АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 4533/2015 р. Головуючий у І інстанції Гребенюк В.В.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Антоненко Н.О., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_10 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Комунального підприємства "Центральний Подільського району міста Києва ", третя особа, ОСОБА_6 про зміну договору найму житлового приміщення та зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи, Служба у справах дітей Подільської у м. Києві районної державної адміністрації, Комунальне підприємство "Центральний Подільського району міста Києва" про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням квартири, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_1, Комунальне підприємство "Центральний Подільського району міста Києва" про визнання права користування приміщенням квартири, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ,третя особа , КП " " Центральний Подільського району міста Києва "( далі - Комунальне підприємство) про зміну договору найму житлового приміщення і просила змінити договір найму житлового приміщення , квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати КП " Центральний Подільського району міста Києва" укласти із позивачем окремий договір найму житлового приміщення і відкрити на її ім'я окремий особовий рахунок на дві ізольовані кімнати загальною площею 46,2 кв.м : одна кімната площею 24,6 кв.м, а друга кімната площею 21,6 кв.м , а місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін та укласти окремий договір найму.

ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи , Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації , Комунальне підприємство " Центральний Подіільського району м. Києва " про визнання осіб такими , що втратили право користування житловим приміщенням квартири.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те , що відповідачі більше шести місяців не проживають в квартирі АДРЕСА_1 , а тому просив на підставі ст. 71,72 ЖК України визнати їх такими , що втратили право користування жилим приміщення.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами до ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, третя особа , ОСОБА_1 , Комунальне підприємство про визнання права користування житлом, мотивуючи тим, що з 1993 року вона постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 у м. Києві , в яку поселилася зі згоди свого чоловіка ОСОБА_1, з яким зареєструвала шлюб 7 квітня 2001 року.

З часу її вселення в квартиру вона постійно проживає в ній і користується нею, іншого житла у неї немає. Відповідачі не заперечували проти її проживання в спірній квартирі, в якій вона проживає 21 рік , що свідчить про те , що вони висловлювали згоду на її проживання в квартирі , але письмово надати згоду на її реєстрацію в квартирі відмовляються.

Посилаючись на зазначені обставини , просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Комунального підприємства "Центральний Подільського району міста Києва", третя особа, ОСОБА_6 про зміну договору найму житлового приміщення та зобов'язання вчинити дії залишено без задоволення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Подільської у м. Києві районної державної адміністрації, комунальне підприємство "Центральний Подільського району міста Києва" про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням квартири відмовлено.

Позов третьої особи ОСОБА_2 до ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_1, Комунальне підприємство "Центральний Подільського району міста Києва" про визнання права користування приміщенням квартири залишено без задоволення.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_10 просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими , що втратили право користування житловим приміщенням квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов, та скасувати рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та порушені вимоги матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині відмови у задоволені первісного позову не оскаржувалося , а відтак набуло законної сили.

Треті особи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, проте їх представники у судове засідання не з'явилися і причину неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити з підстав , викладених у ній , ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_11, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , законного представника малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12, яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на те ,що відповідачі постійно проживали в квартирі та оплачували житлово-комунальні послуги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Судом встановлено , що квартира АДРЕСА_4 в м. Києві згідно технічного паспорту складається із чотирьох кімнат площею 5,7 кв.м , 8,0 кв.м , 21,6 кв.м , 24,6 кв.м ( т.1 а.с. 4,5)

У квартирі зареєстровані ОСОБА_5 , з 1961 року , ОСОБА_6 з 1989 року , ОСОБА_7 , 2003 року народження з 2007 року та ОСОБА_1 з 1983 року ( т.1 а.с. 54).

Відмовляючи у задоволені позову про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав до його задоволення, оскільки , як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є наймачем квартири АДРЕСА_3 у м. Києві, проживала в квартирі , вносила квартплату та оплачувала житлово-комунальні послуги , про що свідчать надані квитанції та відсутність заборгованості по квартплаті та комунальних послугах, а тому самі по собі акти, які складені працівниками Комунального підприємства з участю сусідів , про непроживання ОСОБА_5 в квартирі , не можуть бути достатньою підставою до задоволення позову , оскільки ці обставини працівникам Комунального підприємства відомі зі слів сусідів, які не були допитані у судовому засіданні ( а.с. 97).

Обгрунтовано суд відмовив у задоволені позову про визнання малолітньої ОСОБА_7 такою , що втратила право користування спірною жилою площею, оскільки актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1 в м. Києві від 28 серпня 2014 року, який складений працівниками Служби у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації та заступником начальника ВКМСД Подільського РУГУ МВС України в м. Києві встановлено , що сім'я ОСОБА_7 займає дві кімнати в зазначеній квартирі , у малолітньої дитини сторін, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2, є окрема кімната, обладнане місце для сну та відпочинку. У цьому акті зазначено , що разом з сім'єю ОСОБА_14 проживає і бабуся ОСОБА_5.( а.с. 170).

Згідно довідки №955 від 06 .08.2014 року ОСОБА_7 навчається в сзш № 168 м. Києва з 01.09.2009 року (т.1 а.с. 169).

Та обставина , що малолітня ОСОБА_7 проживала на спірній жилій площі підтверджується також рапортами працівників Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві , які проводили перевірку за місце проживання гр. Азербайджану ОСОБА_16 за адресою : Київ, АДРЕСА_3 та встановили , що батьки малолітньої проживали на спірній жилій площі , а місце проживання батьків є і місцем проживання їх дітей (т.1 а.с. 166,167,168)

Проаналізувавши зібрані у справі докази суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщення .

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови №2 від 12.04.85 " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 випливає, що вона у 2001 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_1, але ще до реєстрації шлюбу у 1993 році вона вселилася у квартиру АДРЕСА_1 у м. Києві і з цього часу там постійно проживає, але відповідачі ухиляються від надання згоди на її реєстрацію в цій квартирі , чим фактично заперечують її право користування квартирою , у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.

Таким чином , ОСОБА_2 не заперечує , що згоди на її вселення в спірну квартиру відповідачі не надавали і не визнають за нею право користування цією квартирою.

Крім того , ОСОБА_2 з 25 липня 1974 року зареєстрована в будинку АДРЕСА_5 у м. Києві і лише під час розгляду справи у серпні 2014 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнана такою , що втратила право користування жилим приміщенням за адресою : АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 241,243).

За таких обставин , суд обґрунтовано відмовив у задоволені позову ОСОБА_2 у визнанні за нею право користування жилою площею у квартирі АДРЕСА_1 у м. Києві, оскільки вона до серпня 2014 року зберігала за собою право користування у будинку АДРЕСА_5

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи є безпідставним, оскільки судом з'ясовані обставини , які мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог матеріального та процесуального права , не заслуговують на увагу , оскільки колегія суддів з матеріалів справи не вбачає таких порушень вимог матеріального та процесуального права, які б слугували підставою до скасування рішення суду та свідчили про неправильне вирішення спору.

Беручи до уваги наведене , колегія суддів не встановила підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_10 відхилити, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: