АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1658/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Зінченко М. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівПодороги В. М. , Качана О. В.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Звенигородка Черкаської області на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Звенигородка Черкаської області про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, яким просила зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Звенигородка Черкаської області (далі по тексту - Фонд) відшкодувати кошти, витрачені на лікування внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_7 в сумі 609,39 грн., мотивуючи про те, що ії чоловік ОСОБА_7 отримав трудове каліцтво на підприємстві ВАТ «Катеринопільський КХП» 09.10.2000. З 25.06.2001 він знаходився на обліку у відділенні Фонду в м. Звенигородка та отримував щомісячні страхові виплати. З 18.09.2014 по 30.09.2014 ОСОБА_7 лікувався у Катеринопільській райлікарні з діагнозом, пов'язаним з виробничою травмою, на що за власні кошти були придбані медикаменти згідно виписки з історії хвороби у зв'язку з відсутністю їх у лікарні. Згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань які спричинили втрату працездатності» чоловік позивачки мав право на відшкодування коштів затрачених на лікування. Були зібрані всі небхідні документи в т.ч. касові, товарні чеки та направлена виписка із історії хвороби на затвердження в обласну МСЕК №2, яка була затверджена 31.10.2014. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, не встигнувши написати заяву та подати повний комплект документів на відшкодування придбаних ліків. Фонд відмовив у задоволенні звернення позивачки про відшкодуванні коштів у зв'язку із відсутністю письмового звернення її чоловіка.

Указані фактичні обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 13.03.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Фонд подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування вказує на те, що суд першої інстанції мав закрити провадження у справі, оскільки остання має розглядатися у порядку адміністративного судочинства в силу п.4 ч.1 ст.18 КАС України; у Фонду немає підстав для відшкодування позивачці коштів, оскільки нею не надано довіреності на звернення від імені її чоловіка до Фонду, при цьому відповідного звернення від самого чоловіка до Фонду не надходило також.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на суму грошового відшкодування у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, яке належало за життя її чоловіку, який помер.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1, виданого 20.11.1971, ОСОБА_6 перебувала в шлюбі з ОСОБА_7

Із акту про нещасний випадок від 09.10.2000 вбачається, що ОСОБА_7 отримав трудове каліцтво на підприємстві «КАтеринопільський КХП».

З 25.06.2001 ОСОБА_7 знаходився на обліку у відділенні Фонду в м. Звенигородка та отримував щомісячні страхові виплати. З 18.09.2014 по 30.09.2014 ОСОБА_7 лікувався у Катеринопільській райлікарні з діагнозом, пов'язаним з виробничою травмою, на що за власні кошти були придбані медикаменти згідно виписки з історії хвороби (а.с.8) у зв'язку з відсутністю їх у лікарні. Указану виписку затверджено обласною МСЕК згідно акту №509 від 31.10.2014 (а.с.8 на звороті).

Згідно розрахунку витрат на придбання медикаментів (а.с.15) їх вартість складає 609,39 грн.

Із відповідного свідоцтва про смерть слідує, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Указані фактичні обставини справи, у тому числі вартість медикаментів, ніким не оспорюється.

Згідно ст.21 ЗУ «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань які спричинили втрату працездатності» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (лікування застрахованої особи - чоловіка позивачки у вересні 2014 року), Фонд має відшкодовувати кошти, затрачені на лікування застрахованими особами.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно до вимог, викладених у п.7 глави ІІ Положення про організацію лікування Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою №18 від 09.06.2010 правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, передбачено, що у разі самостійного придбання лікарських засобів, виробів медичного призначення їх вартість компенсується виконавчою дирекцією Фонду, робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим чи законним представникам потерпілих, роботодавцям за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах (постачальників, виробників), з якими укладено договори, за умови перебування потерпілого на обліку та на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати. Рішення про відшкодування витрат потерпілому, законному представнику потерпілого, роботодавцеві приймається протягом 10 днів з дня отримання всіх документів, що підтверджують їх витрати.

В силу ст. 21 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань які спричинили втрату працездатності» у редакції, чинній на момент лікування застрахованої особи у вересні 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті) ОСОБА_7 мав право на відшкодування витрат на лікування за рахунок Фонду.

Це право не було ним реалізовано, оскільки застрахована особа до моменту своєї смерті не надала до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України усіх документів, що підтверджують його витрати на лікування для нарахування йому відповідної грошової компенсації, згідно до вимог п.7 глави ІІ Положення про організацію лікування Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення

Таким чином, оскільки згідно ст. 1227 ЦК України члени сім'ї застрахованої особи мають право на отримання, зокрема, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, позовні вимоги позивачки про відшкодування за рахунок Фонду витрат, які поніс її покійний чоловік на лікування, є необґрунтованими, тому у їх задоволенні належить відмовити в повному обсязі.

При цьому колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що в силу п.4 ч.1 ст.18 КАС України (щодо поширення юрисдикції адміністративних судів на усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання, зокрема, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням) дана справа має розглядатися у порядку адміністративного судочинства, оскільки згідно ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, а в даному випадку наявний спір, пов'язаний з переходом від спадкодавця до члена його сім'ї права на одержання відповідної допомоги у разі смерті спадкодавця (фактично правовідносини щодо спадкування), що згідно п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України віднесено до компетенції судів загальної юрисдикції, оскільки пов'язано із захистом цивільного права.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року слід скасувати у зв'язку з невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості рішення суду, що передбачено ст. 213 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задоволити частково .

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Звенигородка Черкаської області про стягнення коштів, - скасувати.

В позові ОСОБА_6 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Звенигородка Черкаської області про стягнення коштів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :