АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5886/15 Справа № 209/6533/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ 26 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що 03 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNU0GK00000895, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 23 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік з кінцевим терміном повернення 03 листопада 2021 року.

Позичальник зобов»язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість станом на 28 квітня 2014 року у розмірі 43 721, 04 доларів США, що еквівалентно 496 671,01 грн., яка складається з наступного: 20 565,66 доларів США, що еквівалентно 233 625,90 грн. - заборгованість за кредитом; 13 985,02 доларів США, що еквівалентно 158 869,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 702 доларів США, що еквівалентно 19 334,72 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 468,36 доларів США.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNU0GK00000895 від 03 листопада 2006 року у розмірі 22 083,64 доларів США, що у гривневому еквівалентні становить 168 939,85 грн., та складається з наступного: 21 286,23 доларів США - заборгованість за кредитом; 743,09 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 48,17 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом; 6,15 доларів США - пені.

Таким чином, заборгованість відповідача станом на 28 квітня 2014 року складає 22 357,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 253 986,53 грн., та складається з наступного: 13 241,92 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 150 428,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 653,83 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 18 787,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 462,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 770,70 грн. - пеня.

На теперішній час рішення суду не виконане, відповідач тривалий час не сплачує заборгованість за кредитним договором, чим порушує його умови, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 22 357,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 253986,53 грн. та судові витрати у справі.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено (а.с.154-158).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNU0GK00000895 від 03 листопада 2006 року, в розмірі 22 357,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28 квітня 2014 року становить 253 986, 53 грн., яка складається з наступного: 13241,93 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 150 428,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1653,83 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 18787,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7462,21 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 84 770,70 грн. - пеня.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с.163-166).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами кредитний договір продовжує свою дію, а тому дійшов висновку, що банк має право на стягнення з боржника процентів за користування кредитом, пені та комісії, після рішення суду, яким вже стягнуто весь кредит.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 листопада 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNU0GK00000895, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 23 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 03 листопада 2021 року.

Позичальник належним чином зобов'язання за вказаним договором не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість станом на 28 квітня 2014 року у розмірі 22 357, 97 доларів США, що еквівалентно 253 986,53 грн., та складається з наступного: 13 241,93 доларів США, що еквівалентно 150 428,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1653,83 доларів США, що еквівалентно 18 787,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 462,21 доларів США, що еквівалентно 84 770,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2010 року, що набрало законної сили, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» достроково стягнуто з позичальника ОСОБА_3 заборгованість за указаним кредитним договором, яка утворилась станом на 20 липня 2009 року у розмірі 22 083,64 доларів США, але станом на 28 квітня 2014 року не виконане.

Суд першої інстанції у порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України вказане не врахував, та вирішуючи спір, виходив із розрахунку за кредитним договором станом на 28 квітня 2014 року, згідно якого нараховано 13 241,93 доларів США, що еквівалентно 150 428,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1653,83 доларів США, що еквівалентно 18 787,50 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 7 462,21 доларів США, що еквівалентно 84 770,70 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що банк має право також на стягнення з боржника процентів за користування кредитом та пені після рішення суду, яким достроково вже стягнуто весь кредит.

Тобто, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору» так і «строк (термін) виконання зобов»язання» (с.с. 530, 631 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов»язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116 цс 13, яка є обов»язковою.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється із підстав, передбачених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи роз'яснення, викладені у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» про те, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості є необґрунтованими і безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ухвалене рішення суду про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, тому нарахування процентів за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Питання про покладення на позичальника відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої ст. 625 ЦК України, банк не порушує.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права і тому не може залишатись без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1440,70 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

О.М. Осіян