РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 15.04.2014 о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Мельникова відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2014 винним у вчиненні зазначеної ДТП було визнано ОСОБА_2, водія автомобіля НОМЕР_2.

Зазначає, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 40 282, 02 грн., а величина ВТВ становить 23 221, 54 грн. Згідно рахунку ФОП «ОСОБА_3» по оплаті проведених ремонтних робіт автомобіля «Шкода Октавія», вартість ремонтних робіт становить 43 815 грн.

Посилається на те, що відповідальність відповідача згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.05.2013 № АС/2922010 застраховано у АТ «ПРОСТО-страхування», яке здійснило йому виплату страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн., зменшивши суму, що відповідає розміру оціненої шкоди на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Звертає увагу суду на те, що таким чином сума завданих йому матеріальних збитків, становить 25 237,77 грн., а тому просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму в якості відшкодування матеріальних збитків.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року позов задоволено.

Справа № 758/14047/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12434/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Стягнуто з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 25 237, 77 грн. та судовий збір в розмірі 252, 38 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2015 заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначив, що враховуючи, що ліміт відповідальності страховика згідно договору обов'язкової цивільної відповідальності та договору добровільної цивільної від повільності становить 100 000,00 грн., а вартість відновлювального ремонту, згідно звіту про оцінку майна складає 40 282,02 грн., вартість такого ремонту має бути стягнення саме з АТ «ПРОСТО-страхування».

Наголошував, що страхова компанія посилається на положення ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому здійснює виплату страхового відшкодування у розмірі завданого збитку, а не вартості відновлювального ремонту, як це передбачено законодавством.

Вважав, що судом не може бути прийнятий до уваги рахунок на оплату відшкодування, виданий ФОП «ОСОБА_3» як доказ, оскільки цей документ є лише розрахунком окремого суб'єкту господарювання, та не відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Звернув увагу, що до позовної заяви не додано акту виконаних робіт та квитанції чи чеку про оплату, які підтверджували проведення ремонту автомобіля за вказану суму.

Враховуючи наведене, просив заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15.04.2014 о 15 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Мельникова відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, автомобіля «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_4.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2014 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 13).

Відповідальність ОСОБА_2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.05.2013 № АС/2922010 застраховано у АТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.11). АТ «ПРОСТО-страхування» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн. (а.с.15).

Згідно Звіту з оцінки транспортного засобу від 22.04.2014 №11742/96761 вартість відновлювального ремонту складає 40 282, 02 грн. в т.ч. ПДВ 6 713,67, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода Октавія» складає 23 221, 54 грн.(а.с. 16-20).

Відповідно до рахунку на оплату від 22.04.2014 №162, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 43 815, 00 грн. (а.с.28-29).

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема з приводу виплати позивачу страхового відшкодування, врегульовано Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За умовами п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 зазначеного вище Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і розміром страхового відшкодування.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із сумою, що визначив суд першої інстанції для стягнення з ОСОБА_2 з огляду на наступне.

За звітом від 22.04.2014 вартість відновлювального ремонту складає 40 282, 02 грн. АТ «ПРОСТО-страхування» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 18 577, 23 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Позивачем надано рахунок на оплату від 22.04.2014 №162, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 43 815, 00 грн.

Проте, слід зазначити, що доказів на підтвердження здійснення ремонту пошкодженого автомобіля саме за цим рахунком позивачем суду не надано, а відтак даний рахунок не може вважатися належним та допустимим доказом понесених позивачем витрат.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача визнав, що позивачем не було проведено оплату за вказаним рахунком.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту за звітом складає 40 282, 02 грн., а сума виплати страхового відшкодування склала 18 577, 23 грн., колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 21 704, 79 грн.

Посилання представника відповідача на те, що відповідальність ОСОБА_2 застрахована як за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності так і за договором добровільного страхування, а тому ліміт відповідальності покриває вартість відновлювального ремонту, колегією суддів відхиляється з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції на вимоги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 25 237, 77 грн.

Відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 21 704, 79 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: В.А. Шебуєва

М. І. Оніщук