Справа № 310/262/15-ц
УХВАЛА

09 вересня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б. І., при секретарі Панченко Л. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобовязання здійснити дії,

ВСТАНОВИВ:

Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобовязання здійснити дії.

Представник ОСОБА_1 подав до суду клопотання в якому зазначив, що 11.11.2010 року Бердянська природоохоронна міжрайонна прокуратура зверталась з протестом на пункт 4 рішення девяносто четвертої сесії Бердянської міської ради V скликання №9 від 30.09.2010 року «Про передачу у власність та в оренду земельних ділянок громадянам».

Рішенням пятої сесії VI скликання Бердянської міської ради Запорізької області №53 від 30.12.2010 року протест був задоволений, а рішення скасовано.

ОСОБА_1 подав до суду адміністративний позов про часткове визнання противоправними положень рішення Бердянської міської ради №53 від 30.12.2010 року про задоволення протесту прокурора та скасування попереднього рішення про надання земельної ділянки та їх часткове скасування.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.12.2012 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Крім того, згідно ст. 60-61 ЦПК України, факти, встановлені судовим рішенням, постановленим у цивільній або адміністративній справі відносно тих самих сторін, вважаються доведеними та не підлягають повторному доказуванню.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 223 ЦПК України передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Заявник вважав, що законність рішення пятої сесії VI скликання Бердянської міської ради Запорізької області №53 від 30.12.2010 року вже було предметом судового розгляду і його законність та правомірність вже встановлена судом.

Крім того, представник позивача просив закрити провадження по справі з тих підстав, що при передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не порушені інтереси держави, оскільки вона знаходиться у власності територіальної громади, а не держави. Виходячи з вимог ст. 3 ЦПК України Бердянська районна прокуратура, яка звернулась до суду в інтересах держави є неналежним позивачем, зважаючи на відсутність процесуальної правоздатності. Справа в суді виникла незаконно і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Провадження по справі підлягає закриттю за ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Просив закрити провадження у справі про визнання незаконним та скасування п. 4.1 рішення Бердянської міської ради №9 від 30.09.2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки та скасувати заходи забезпечення позову.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.12.2012 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради визнано протиправним та скасовано п. 1 рішення Бердянської міської ради №53 від 30.12.2010 року в частині задоволення протесту прокурора від 11.11.2010 року на п. 4 рішення Бердянської міської ради №9 від 30.09.2010 року, а також визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення Бердянської міської ради №53 від 30.12.2010 року в частині скасування підпункту 4.1 пункту 4 рішення Бердянської міської ради від 30.09.2010 року №9 (а.с.89-90).

Представник позивача посилався, що цим рішенням встановлено законність та правомірність п. 4.1 рішення Бердянської міськради №9 від 30.09.2010 року, але згідно мотивувальної частині рішення суду від 11.12.2012 року судом не перевірялась законність та правомірність спірного рішення, яким було передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку. Предметом судового розгляду було питання правомірності задоволення Бердянською міською радою протесту прокурора та скасування Бердянською міською радою свого рішення про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки. Таким чином, не знайшло свого підтвердження посилання позивача на встановлений судовим рішенням від 11.12.2012 року факт законності та правомірності п. 4.1 рішення Бердянської міськради №9 від 30.09.2010 року.

За таких обставин відсутні перешкоди, що передбачені ст. 223 ч. 2 ЦПК України для розгляду в суді справи за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобовязання здійснити дії.

Крім того, не доведено позивачем та його представником, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки виходячи з вимог ст. 45 ЦПК України та ЗУ «Про прокуратуру» прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Таким чином, прокурор має повноваження на звернення з позовом до суду в інтересах держави і він є належним позивачем.

Судом встановлено, що підстави для скасування заходів забезпечення позову, що передбачені ст. 154 ЦПК України відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання про закриття провадження та скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 154, 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про закриття провадження по цивільній справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акта, зобовязання здійснити дії та скасування заходів забезпечення позову по цій справі відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя