Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2898/15-ц Головуючий у 1-й інст. Помогаєв А.В.
Категорія 50 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду даним позовом.

В обґрунтування позову зазначала, що ОСОБА_2 за судовим рішенням сплачував аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час донька є повнолітньою. Проте донька продовжує навчання, зокрема навчається в Харківському Національному юридичному університеті ім. Я. Мудрого на денній формі навчання. Крім того, донька останнім часом хворіє, має незадовільний стан здоров'я. У зв'язку з наведеним донька потребує матеріальної допомоги.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча спроможний її надавати, оскільки має задовільний стан здоров'я, працездатний, має достатній мінливий дохід.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила постановити рішення суду, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення навчання.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що факт зняття з реєстраційного обліку доньки в квартирі не є підставою вважати, що вона не мала права на звернення до суду з даним позовом, оскільки майже весь тягар її утримання в період навчання покладений саме на її, як матір дитини. Також зазначає, що твердження відповідача про оплату лікування доньки є неправдивими, оскільки ним лише було перераховано заборгованість по недоплаченій сумі аліментів.

Крім того, відповідач не є інвалідом, займається підприємницькою діяльністю, дані про його доходи, вказані в деклараціях, не відповідають дійсності та є заниженими. Тому вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Матеріалами справи доведено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Остання є повнолітньою, проте продовжує навчання у Харківському Національному юридичному університеті ім. Я. Мудрого на денній формі навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги (а.с.4 - 8). Крім того, донька має незадовільний стан здоров'я (а.с.21 -24, 39 - 42).

З наведених обставин ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 на період її навчання.

Заперечуючи проти позову відповідач посилається на те, що позивач не має права заявляти вимогу про стягнення з нього аліментів, оскільки їх повнолітня донька не проживає разом з нею. Крім того, позивач не надала доказів про свій матеріальний стан та матеріальний стан членів її сім'ї, що виключає визначення можливості надання матеріальної допомоги доньці на період навчання останніми. На підтвердження свого матеріального стану він надав відповідні докази, спростувати які може позивачка, надавши суду відповідні докази.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем не надано відповідних та достовірних доказів на обгрунтування своїх тверджень. Зокрема не надано доказів про те, що позивачка краще матеріально забезпечена, ніж він та те, що їх дочка, яка навчається, не потребує матеріальної допомоги з його сторони.

Не є обгрунтованими і доводи відповідача про те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці у зв'язку з тим, що має незадовільний матеріальний стан. Надані відповідачем суду податкові декларації не є однозначними доказами, які достовірно підтверджують його матеріальний стан та отримані ним доходи.

Так, відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, інвалідом не являється, займається підприємницькою діяльністю і має мінливий дохід, інших утриманців не має.

Відтак, можливо зробити висновок, що дочка сторін у зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача, а останній може надавати таку матеріальну допомогу.

Доводи відповідача, що позивачка не надала доказів про її матеріальний стан, що виключає визначити її можливість утримувати доньку, спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою №288, згідно якої середньомісячна заробітна плата позивачки становить 1474 грн (а.с.16).

Щодо доводів відповідача про наявність у позивачки членів її сім'ї, матеріальне становище яких також слід враховувати при вирішенні даного спору, то таких доказів останнім суду не надано. Крім того, обов'язок по утриманню дитини, яка продовжує навчання, лежить на обох з її батьків, а не на членах їх сімей (ст.199 СК).

Є безпідставними і доводи відповідача про те, що позивачка не мала права подавати даний позов, так-як їх повнолітня донька не проживає разом з нею, оскільки, як свідчить довідка №3158 від 19.08.2015 року, донька постійно проживала разом з матір'ю, однак тимчасово знята з реєстрації з вказаного постійного місця проживання на період навчання (а.с.43).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. При цьому визнає, що суд першої інстанції вирішуючи спір в повній мірі не врахував всіх обставин по справі та помилково постановив рішення про відмову у позові.

При визначенні розміру аліментів, які слід стягнути, колегія суддів враховує обставини, визначені в ст.182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Також враховує те, що донька сторін ОСОБА_3 навчається у навчальному закладі, який розташований на значній відстані від постійного місця її та її батьків проживання, необхідності придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу, предметів і речей для навчання тощо, та визначає їх розмір у сумі 700 грн., щомісяця, на період навчання.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги слід визнати обгрунтованими частково, а рішення суду першої інстанції таким, що постановлено за невідповідністю висновків суду обставинам справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця на період її навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років, починаючи стягнення з 27 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп. на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді