АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3689/15 Головуючий 1 інстанції Омельченко К.О.
Справа № 638/2583/14-ц Доповідач - Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів -Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Соколов», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Желєзняк Лариси Вячеславівни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Кредитної спілки «Соколов», ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Желєзняк Лариси Вячеславівни, Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Малахової Галини Іванівни про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що у 2008 році вона потребувала грошових коштів та звернулась до КС «Соколов» для отримання позики.

02.10.2008 року вона підписала договір із КС «Соколов» на суму в 7000 гривень, а 25.12.2008 року - на суму 20000 гривень.

Їй давали підписувати ще якісь документи, що це за документи вона достовірно не знає.

Отримавши гроші в КС «Соколов» вона запитала у співробітниці, чому саме така сума, на що отримала відповідь, що дуже поспішає.

Кожного місяця (жовтень, листопад, грудень, січень, березень) вона приходила до КС «Соколов» і сплачувала внески.

Після того, як зрозуміла, що її просто ошукали, звернулась до КС «Соколов» для отримання відповіді про такий стан правовідносин, проте жодної відповіді не отримала.

Через чотири місяці вона прийшла до гаражу та не змогла потрапити до нього, на гаражі висів замок.

Намагалась звертатись до правоохоронних органів, до юристів, проте допомоги так і не отримала.

Стало відомо, що належний їй гараж було продано спочатку ОСОБА_2, який потім продав гараж ОСОБА_6

Вважала, що таке позбавлення її об'єкта права власності є нічим іншим як зловживанням правами з боку КС «Соколов».

Жодного листа ані від КС «Соколов», ані від нотаріусів вона не отримувала.

Отже, вважала, що умови договору є несправедливими, оскільки наявний суттєвий дисбаланс, п. 12 Іпотечного договору містить незаконні застереження, нотаріус зміст договору не роз'яснювала, всі належні суми за кредитними договорами вона не отримувала.

Враховуючи викладене, просила позов задовольнити, визнати недійсними кредитні договори, укладені між нею та КС «Соколов» від 02.10.08 року № 98; від 25.12.08 року № 138; іпотечний договір від 25.12.08 року; договір купівлі-продажу гаражу НОМЕР_1, укладений між КС «Соколов» та ОСОБА_2 від 20.07.09 року. Витребувати з чужого володіння ОСОБА_3 гараж НОМЕР_1; визнати за нею право власності на вищевказаний гараж.

В судовому засіданні представник відповідача КС «Соколов» проти задоволення позовних вимог заперечував. Надав пояснення про те, що 25.12.2008 року між Кредитною спілкою "Соколов" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 138, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 20000,00 гривень. В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передала Кредитній спілці в іпотеку належний їй на праві власності гараж НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 25.12.2008 року за реєстровим № 3108.

У зв'язку із тим, що позичальник ОСОБА_1 не виконувала свої зобов'язання за Кредитним договором, Кредитна спілка неодноразово зверталася до неї з приводу виконання її зобов'язань, у тому числі 18.04.2009 року за вихідним № 231 ОСОБА_1. було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання і вимога про виконання порушеного зобов'язання, яке вона згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 25.04.2009 року, а крім того 27.04.2009 року ОСОБА_1. особисто з'явилася у Кредитній спілці і заявою, зробленою на примірнику зазначеного повідомлення підтвердила те, що вона отримала повідомлення, повністю з ним згодна та зобов'язалася у строк до 01.05.2009 року погасити заборгованість за кредитним договором.

У подальшому у зв'язку із тим, що ОСОБА_1., не дивлячись на вищезазначне не виконала свої зобов'язання, керівництвом Кредитної спілки було прийняте рішення розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку із чим боржнику ОСОБА_1. 07.05.2009 року за вихідним № 246 було направлено повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та на підставі іпотечного договору від 25 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В.. за реєстровим № 3108. Зазначене повідомлення ОСОБА_1. згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 14.05.2009 року. Через деякий час до Кредитної спілки від ОСОБА_1 поштою надійшов лист, у якому остання зазначила, що отримала листа та просила відстрочити їй на 3 місяці та зобов'язувалася виплатити її заборгованість. 20.07.2009 року Кредитна спілка "Соколов" відповідно до ст. 3 8 Закону України "Про іпотеку" та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким відповідно до ст. 36-38 зазначеного закону є відповідне застереження у іпотечному договорі та яке відповідно містилося у п. 12 іпотечного договору продала предмет іпотеки згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2, після чого ОСОБА_1. був направлений звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Також просили відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Інші відповідачі в судове засідання не з'явилися. Про день та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 25.12.2008 року між Кредитною спілкою "Соколов" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 138, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 20000,00 гривень.

В забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передала Кредитній спілці в іпотеку належний їй на праві власності гараж НОМЕР_1, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 25.12.2008 року за реєстровим № 3108.

В жовтні, листопаді, грудні 2008 року та січні, березні 2009 року ОСОБА_1 виплачувала певні суми. (а.с.21-22).

Однак, в подальшому припинила виконувала свої зобов'язання за Кредитним договором.

Кредитна спілка зверталася до позивачки з приводу виконання її зобов'язань, у тому числі 18.04.2009 року за вихідним № 231 ОСОБА_1. було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання і вимога про виконання порушеного зобов'язання, яке вона згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 25.04.2009 року. (а.с.59).

Крім того 27.04.2009 року ОСОБА_1. особисто з'явилася у Кредитній спілці і заявою, зробленою на примірнику зазначеного повідомлення підтвердила те, що вона отримала повідомлення, повністю з ним згодна та зобов'язалася у строк до 01.05.2009 року погасити заборгованість за кредитним договором. (а.с.59 зв.).

У подальшому у зв'язку із тим, що ОСОБА_1., не дивлячись на вищезазначне не виконала свої зобов'язання, керівництвом Кредитної спілки було прийняте рішення розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку із чим боржнику ОСОБА_1. 07.05.2009 року за вихідним № 246 було направлено повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу згідно ст. 38 Закону України "Про іпотеку" на підставі іпотечного договору від 25 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В.. за реєстровим № 3108. Зазначене повідомлення ОСОБА_1. згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримала 14.05.2009 року. (а.с.52).

20.05.2009 року до Кредитної спілки від ОСОБА_1 поштою надійшов лист, у якому остання зазначила, що отримала листа та просила відстрочити їй на 3 місяці та зобов'язувалася виплатити її заборгованість. (а.с. 50).

20.07.2009 року Кредитна спілка "Соколов" відповідно до ст. 3 8 Закону України "Про іпотеку" та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким відповідно до ст. 36-38 зазначеного закону є відповідне застереження у іпотечному договорі та яке відповідно містилося у п. 12 іпотечного договору продала предмет іпотеки згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2, після чого ОСОБА_1. був направлений звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. (а.с.51).

Доводи позивача стосовно того, що кредитний договір є несправедливими, оскільки є споживчим кредитом та укладений з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів, т.я. відповідно до вимог п.3 цього договору, кредит наданий для підприємницької діяльності.

Тобто послуги, у тому числі кредитні, що надаються кредитною спілкою, не призначені для задоволення суспільних потреб, а лише для задоволення потреб обмеженого кола осіб - її членів.

Згідно з законом України «Про кредитні спілки», член кредитної спілки - позичальник, одночасно співвласник кредитної спілки, її вкладник, ще і має право управління кредитною спілкою. Тобто, член кредитної спілки не тільки споживач фінансової послуги, що надається кредитною спілкою, а і співнадавач тієї самої послуги, якою користується.

Таким чином, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на фінансові послуги, що надаються кредитними спілками.

Під час укладення кредитного договору та договору іпотеки ОСОБА_1 була ознайомлений з усіма його умовами, які передбачали, зокрема, і з даним положенням.

Таким чином, на момент укладення кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, договір виконувався і вважати несправедливими умови цих договорівне можна.

При укладанні договору кредиту позивач був вільним у виборі фінансової установи при укладенні такого договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -