Справа № 477/1984/15-ц
Провадження № 2/477/863/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання - Бітюковою С.В.,

розглянувши в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та індексації аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку по несплаченим аліментам за період із серпня 2014 року по липень 2015 року в сумі 9521 грн. 45 коп. та індексацію несплачених аліментів в сумі 183 грн.

Вказувала, що згідно з рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 липня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 21 серпня 2014 року і до досягнення ним повноліття.

Однак відповідач їх не сплачує, тому за ним утворилася заборгованість за вказаний період в загальній сумі 5661 грн. 29 коп.

Посилаючись на положення ст. 196 СК України вважала, що з відповідача необхідно стягнути неустойку за несплату цих аліментів, виходячи з їх розміру - 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 9521 грн. 45 коп. А також просила стягнути з нього індексацію від цих аліментів, яка склала 183 грн.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, оскільки вважали, що його вини у несплаті аліментів немає, так як рішення суду про стягнення аліментів було прийнято тільки в липні 2015 року і з того часу він щомісячно сплачує аліменти на користь колишньої дружини на утримання їх сина, і до того ж у більшому розмірі ніж це було визначено судом, тобто погашає заборгованість і за минулий час.

Суд, заслухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 по 2012 рік, який був розірваний Жовтневим районним судом Миколаївської області від 6 лютого 2012 року.

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір'ю.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 липня 2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь позивачки на утримання їх сина, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду - 21 серпня 2014 року і до досягнення сином повноліття.

Це рішення суду набрало законної сили 14 липня 2015 року.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При вирішенні підстав для стягнення неустойки за несплату аліментів надважливе значення має вина особи, яка зобов'язана їх сплачувати.

В той же час, під час розгляду справи належними та допустимими доказами вини відповідач в несплаті аліментів встановлено не було.

Так, позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів 21 серпня 2014 року і спочатку судом було прийнято заочне рішення від 29 вересня того ж року, але воно потім було скасовано за заявою відповідач від 29 травня 2015 року.

Остаточне рішення суду про стягнення аліментів було прийнято 2 липня 2015 року, яке не оскаржувалося і набрало законної сили 12 липня цього ж року.

В розумінні ст. 196 СК України право на стягнення неустойки за несплату аліментів виникає, якщо ці аліменти не сплачуються за рішенням суду, що набрало законної сили і підлягає виконанню.

В той же час, що аліменти було присуджено із 21 серпня минулого року, але за рішенням суду від 2 липня 2015 року. Визначені судом аліменти відповідач почав відразу сплачувати щомісячно, в тому числі за серпень та вересень сплатив у більшому розмірі. Як він пояснив в судовому засіданні він сплачує аліменти з врахуванням часткового та поетапного погашення боргу, який нарахований із серпня 2014 року.

Доказів на спростування цього позивачкою не надано.

Посилання представника позивачки на те, що перераховані їй кошти не є аліментами, спростовуються квитанціями про їх перерахування, в яких чітко зазначено, що вони є аліменти, а їх отримувач - ОСОБА_1

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, однак під час розгляду справи не було встановлено вини відповідача в несплаті аліментів і не було встановлено, що в теперішній час порушуються права позивачки, оскільки аліменти він сплачує згідно з рішенням суду та з врахуванням погашення заборгованості по ним.

Доказів того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів з урахування їх індексаціїї також не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 130, 209, 212-215, 367 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та індексації несплачених аліментів за період із серпня 2014 року по липень 2015 року відмовити повністю

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко