АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4337/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 641/2701/15-ц ОСОБА_1
Категорія: сімейні Доповідач Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-

в с т а н о в и л а

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини- Макарової ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, але розміром не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня предявлення позовуі до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягненнядитиною трирічного віку .

Ухвалою суду від 30.04.2015 року позови розєднані в окремі провадження .

У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, та пояснили, що 21.04.2012 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Напротязі останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, відповідач вчиняв сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. 15.02.2015 року відповідач остаточно вигнав позивачку з дитиною з квартири та з цього часу сторони мешкають окремо. Малолітня донька перебуває на повному утриманні позивачки, оскільки матеріальної допомоги на утримання доньки в добровільному порядку відповідач не надає. Крім цього, позивачка зазначила, що відповідач є фізичною особою - підприємцем та основним видом його діяльності є компютерне програмування, а отже він має можливість надавати матеріальну допомогу і на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на утримання доньки ? частини його доходів, та заперечував проти стягнення аліментів на утримання дружини. Не заперечував проти того, що він та позивачка є приватними підприємцями - ІТ-спеціалистами, та його місячний доход приблизно складає 30 000 грн., але зазначив, що і позивачка має дохід, тому він просить зменшити суму аліментів на утримання дитини до ? частини його доходів, а проти стягнення аліментів на утримання дружини заперечує взагалі.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року позовні вимоги були задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але розміром не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня 19.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісяця, починаючи з 19.03.2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 28.01.2017 року. Вирішено питання щодо судових витрат.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду першої інстанції, та зазначив, що воно є незаконним та необґрунтованим, таким що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права; судом не було обєктивно та неупереджено досліджено у повному обсязі всі обставини, які мають істотне значення для справи, при цьому суд безпідставно визнав встановленими недоведені позивачкою обставини. В якості апеляційних доводів ОСОБА_2 вказує на те, що він має нерегулярний, мінливий дохід, а тому розмір аліментів повинен був визначений у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом був визначений розмір аліментів на утримання його доньки у сумі, що значно перевищує розумні потреби однорічної дитини з урахуванням прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обовязку позивачки брати участь в утриманні дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини відповідач зазначив, що саме такий розмір стягуваної суми ані позивачкою, ані судом ніяким чином не обґрунтований.

З урахуванням викладеного вище, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визначити розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі та зменшити розмір аліментів на утримання дружини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, з 21 квітня 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тривалий час подружжя проживає окремо, дитина залишась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні та забезпеченні, що сторонами спору визнається й не заперечується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визначення розміру аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від усіх видів доходів відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що таке рішення відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_5, а також відповідає вимогам діючого законодавства.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками свого обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи позовні вимогив частині визначення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, районний суд виходив із того, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, тобто обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Враховуючи, що позивачка працює, має дохід, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, розмір аліментів на утримання дитини було визначено саме у частці від доходу відповідача.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з того, що ОСОБА_2 не було надано жодних доказів щодо мінливості та нерегулярності його доходу, що було би підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Апеляційні доводи по те, що встановлення аліментів саме у такому розмірі значно перевищує потреби однорічної дитини, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

Висновки районного суду в цій частині судова колегія визнає такими, що відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Разом із тим, судова колегія не може в повному обсязі погодитись з висновком районного суду в частині стягнення з відповідача аліментів на користь утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку пронаявність права позивачки на отримання аліментів на її утримання, проте при визначенні їх розміру не врахував, що ОСОБА_3 є приватним підприємцем та отримує дохід у розмірі 18000 грн. Зазначену обставину позивачка та її представник не заперечували ані в суді першої, ані апеляційної інстанцій.

Крім того, ОСОБА_2 частково визнав позовні вимоги в цій частині, але просив зменшити розмір аліментів на утримання дружини до 1/8 частини від усіх видів його доході.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає змініз підстав, передбачених п.1 ч.1ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.1; 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2015 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утриманнядружини до 1/8 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді