АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5628/15 Головуючий 1-ї інстанції - Бондарєва І.В.
Справа № 645/1819/15-ц Доповідач - Колтунова А.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Івах А.П., Крилової Т.Г.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, поновлення порушеного права,-

ВСТАНОВИЛА:

05 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, поновлення порушеного права та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що домоволодіння АДРЕСА_1, належить на праві власності йому та ОСОБА_3 (далі - домоволодіння).

12 квітня 2012 року між ним та КП «Харківводоканал» укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 09/8/ч.

28 листопада 2014 року ОСОБА_3 припинив подачу холодної води, чим порушив право мешканців домоволодіння на отримання послуг постачання холодної води.

Зважаючи на зазначене, просив суд визнати дії ОСОБА_3 щодо припинення постачання холодної води протиправними, зобов'язати останнього поновити постачання холодної води та заборонити відповідачу подальше протиправне її відключення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії (поновити постачання холодної води) залишено без розгляду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій протиправними, поновлення порушеного права відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі та є необґрунтованими. Судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що вищевказане домоволодіння НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві сумісної часткової власності без виділу часток в натурі. Водопровід в домоволодінні не належить на праві приватної власності жодному з співвласників та перебуває у їх сумісному користуванні. Висновки суду стосовно того, що місце розташування вузла постачання холодної води є підставою для визнання права власності за відповідачем є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам закону.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримував.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а зазначене рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій відповідача щодо припинення водопостачання та водовідведення протиправними та поновлення порушеного права, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 користується частиною домоволодіння на якій розташований ввід системи водопостачання будинку, зважаючи на що позивач, відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, не має права вимагати від відповідача здійснення в своїх інтересах дій щодо майна, яке належить відповідачу, зокрема забезпечення позивача постачанням холодної води.

Крім того, суд першої інстанції вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як пред'явлення до суду вимоги щодо зобов'язання відповідача вчинити або утриматися від вчинення певних дій у майбутньому є неефективним, оскільки в разі задоволення цієї позовної вимоги рішення суду неможливо буде виконати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо зобов'язання відповідача в подальшому не перекривати постачання холодної води, є не належним та неефективним способом захисту відповідно до вимог ст.16 ЦК України, оскільки під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що належне ОСОБА_1 право на постачання холодної води в ту частину домоволодіння, де він проживає разом зі своєю родиною, відновлено.

Майбутні порушення відповідачем прав позивача щодо користування системою водопостачання в домоволодінні НОМЕР_1 є припущенням, зважаючи на що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Що ж стосується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ОСОБА_3, що полягають у відключенні постачання холодної води, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що право власності на 5/6 частин вищезазначене домоволодіння зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою 28 липня 2000 року, реєстраційний № 4-4512 та свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою 28 травня 1986 року, реєстраційний № 1-41385, на 1/6 частину домоволодіння НОМЕР_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Дванадцятою Харківської державною нотаріальною конторою 28 травня 1986 року, реєстраційний № 1-1385 (а.с. 11, 46, 47).

Співвласниками поділ домоволодіння НОМЕР_1 з надвірними спорудами, земельної ділянки на якій воно розташоване або визначення порядку користування ними у встановленому законом порядку проведено не було.

Між сторонами по справі склався фактичний порядок користування домоволодінням.

Під час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, відповідач не надав доказів на підтвердження того факту, що система постачання холодної води належить особисто йому на праві власності.

Оскільки домоволодіння належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, то система постачання холодної води також належить співвласникам домоволодіння на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 без погодження з іншим співвласником домоволодіння - ОСОБА_1 перекрив подачу холодної води, відключив систему водозабезпечення, чим порушив права та інтереси останнього.

12 квітня 2012 року між ОСОБА_1 та КП «Харківводоканал» укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення (а.с. 2-9).

Разом з тим, у зв'язку з відключенням відповідачем системи постачання холодної води, ОСОБА_1 був позбавлений можливості отримувати послуги за вказаним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо належності відповідачу системи постачання холодної води, що унеможливлює здійснення ОСОБА_3 дій в інтересах позивача, а саме забезпечення останньому постачання холодної води, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи, та вимогах закону.

На підставі викладеного, п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів скасовує в зазначеній частині рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення дій по припиненню (відключенню) постачання холодної води протиправними.

Оскільки колегія суддів задовольняє позовні вимоги та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 частково, то відповідно до ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України змінює розподіл судових витрат, а саме витрати по сплаті судового збору присуджує з відповідача на користь позивача також частково, в розмірі ? частини, що становить 182,80 грн. (243,60 грн. + 122,00 грн.) : 2).

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року - змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій по відключенню постачання холодної води протиправними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в зазначеній частині задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_3 по відключенню постачання холодної води ОСОБА_1 протиправними.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 182,80 грн. (сто вісімдесят дві гривні 80 копійок).

В іншій частині рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: