Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2015 Справа №607/686/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

за участю секретаря Субчак Г.Я.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

позивача-відповідача ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2008 року він сплачує аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_3 на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття. На момент винесення вказаного рішення суду та на час подання вказаного позову позивач ніде не працював та не працює. Крім того, просить врахувати, що він вдруге одружений та на його утриманні знаходиться донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Дружина позивача ніде не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому всі витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, придбанням продуктів харчування та необхідних речей для сім'ї несе позивач. На підставі викладеного ОСОБА_1 просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього в користь ОСОБА_3 на утримання їх спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 грудня 2008 року та призначити їх стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що батько дитини ОСОБА_1 після розлучення, починаючи з літа 2008 року, проживає окремо, має іншу сім'ю та жодного з покладених законом на батька обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 становить більше 26 000 грн. Всі питання щодо його виховання вирішуються матір'ю самостійно без підтримки зі сторони її батька. Дитина знаходиться на повному утриманні ОСОБА_3 та її цивільного чоловіка ОСОБА_9, якого малолітній ОСОБА_5 називає татом. Хлопчик займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, ходить в школу, добре навчається. За вказаних обставин, ОСОБА_3 просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 серпня 2015 року відповідач-позивач ОСОБА_3 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, в якій просила суд, у зв'язку із наявністю у позивача-відповідача заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 12 618,15 грн.

В судовому засіданні позивач-відповідач та його представник первісні позовні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, вказані у позовній заяві, та просили їх задовольнити в повному обсязі, оскільки матеріальний та сімейний стан ОСОБА_1 змінився Проти задоволення зустрічного позову заперечили з підстав, що зазначені у запереченнях на зустрічну позовну заяву, вважають, що батьку чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. З приводу заявлених вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів зазначили, що такі вимоги не можуть розглядатися в одному провадженні з позовом про позбавлення батьківських прав, а мали б бути заявлені окремим позовом.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечили. Зустрічний позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали, просили суд задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в судове засідання не з'явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. До матеріалів справи приєднано лист про розгляд даної справи без участі представника Служби, висновок органу опіки та піклування повністю підтримують і при прийнятті рішення покладаються на думку суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_1 Після одруження та до народження дитини сторони проживали у АДРЕСА_1. Син свідка спілкувався з малолітнім ОСОБА_5, однак йому почали чинитися у цьому перешкоди, дитина постійно проживає у м.Львові. На даний час ОСОБА_1 по мірі можливості допомагає своєму сину ОСОБА_5, він не зловживає алкоголем, не приймає наркотики. На день народження онука свідок з сином та дочкою приходили до дитини з подарунком у визначену їм годину, однак тоді дитини вдома не було, хоча зустріч була попередньо погоджена із ОСОБА_3 Свідок телефонувала до ОСОБА_5, проте він не відповідав на дзвінки, почав спілкуватися по телефону тільки цього року. Кожного року онук отримує подарунки на своє день народження.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сестрою позивача-відповідача ОСОБА_1 Останній постійно робить спроби для спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5, однак у цьому йому чинилися перешкоди. ОСОБА_3 не відповідала на дзвінки, дитина була налаштована матір'ю проти батька. ОСОБА_1 постійно допомагав і надавав кошти дитині. Було таке, що свідок проходила повз подвір'я, де проживають батьки ОСОБА_1, побачивши ОСОБА_5 вона дала йому гроші. Також мало місце придбання скейта для дитини в ТРЦ «Подоляни». ОСОБА_3 не відповідала на телефонні дзвінки свідка, бо не вважала її хресною мамою дитини. По телефону з похресником свідок спілкувалася півроку назад, дитина тягнеться за батьком. Інформація про те, що ОСОБА_1 допомагає сину ОСОБА_5 їй відома зі слів брата, яким чином він передавав кошти свідок не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є дружиною позивача-відповідача ОСОБА_1 Свідок повідомила, що її чоловік телефонує до сина, намагається йому допомагати. Аліменти на утримання дитини він сплачує, однак повної суми не має можливості сплачувати. Свідок познайомилась з ОСОБА_1 в червні 2010 року, останній повідомив їй про те, що у нього від попереднього шлюбу є син ОСОБА_5. У присутності свідка ОСОБА_1 тричі зустрічався із сином, вони їздили на піцу. Наприкінці серпня минулого року вони з сім'єю їздили в Карпати і мали намір взяти ОСОБА_5, однак ОСОБА_3 не дозволила взяти дитину. Чоловік свідка часто намагається зателефонувати до сина, однак колишня дружина не бере слухавки або відмовляє у спілкуванні з ним. Для хлопчика ОСОБА_1 купував взуття, штани, ремінь, на день народження купив скейт, однак можливості побачити сина йому не давали. Чоловік свідка мав намір влаштуватись на роботу, однак на даний час він доглядає за хворим дядьком, який являється інвалідом І групи, а тому позбавлений можливості працювати, вони отримують допомогу як малозабезпечена сім'я.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що з 2012 року він проживає разом з відповідачем-позивачем ОСОБА_3 у цивільному шлюбі. ОСОБА_1, будучи у м.Львові, жодного разу не відвідував сина. Матеріальним забезпеченням хлопчика займається свідок, ОСОБА_5 називає його татом. Відколи свідок проживає разом з матір'ю хлопчика, ніхто не чинить перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином. Натомість батько дитини не сприяє оздоровленню ОСОБА_5, відмовився надавати дозвіл на виїзд дитини для відпочинку в Болгарії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є хресною мамою хлопчика ОСОБА_5. Часто його провідує, телефонує. Батька ОСОБА_1 вона не бачила жодного разу ні в садочку, ні на святкових ранках, які там відбувались. Батько не допомагав і в тому випадку, коли дитина хворіла. Навчанням дитини у школі позивач-відповідач також не цікавиться. Син просив у нього червоного робота, однак він не купив. Батьки цивільного чоловіка відповідача-позивача більше займаються дитиною, ніж її рідний батько. В хлопчика цього року відбулось перше причастя, ОСОБА_6 про це знав, однак навіть не зателефонував до дитини, не привітав його. Мати дитини ОСОБА_3 не чинить перешкоди у спілкуванні сина ОСОБА_5 з батьком.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 11 серпня 2005 року сторони зареєстрували шлюб від якого в подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 грудня 2008 року (справа №2-8219/08) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову з 19 листопада 2008 року до досягнення дитиною повноліття.

В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги: стан здоров'я і матеріальне положення дитини; стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають значення.

Відповідно до змісту ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 30 жовтня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_12, у зв'язку з чим остання змінила прізвище на «ОСОБА_12».

Від даного шлюбу в ОСОБА_1 та ОСОБА_12 народилося двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 20 липня 2011 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 26 січня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Згідно довідки №2793 від 25 грудня 2014 року, виданої ТзОВ «Коменерго-Тернопіль 3», ОСОБА_1, 1986 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_1, дійсно не працює згідно із записом в трудовій книжці НОМЕР_4 від 30 червня 2004 року.

Як слідує із довідки №6866 від 25 грудня 2014 року, наданої Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 дійсно одержує компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за інвалідом І групи з 21 липня 2014 року по 21 вересня 2046 року в розмірі 4,80 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сімейний та матеріальний стан ОСОБА_1 змінився: на даний час він ніде не працює, тобто немає постійного, стабільного заробітку, вдруге одружився і від даного шлюбу в нього народилось двоє дітей - донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які, як і дружина позивача ОСОБА_12, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, знаходяться на його утриманні та матеріальному забезпеченні.

З урахування вказаних обставин, зваживши на те, що відповідач ОСОБА_1 на даний час не працює, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей від другого шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_5 судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №72 від 04 лютого 2015 року затверджено висновок про участь ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування про участь батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки і піклування вважає за доцільне: встановити побачення батькові ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в такі дні: І-ІІІ субота місяця з 11.00 год. до 19.00 год., ІІ-ІV неділя місяця з 11.00 год. до 19.00 год. Побачення мають відбуватися за попередньою домовленістю між батьками дитини, приходити в присутності матері дитини, на нейтральній території. Вказаний висновком зобов'язано ОСОБА_1 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов'язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. ОСОБА_3 зобов'язано поважати батьківські права ОСОБА_1, не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином.

Із заяв ОСОБА_3, адресованих заступнику начальника Служби у справах неповнолітніх та дітей від 12 січня 2015 року, 09 лютого 2015 року та 11 березня 2015 року відповідач-позивач повідомляє про те, що ОСОБА_1 не з'явився на побачення зі своєю дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у встановлені дні, а саме: 14 грудня 2014 року, 20 грудня 2014 року, 28 грудня 2014 року, 03 січня 2015 року, 11 січня 2015 року, 17 січня 2015 року, 25 січня 2015 року, 31 січня 2015 року, 08 лютого 2015 року, 14 лютого 2015 року, 22 лютого 2015 року, 08 березня 2015 року. У заяві від 11 березня 2015 року заявник повідомляє, що батько був один раз 01 березня 2015 року, привітав дитину з днем народження.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №647 від 22 липня 2015 року затверджено висновок про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В своєму висновку орган опіки та піклування покликається на те, що наявні документи і пояснення вказують, що ОСОБА_1 не виконує батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_5, не створює умов для фізичного, духовного морального розвитку.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Статтею 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що пов'язано з участю кожного з них у вихованні та матеріальному утриманні їх спільної дитини, що в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9, ОСОБА_15 Позивач-відповідач ОСОБА_1 та відповідач-позивач ОСОБА_3 проживають окремо, їх малолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, живе разом із матір'ю в м.Львові, де навчається у школі, відвідує гуртки, однак на вихідні та в період канікул дитина часто приїжджає в м.Тернопіль. Через непорозуміння сторін рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №72 від 04 лютого 2015 року затверджено висновок про участь ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено дні і години побачень батька з малолітнім сином ОСОБА_5. Вказане рішення позивач-відповідач належним чином не виконує про що ОСОБА_3 неодноразово повідомляла орган опіки та піклування. Батько дитини, зі слів відповідача-позивача, не піклується про малолітнього сина, не надає йому матеріальної допомоги, не цікавиться його шкільним життям, заняттями ОСОБА_5 на гуртках. Водночас, ОСОБА_3 не надала суду належних безспірних доказів того, що ОСОБА_1 свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не довела його винну поведінку щодо умисного ухилення від участі в забезпеченні фізичного та духовного розвитку сина чи свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до вимог ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є недостатньо обґрунтованим, а тому не приймається судом до уваги, як належний і допустимий доказ в даній справі.

Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Причини поведінки ОСОБА_1 орган опіки та піклування не з'ясував, умови його проживання не досліджував, про необхідність змінити ставлення до виховання сина не попереджував. Не містить зазначений висновок також обґрунтування - в чому полягає повне та всебічне забезпечення прав та законних інтересів дитини, як наслідок позбавлення батьківських прав батька, який бажає і може виховувати сина.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав слід відмовити. Водночас, суд вбачає за необхідне попередити відповідача ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на органи опіки та піклування Тернопільської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд задовольняє, при цьому виходить з наступного.

У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах №30/20128/17 від 06 серпня 2015 року, наданої Другим відділом ДВС Тернопільського міського управління юстиції, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 станом на 01 серпня 2015 року становить 38 272,86 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому необхідно враховувати, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд вважає, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), передбачене ст.196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Суд погоджується із розрахунком пені по аліментах на суму 12 618,15 грн., який складено ОСОБА_3

Наданий розрахунок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 11 вересня 2013 року по справ №6-81цс13, в якій зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним факт виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на загальну суму 12 618,15 грн. є підставними та підлягають до задоволення.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача-позивача ОСОБА_3 в користь позивача-відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 243,60 грн. судового збору, а з позивача-відповідача ОСОБА_1 в дохід держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору, а також в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 127,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 61, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Зустрічний позов задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування Тернопільської міської ради контроль за виконання відповідачем батьківських обов'язків.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 12 618,15 (дванадцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 15 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 127 (сто двадцять сім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська