Справа № 2-7783/10
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця; зацікавлені особи державний виконавець відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій зазначив, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.11.2010 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 50% заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, враховуючи термін від дня предявлення позову з 01.10.2010 року.

На виконання рішення суду 01.04.2014 року ОСОБА_3 звернулась до державної виконавчої служби із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №2-7783/10 виданого 20.08.2013 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції від 03.04.2014 року відкрито виконавче провадження №42778794 з примусового виконання виконавчого листа № 2-7783/10.

14.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_2 зроблено розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року включно, за яким загальна сума заборгованості станом на 01.01.2015 року визначена у сумі 589 580,93 грн. Копія розрахунку отримана ОСОБА_1 поштою 21.02.2015 року.

Вважає, що розрахунок заборгованості є таким, що суперечить ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України, підп.16 п.1, п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", ч.3,7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та наявним у виконавчому провадженні документам і доказам. Вказує, що виконавець замість його чистого (фактичного) доходу від підприємницької діяльності взяв за основу задекларований обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності, не врахувавши витратну частину діяльності.

Зазначив, що державний виконавець при виконанні розрахунку заборгованості безпідставно не врахував усі розписки про сплату аліментів у період з 01.10.2010 року по березень 2012 року та квитанції про сплату аліментів у період з 01.10.2010 року по березень 2014 року на загальну суму 26 600,00 грн.

Скаржник просить визнати дії державного виконавця ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_2 по складанню розрахунку заборгованості аліментів від 14.01.2015 р. №211 неправомірними, скасувати розрахунок № 211 заборгованості по аліментам і зобовязати державного виконавця Головченко Ю.С. зробити розрахунок заборгованості виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів, отриманого ним на момент визначення заборгованості.

В судовому засіданні представник скаржника за договором і свідоцтвом адвокат ОСОБА_6 підтримала скаргу на викладених вище підставах і просить задовольнити.

Скаржник ОСОБА_1 пояснив, що він мав деякий час заборгованість за аліментами, але вона виникла у звязку з тим, що він робив для дітей коштовний ремонт, у даний час він розрахувався повністю, останні 2000 грн. боргу сплатив у день слухання справи.

Старший державний виконавець ВДВС Бердянського МУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнала і пояснила, що вона дійсно при складанні розрахунку заборгованості по аліментам не врахувала суми, які були отримані стягувачем за розписками, з серпня 2014 року в неї не було інформації про сплату аліментів, і вона її не запитувала у боржника, а вказала у розрахунку як несплату аліментів з серпня 2014 року по грудень 2014 року. Вона не враховувала висновок експерта, оскільки їй не вчасно було надано оригінал цього висновку, вона робила запит до податкової інспекції і у наданій декларації не було зазначено, де валовий дохід, а де чистий дохід, тому вона розрахувала 50 % від усієї суми доходу. Нею також не була взята до уваги квитанція на суму 4900 грн., оскільки вона керувалася поясненнями ОСОБА_3, що це сума не аліментів, а на лікування дитини. Вона згодна зробити новий перерахунок з урахуванням висновку експерта.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу не визнала на тих підставах, що у законодавстві немає відокремлення поняття валовий та чистий дохід, тому вона впевнена у тому, що для розрахунку заборгованості по аліментам необхідно використовувати довідку БОДПІ, де вказаний загальний дохід ОСОБА_1 І за 2013 і 2014 роки. Необхідність у здійсненні розрахунку виникла тому, що у 2013 році ОСОБА_1 оформився як фізична особа підприємець, але розмір аліментів, які він сплачував дітям, не змінився, тому вони просила державного виконавця перевірити його доходи.

Вислухавши сторонни, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 50% заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, враховуючи термін від дня предявлення позову з 01.10.2010 року.

14.01.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 зроблено розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року включно, за яким загальна сума заборгованості по аліментам станом на 01.01.2015 року визначена у сумі 589 580,93 грн.

Згідно цього розрахунку заборгованість розрахована як згідно даних про заробітну плату боржника, так і згідно даних про доходи від підприємницької діяльності, на підставі листа, наданого Бердянською обєднаною державною податковою інспекцією у Запорізькій області від 24.11.2014 року №14971/08-22-17-01.

Скаржник в період з 01.10.2010 року по 31.12.2014 року працював за декількома місцями роботи. До 01.04.2011 року займав посаду директора приватного підприємства «Есперанс» на 1,0 ставки на підставі наказу № 4 від 13.04.1993 року, з 01.04.2011 року працював на вказаному підприємстві на 0,5 ставки. Працював за сумісництвом: з 01.04.2011 року і по 11.03.2013 року на посаді директора приватного підприємства «Азовська фармацевтична компанія «Здрава»; з 02.01.2014 року на посаді директора приватного підприємства «Ділмар» (0,2ставки); з 02.09.2014 року на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа низьких цін» (0,2 ставки).

Державний виконавець, виконуючи розрахунок заборгованості станом на 01.01.2015 року, не вказав в ньому розмір заробітної плати, отриманої скаржником за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, не врахував розмір аліментів, які повинні бути перераховані підприємствами з заробітної плати скаржника за період з серпня 2014 року по грудень 2014 року, а тому відповідно загальні (підсумкові) суми граф «Нарахування» і «Утримання 50%» не відповідають дійсності. При цьому державний виконавець не витребував цієї інформації у боржника або з підприємств, на яких він в цей час працював.

Державним виконавцем при виконанні оскаржуваного розрахунку заборгованості також не враховані розписки про сплату аліментів скаржником у період з 01.10.2010 року по березень 2012 року та квитанції про сплату аліментів у період з 01.10.2010 року по березень 2014 року: розписка від 10.12.2010 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 10.12.2010 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 22.01.2011 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 22.01.2011 року на суму 400,00 грн., розписка від 21.02.2011 року на суму 400,00 грн., розписка від 24.02.2011року на суму 1 600,00 грн., розписка від 24.02.2011року на суму 400,00 грн., розписка від 21.03.2011року на суму 1600,00 грн., розписка від 13.04.2011 року на суму 400,00 грн., розписка від 13.04.2011 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 27.07.2011 року на суму 400,00 грн.,розписка від 27.07.2011 року на суму 400,00 грн., розписка від 27.07.2011 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 27.07.2011 року на суму 1600,00 грн., розписка від 16.08.2011 року на суму 1 600,00 грн., розписка від 16.08.2011 року на суму 400,00 грн., розписка від 25.12.2011 року на суму 1000,00 грн., розписка від 22.01.2012 року на суму 1 000,00 грн., розписка від 22.01.2012 року на суму 400,00 грн., розписка від 04.03.2012 року на суму 1100,00 грн.,квитанція про переказ від 04.10.2011 року на суму 1 000,00 грн., квитанція 13752.715.2 від 31.10.2013 року на суму 4 900,00 грн., а усього на загальну суму 26 600,00 грн.

ОСОБА_1 з 16.03.2012 року був зареєстрований як фізична-особа підприємець та з 01.04.2012 року по 30.06.2014 року здійснював підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування. Основний вид його підприємницької діяльності - роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах.

Згідно листа, наданого Бердянською обєднаною державною податковою інспекцією у Запорізькій області від 24.11.2014 року №14971/08-22-17-01, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подана декларація платника єдиного податку за 2013 рік згідно якої сума доходу становить 780 010,44 грн.; згідно поданої ним декларації платника єдиного податку за перше півріччя 2014 року сума доходу становить 436 239,00 грн.

Державний виконавець, розраховуючи заборгованість по аліментам від доходу від підприємницької діяльності, керувався вищезазначеним листом від 24.11.2014 року №14971/08-22-17-01.

Відповідно до ч.3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Відповідно до ч.7,9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, установі, організації, у фізичної особі, фізичної особи-підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої сторони у порядку, встановленому законом.

Відповідно до підп.16 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року N 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Згідно з п. 13 зазначеної постанови утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Відповідно до п.292.14 ст.292 ПК України визначення доходу фізичних осіб, що перебувають на спрощеній системі оподаткування, здійснюється виключно для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб'єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Згідно п.292.13 ст.292 Податкового кодексу України дохід фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до ст.296 цього Кодексу.

Згідно п.п.296.1.1 п.296.1 ст.296 Податкового кодексу України платники єдиного податку другої групи ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Форма книги обліку доходів (в т.ч. для платників єдиного податку другої групи) та порядок її ведення, затверджена Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2011 року № 1637.

Відповідно до п.6.2.1 Наказу №1637 у графі 2 Книги обліку доходів «вартість проданих товарів» зазначається отримана підприємцем сума коштів за продані товари, тобто отримана виручка без вирахування витрат на придбання товару та витрат, повязаних з його реалізацією (оренди та утримання приміщень, заробітна плата працівників та внески, єдиний податок тощо). В Книзі обліку доходів не передбачається відображення витрат та чистого прибутку.

Відповідно до п.7 Наказу №1637 дані Книги використовуються платником податку для заповнення податкової декларації платника єдиного податку.

Таким чином, на виконання вимог Податкового законодавства в податкову декларацію платника єдиного податку в графі «Дохід від підприємницької діяльності» вказуються обсяги виручки від реалізації товару (валовий дохід), а не чистий дохід скаржника від підприємницької діяльності.

Про це 28.11.2014 року скаржником було повідомлено державному виконавцю на його вимогу №48174 від 17.11.2014 року про надання інформації про отримані доходи від зайняття підприємницькою діяльністю за період з 01.10.2010 року по дату отримання вимоги.

В матеріалах справи міститься відповідь Бердянської обєднаної державної податкової інспекції №15087/10/8/171 від 02.12.2014 року на заяву скаржника про те, що формою декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця визначення чистого прибутку (фактичного чистого доходу) не передбачено, а тому надати довідку про отриманий ОСОБА_1 чистий прибуток (фактичний чистий дохід) податкова інспекція не має можливості.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Пунктом 12 ч. 3 ст. 11, ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець, у процесі здійснення виконавчого провадження, для зясування та розяснення питань, що виникають під час виконавчого провадження та потребують спеціальних знань, має право залучати до провадження виконавчих дій експертів та спеціалістів. Державним виконавцем Головченко Ю.С. не виконане дане положення закону, не здійснено всіх необхідних дій по належному виконанню рішення суду, що свідчить про неправомірність дій державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.142 Господарського кодексу України прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Скаржником на підтвердження розміру чистого доходу (доходу) від підприємницької діяльності за 2013 рік в сумі 33 903,77 грн., за перше півріччя 2014 року - 11 558,97 грн. надано висновок економічного експертного дослідження № 01/11.2 від 02.01.2015 року, виконаний судовим експертом приватної аудиторської фірми «ЛІНАРА-АУДИТ» ОСОБА_7 Розмір чистого доходу (доходу) від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 експертом визначено на підставі даних про доходи (обсяг виручки від продажу товарів), відображених у Книзі доходів і документально підтверджених витрат, які повязані з отриманням цього доходу.

Згідно висновку економічного експертного дослідження ОСОБА_1 при здійсненні підприємницької діяльності в сфері торгівлі фармацевтичними товарами за період 2013 рік - перше півріччя 2014 року понесені наступні витрати, повязані з отриманням доходу:витрати на придбання товару;витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебували з ним у трудових відносинах; витрати на оплату сум нарахованих податків та зборів, установлених ПК України, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами; витрати на оренду (суборенду) приміщень, в яких здійснювалася торгівля фармацевтичних товарів, опалення, освітлення цих приміщень; витрати на оплату послуг зв'язку та доступу до мережі Інтернет; витрати з нарахування роялті за використання програмного комплексу «Аптека»; витрати на оплату розрахунково-касового обслуговування та інших послуг банків; витрати на придбання ліцензій, виданих державними органами для провадження господарської діяльності;витрати на підвищення кваліфікації працівника відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами. Документально підтверджено розмір витрат, які повязані з отриманням доходу від роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами ФОП ОСОБА_1, за 2013 рік в сумі 746 106,67 грн., за перше півріччя 2014 року - 424 680,03 грн.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що наданий висновок є належним доказом фактичного доходу скаржника від підприємницької діяльності за спірний період, оскільки він виконаний на підставі первинних документів бухгалтерського обліку, тобто підтверджується документально, і саме на підставі цього висновку про фактичний дохід скаржника повинен визначатися розмір заборгованості з аліментів.

Таким чином, скаржник обґрунтовано посилається на те, що вказані у розрахунку заборгованості від 14.01.2015 року суми його доходу не відображають його чистого доходу (заробітку) від підприємницької діяльності, який повинен бути врахований при обчисленні заборгованості по аліментам.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що державним виконавцем в порушення ч.ч.3,7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України виконано розрахунок заборгованості по аліментам, виходячи з розміру виручки, а не доходу, не зважаючи на те, що виручка і дохід не є тотожними поняттями, а тому оскаржуваний розрахунок підлягає скасуванню.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне з метою недопущення порушення прав та інтересів скаржника скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 14.01.2015 року, складений державним виконавцем Головченко Ю.С., та зобовязати її скласти розрахунок заборгованості по аліментам виходячи з фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_1, отриманого ним на момент визначення заборгованості.

Керуючись ст. 195 СК України, ст. ст. 11,13,74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 292, 296 ПК України, ст. 142 ГК України, Пост КМУ № 46 від 26. 02. 1993 р., ст. 387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 по складанню розрахунку заборгованості аліментів від 14.01.2015 р. № 211 неправомірними.

Скасувати розрахунок № 211 заборгованості боржника по аліментам ОСОБА_1, складений 14.01.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-7783/10.

Зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_2 зробити розрахунок заборгованості боржника за аліментами ОСОБА_1, виходячи з фактичного заробітку (доходу) платника аліментів ОСОБА_1, отриманого ним на момент визначення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом пяти днів з дня її проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя:

ОСОБА_8