008 року в сумі 2643696, 52 грн. з них: 2218000 - заборгованість по кредиту; 387310, 32 грн. - заборгованість за процентами; 13280, 78 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту; 22271, 49 грн. - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 979, 10 грн. - інфляційні втрати за кредитом; 1854, 83 грн. - інфляційні втрати за відсотками та стягнути з ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» на судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3441 грн..

Заочним рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» - задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року у розмірі 2643696 гривень 52 копійки.

Стягнуто з ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі 3441 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на те, що дане рішення незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні вимог щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Обговоривши матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 309305 доларів США зі сплатою 14% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 05.07.2018 року (ар. спр. 4-7).

Відповідно до угод про внесення змін від 12.01.2009 року та 25.11.2009 року до договору невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року сторонами внесено зміни до графіку погашення кредиту в частині зміни розміру щомісячного платежу та продовжено термін погашення кредиту до 05.07.2022 року (ар. спр. 10).

Пунктами 3.3.5.; 3.3.6 договору невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року передбачено, що позичальник зобов'язаний погашати кредитору кредит, транші кредиту, сплачувати кредитору проценти за користування кредитом (траншами кредиту), комісії за користування кредитом у встановлений даним договором строки.

Відповідно до п. 4.1 договору невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту, строків сплати процентів, комісії, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Згідно п. 4.2 договору у разі порушення позичальником умов цього договору, позичальник сплачує кредитору протягом 30 календарних днів з дати отримання письмової вимоги кредитора штраф за порушення вимог цього договору.

Встановлено, що договором №4 від 22.07.2011 року про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 18.07.2008 року суму кредиту переведено за курсом, встановленим на міжбанківському валютному ринку України в гривню, і така сума станом на дату укладення даного договору становила 2258299, 03 грн.. З 22.07.2011 року по 22.07.2013 року процентну ставку встановлено у розмірі 14%, з 23.07.2013 року по 05.07.2022 року процентну ставку встановлено в розмірі 16%.

Відповідно до п.2 даного договору №4 від 22.07.2011 р. про внесення змін до договору невідновлювальної кредитної лінії від 18.07.2008 року погоджено, що погашення заборгованості за кредитом має здійснюватися до 5 числа кожного місяця згідно з графіком, зазначеним у додатку 1 до цього договору про внесення змін, що є його невід'ємною частиною та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 05.07.2022 року (включно) на умовах, визначених цим договором про внесення змін та договором.

Сторони домовилися, що починаючи з дати укладення цього договору про внесення змін, надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транш», виключно у національній валюті - гривні. Заборгованість по кредиту з 22.07.2011 року обліковується на позичковому рахунку позичальника в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023 (ар. спр. 14).

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 20.01.2009 року було укладено договір поруки № 895/03-021-119, згідно якого ОСОБА_6 зобов'язався солідарно відповідати за виконання ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки. Договором № 2 від 22.07.2011 року про внесення змін до договору поруки від 20.01.2009 року, сторонами було внесено зміни, змінено суму кредиту з доларів США на 2258299,03 гривень, збільшено кінцевий термін погашення боргу до 05.07.2022 року (ар. спр. 16; 18).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки № 895/03-021-119 від 20.01.2009 року поручитель ОСОБА_6, зобов'язується перед кредитором - ПАТ «Укрсоцбанк», солідарно відповідати з позичальником ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» за виконання останнім зобов'язань в повному обсязі за договором невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-0521-119 від 18.07.2008 року а саме щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту (ар. спр. 16).

Згідно з нормами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

По справі встановлено, що відповідач ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» в порушення умов укладеного кредитного договору щодо повернення кредиту своє зобов'язання не виконав. Станом на 21 лютого 2013 року заборгованість по кредиту склала 2218000,0 грн. а сума загальної заборгованості 2643696, 55 грн. (ар. спр. 19-20), оскільки по заборгованості по тілу кредиту виникла - заборгованість по процентам за користування кредитом , в сумі 387310, 32 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 13280, 78 грн.; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 22271, 49 грн.; підраховані інфляційні втрати за кредитом в сумі 979, 10 грн.; інфляційні втрати за відсотками в сумі 1854, 83 грн..

Необхідно зазначити, що вказану суму заборгованості за кредитним договором відповідачі не оспорюють.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Слід зауважити, що з даним позовом до суду ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося 18 березня 2013 року. Провадження по справі відкрито 19 березня 2013 року, попереднє судове засідання призначалось на 28 березня 2013 року і переносилось на 11 липня 2013 року; 22 липня 2013 року, 19 серпня 2013 року, 25 листопада 2013 року, проведено фактично лише 06 грудня 2013 року у зв'язку з неодноразовою неявкою відповідачів та неодноразовим оскарженням в апеляційному порядку ухвали про відкриття провадження у справі.

Судовий розгляд справи по суті призначався на 25 грудня 2013 року та 09 квітня 2014 року. Відповідачі по справі - представник ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг» та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, і від кожного з них не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, з'ясувавши, що представник банку (представник позивача) не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, належним чином проаналізувавши матеріали справи, на думку судової палати, цілком обґрунтовано ухвалив заочне рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Салон меблів «Мастер-Торг» та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року у розмірі 2643696 гривень 52 копійки., стягнувши також відповідно до ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Салон меблів «Мастер-Торг» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у відшкодування сплаченого позивачем судового збору 3441 грн..

Ухвалою суду першої інстанції від 09 вересня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення по даній справі (ар. спр. 239-240).

Вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_6 на рішення по справі, судова колегія вважає, що такі не є обгрунтоавними і на правомірність висновків суду не впливають.

Так ОСОБА_6 вказує, що 28 липня 2011 року між банком і позичальником було укладено договір №4 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 895/03-021-119 від 18.07.2008 року, за яким по взаємній згоді сторін було змінено валюту кредиту за договором і переведено суму кредиту за курсом на міжбанківському валютному ринку України на дату укладення цього договору в гривневий еквівалент, що становить 2258299,03 грн., визначено погашення заборгованості за кредитом до 5 числа кожного місяця згідно з графіком, зазначеним у додатку №1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 05.07.2022 року (включно) на умовах, визначених цим договором.

Крім того, згідно п. 5 договору №4 сторони домовилися, що з 23.07.2013 року процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 16% річних.

Таким чином, зазначеним договором №4 внесені суттєві зміни в зобов'язання позичальника (замість сплати доларів США позичальник зобов'язався сплачувати гривні, був продовжений строк користуванням кредитом з 05.07.2018 року до 05.07.2022 року збільшилася сума процентів, яку позичальник зобов'язувався сплачувати банку за користування кредитом) на що ні банк, ні позичальник від нього, як поручителя, згоди на зміну умов кредитного договору не отримували.

Як вбачається із справи, на підставі змін до кредитного договору договором №2 про внесення змін до договору поруки №895-03-021-119 від 20.01.2009 року, оформленим 22 липня 2011 року, були внесені зміни до вказаного договору поруки, укладеному між ним, позичальником і банком, де є його підпис.

Проте вважає, що цей договір №2 є недійсним, оскільки на той час він не знаходився в м. Черкаси та не міг підписати вказаний договір, підпис від його імені не схожий на його, в зв'язку з чим просив призначити по справі судово - почеркознавчу експертизу.

Однак ніяких даних і доказів того, що, дійсно, у визначений час ОСОБА_6 був за межами м. Черкаси чи з будь - яких інших поважних причин не міг підписати і не підписував договір №2 про внесення змін до договору поруки від 20.01.2009 року №895-03-021-119, укладеному між ним , банком і ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг», апелянт ОСОБА_6 не надав і не вказав на джерела витребування таких доказів.

Необхідно підкреслити, що ОСОБА_6 належним чином був повідомлений про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» пред'явлено позов про стягнення заборгованості за договором кредиту до нього і до ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг», де він був директором на той час, а потім його дружина ОСОБА_7 (ар. спр. 23;95).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 копію позовної заяви отримав 08 квітня 2013 року. Оскаржував в апеляційному порядку ухвалу про відкриття - провадження у справі, просив декілька разів про перенесення розгляду справи, яка була розглянута по суті лише 10 квітня 2014 року (ар. спр. 33-35; 39-42;194), тобто за спливом більше ніж річного терміну з часу пред'явлення позову (ар. спр.2), пред'являв позов до ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг» про визнання договору поруки припиненим до Черкаського райсуду (ар. спр. 162;166;188) і до Голосіївського райсуду м. Києва, які залишені без розгляду через неявку позивача, проте ніколи не заявляв, що якийсь із укладених з його участю договорів, копії яких надані в справу, він не підписував, не оспорював свій підпис, не заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Таке клопотання виникло вже після розгляду справи.

В задоволенні його було відмовлено, оскільки не доведено відповідачем про те, що з поважних причин він не заявив таке клопотання під час розгляду справи.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що в будь якому разі, навіть в тому випадку, якби він і підписав договір №2 про внесення змін до договору поруки №895-03-021-119 від 20.01.2009 року, договір поруки припинив свою дію в частині поруки поручителя за погашення ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг»частини кредиту в сумі 174778,20 грн., які останнє відповідно до умов кредитного договору зобов'язалося повернути в січні - жовтні 2012 року, та щодо зобов'язання позичальника сплатити відсотки за користування кредитом за лютий - вересень 2012 року, також із інших підстав.

При цьому апелянт виходить із наступного .

Згідно графіку погашення кредиту, викладеного в додатку №1 до договору №4 позичальник зобов'язався погашати заборгованість до 5-го числа кожного місяця, починаючи з листопада 2011 року по 05 липня 2022 року, рівними частинами - по 17477,82 грн., а в жовтні 2011 року - 4084,78 грн..

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа 6-116 цс-13), оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Те саме стосується і строків пред'явлення вимоги до поручителя боржника, зобов'язання якого про повернення коштів поетапно (частинами) стосовно кожної частини окремо.

Апелянт вказує, що позичальник своє зобов'язання не виконав, після укладення договору №4 ним було повернуто всього 40299,03 грн., - кошти, які повинен був повернути в жовтні 2011 року - 4084,78 грн.; в листопаді 2011 року - 17477,82 грн.; в грудні 2011 р. -17477,82 грн. та частково виконав своє зобов'язання по поверненню частини кредиту в січні 2012 р., повернувши 1258,61 грн.. Отже позичальник прострочив виконання зобов'язання по поверненню частини кредиту в розмірі : 17477,82 грн.-1258,61 грн.=16219,21 грн. - в січні 2012 року, та в лютому 2012- травні 2013 року по 17477,82 грн. щомісячно.

Як свідчить розрахунок заборгованості за кредитом та відсотками (який він, апелянт ОСОБА_6, отримав від позичальника 08 квітня 2013 року) позичальником прострочене зобов'язання по сплаті відсотків, які він повинен був сплатити за період : лютий 2012 р.-травень2013 р.. І ніяких вимог по поверненню кредиту та сплаті відсотків від банку він не отримував.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки по справі вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і договором поруки (п.6.1 договору поруки) не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

Оскільки зобов'язання по поверненню рівних частин кредиту в розмірі 17477,82 грн. в січні 2012 р. - травні 2013 року не виконане, банк вимогу про повернення кредиту та сплаті відсотків поручителю не направляв, апелянт вважає, що порука щодо виконання зобов'язання позичальником повернути частини кредиту в розмірі 17477,82 грн., які позичальник повинен був сплатити в січні 2012 р. - жовтні 2012 р. припинилася, тобто припинилася порука щодо повернення позичальником 17478, 2 грн. (17477,82 грн. х 10 місяців).

Це саме стосується і поруки щодо зобов'язання позичальника сплатити відсотки за користування кредитом за лютий 2012 р. - вересень 2012 р. (оскільки відсотки за користування кредитом у вересні 2012 року позичальник повинен був сплатити до 05 жовтня 2012 року).

Однак, враховуючи обставини справи, з наведеними доводами апелянта погодитись не можливо.

Як з'ясовано по справі, встановивши, що боржник - ТОВ «Салон меблів» Мастер-Торг», у якого був обов'язок погашати заборгованість за кредитним договором частинами (згідно з встановленим графіком), припинив виконувати взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів і станом на 17.01.2013 року виникла заборгованість в сумі 549207,56 грн. (без урахування пені та штрафів з яких заборгованість по кредиту склала) суму 208775,23 грн., а заборгованість по процентам - 340732,33 грн., банк на підставі ч. 2 ст.1050 ЦК України направив на адресу кожного з відповідачів вимогу про усунення порушень зобов'язання за договором кредиту від 23 січня 20131 року за № 19.301-86/630. В цій вимозі банк наполягав, щоб кожний з відповідачів на протязі 30 календарних днів з моменту отримання даної вимоги, погасив вищевказану прострочену заборгованість по договору кредиту. При цьому банк вказував, що у разі невиконання зазначених вимог змушений буде звернутися з відповідним позовом до суду (ар. спр. 21).

Встановлено, що особисто ОСОБА_6 отримав таку вимогу рекомендованим листом 28.01.2013 р., про що в справі є дані.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п 3.2.2.2. Кредитного договору банк використав своє право достроково стягнути з боржника - позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, що фактично використав, пред'явивши такий позов до суду 18 березня 2013 року.

Тобто в даному випадку, на думку судової колегії, в зв'язку із зміною кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання (який п. 1.1.2 кредитного договору передбачений до 05.07.2018 року а потім договором№4 про внесення змін від 22.07.2011 р. продовжений до 05.07.2022 року), передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню із зміненої дати виконання основного зобов'язання.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317, 218 ЦПК України, судова палата, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :