У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року, позовні вимоги банку задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки ‒ домоволодіння АДРЕСА_1 для задоволення вимог ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 06 березня 2008 року № 0053/08/03-Z у розмірі 1 456 318 грн 97 коп., яка складається з: простроченої заборгованості з повернення кредитних сум у розмірі 397 717 грн 11 коп., поточної заборгованості з повернення кредитних сум у розмірі 321 903 грн, простроченої заборгованості з нарахованих процентів у розмірі 604 638 грн 32 коп., поточної заборгованості з нарахованих процентів у розмірі 6 624 грн 45 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором у розмірі 125 436 грн 09 коп.

Визначено спосіб реалізації вказаного майна шляхом проведення прилюдних торгів. Встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки не нижче за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України в процедурі виконавчого провадження.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. ст. 33 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>, 35 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_227/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не є підставою для відмови у позові, оскільки невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_227/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1> про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_218/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_825234/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1>.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун