РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року суддя Першотравневого районного суду Донецької області Скудін В.Є., при секретарі Хоружий Є.В., розглянувши заяву Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Служба у справах дітей Першотравневої районної адміністрації Донецької області, за участі прокурора прокуратури Першотравневого району Дорогань О.В., «Про позбавлення батьківських прав»,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка має малолітню доньку, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актова запис про народження № 854 від 05.10.2012 Іллічівського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області).

Відомості про батька дитини в актову запис про її народження внесені зі слів матері, на підставі ч.І ст.135 Сімейного кодексу України.

Згідно позову, Відповідачка веде антигромадський спосіб життя, не має постійного місця мешкання, не створила належних умов для життя та розвитку доньки, не працює, не має засобів на існування та утримання малолітньої доньки, постійно змінює співмешканців. ОСОБА_2 сама є особою з числа дітей-сиріт, зареєстрована в АДРЕСА_1 за адресою проживання прийомного батька, ОСОБА_4.

З дня народження дитини до 2014 року сім'я мешкала у АДРЕСА_2 зі співмешканцем ОСОБА_5 Згідно листа дитячої амбулаторії №6 ЦПМСД №1 м. Маріуполя від 26.04.2014 року до служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації м. Маріуполя, дитина народилася недоношеною, зі складною кардіологічною патологією (порок серця), потребувала ретельного догляду, нормального харчування, обстеження в обласній клініці для вирішення питання про термінове оперативне лікування природженого порогу серця. У будинку де мешкала сім'я ОСОБА_2 отримувала належного харчування, у зв'язку з чим мала великий дефіцит ваги - гіпотрофію З ступені. Протягом 7 місяців медпрацівники не могли добитися поїздки матері з дитиною в обласну лікарню. Без висновку обласного лікувального закладу неможливо також було оформити інвалідність дитині. Поведінка матері представляла загрозу життю дівчинки. З метою захисту прав та інтересів дитини лікувальний заклад звертався до служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації, якою була проведена відповідна профілактична робота з матір'ю дитини.

Родина ОСОБА_2 з 31.01.2013 року знаходилась на соціальному обслуговуванні в Іллічівському районному центрі соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді. Фахівцями Центру здійснювалися щотижневі візити в родину з метою надання соціально-педагогічних консультацій по догляду за дитиною, згідно вадовим особливостям дитини. З 29.04.2013 по 15.05.2013 року ОСОБА_2 разом з дитиною знаходилася на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні ЦПМСД №4, де дитина отримала медичну допомогу за призначенням. З 10.06.2013 по 25.06.2013 мати разом з дитиною перебувала на стаціонарному лікуванні в ЦПМСД №3 м. Маріуполя, де їй було надано кваліфіковану терапевтичну та кардіологічну допомогу. Від соціального супроводу Іллічівського районного центру соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_2 відмовилася, мотивуючи зміною місця мешкання.

До 05.11.2014 року малолітня ОСОБА_1 з матір'ю, ОСОБА_2, знаходилася на стаціонарному лікуванні у інфекційному відділенні МЛ №4 м. Маріуполя. Після закінчення лікування дитини мати відмовилася повертатися у будинок колишнього співмешканця ОСОБА_5 У зв'язку з тим, що іншого житла у ОСОБА_2 не було, а подальше перебування її разом з дитиною у лікарні було неможливим, їй було надано допомогу Іллічівським центром соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді (за місцем перебування лікувального закладу) на її тимчасове влаштування разом з дитиною у кімнату АДРЕСА_3 у приміщенні, яке використовується як місце компактного поселення осіб з числа вимушених переселенців з Луганської і Донецької областей. У кімнаті, де проживала ОСОБА_2, також не були створені належні умови для життя дитини. Під час візиту у сім'ю спеціалістів ССД Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради і сектору кримінальної міліції у справах дітей Приморського РВ ММУ ГУМВС України у Донецькій області 28.11.2014, у кімнаті на підлозі лежали ліки, на розкладушці - ніж, які були доступні дитині. Продукти для харчування дитини відповідно віку були відсутні. Дитина їла сухі хлоп'я, була брудна, речі дитини знаходилася в незадовільному санітарному стані.

Згідно інформації Приморського районного центру соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, за час проживання у гуртожитку ОСОБА_2 своєю поведінкою провокувала виникнення конфліктних ситуацій, зловживала спиртними напоями, чіплялася до чоловіків з непристойними пропозиціями та вела аморальний спосіб життя. Мешканцями гуртожитку неодноразово складались колективні скарги щодо порушення правил проживання ОСОБА_2. Співробітниками кримінальної міліції у справах дітей було складено протокол щодо неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_2 по відношенню до дитини - ОСОБА_1.

Фахівцями із соціальної роботи Приморського районного центру соціальних служб для дітей сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради, неодноразово проводились бесіди з ОСОБА_2 з питань щодо підвищення виховного потенціалу матері, відповідальності за розвиток та виховання дитини та за неналежне виконання батьківських обов'язків, щодо необхідності задоволення потреб дитини тощо. Також спеціалістами центру регулярно проводились профілактичні бесіди, щодо формування навичок здорового способу життя, зокрема негативного впливу на здоров'я алкогольних напоїв та негативних наслідків на здоров'я при випадкових статевих зв'язках без засобів особистого захисту. Крім цього, родині була надана гуманітарна допомога у вигляді продуктових наборів, одягу для дитини, дитячих харчових наборів ОСОБА_2 не виконувала рекомендацій та порад спеціалістів, не бажала вирішувати власні проблеми, та співпрацювати з фахівцями ПРЦСССДМ ММР, тому послуги родині надавались в рамках соціального обслуговування.

13.01.2015 року ситуація, що склалась в родині розглядалася на засіданні комісії з захисту прав та інтересів дітей Приморської районної адміністрації. В ході засідання з родиною була проведена профілактична бесіда з приводу більш відповідального ставлення до виховання дитини.

У зв'язку зі складними життєвими обставинами, в яких опинилася сім'я та неспроможності ОСОБА_2 у повній мірі забезпечувати потреби доньки ОСОБА_1, 14.01.2015 за заявою матері малолітня дитина була влаштована до Комунального закладу «Маріупольський Дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку» Маріупольської міської ради Донецької області, який розташований у місті Маріуполі по бульвару Т.Г.Шевченко, 87-а, де вона знаходиться по теперішній час на повному державному забезпеченні.

Фахівцями Приморського центру соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді була надана допомога ОСОБА_2 у поновленні на навчання до Маріупольського професійного машинобудівницького ліцею, де вона навчалася до народження дитини та щодо поселення у гуртожиток навчального закладу. ОСОБА_2 була відновлена на навчання у вказаному начальному закладі та 15.01.2015 року їй було запропоновано койко-місце у гуртожитку ліцею. Але ОСОБА_2 пішла з гуртожитку і більше ні у гуртожитку, ні у ліцеї не з'явилася. Навчальним закладом, згідно їх інформації, були прийняті заходи щодо повернення ОСОБА_2 до навчального закладу та щодо роз'яснення їй необхідності мешкання у гуртожитку і отримання освіти. Однак, ОСОБА_2 переночувала у гуртожитку тільки один день, 28.01.2015, де їй була проведена санітарна обробка у зв'язку з педікульозом, однак вже 29.01.2015 вона збігла з гуртожитку. У навчальному закладі вона з'явилася тільки 06.02.2015 і підтвердила своє бажання залишити навчання. 09.02.2015 за рішенням педагогічної ради ОСОБА_2 за власним бажанням була відрахована з навчального закладу, тому що всі заходи з повернення її на заняття були вичерпані.

Службами у справах дітей Іллічівської та Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради відповідачці неодноразово роз'яснялось діюче законодавство України про відповідальність батьків за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання, утримання та розвиток дітей, а також неодноразово проводились бесіди з метою змінення її відношення до дитини та щодо покращення житлово-побутових умов сім'ї. Однак, на профілактичні заходи вона не реагує, не змінює своєї ставлення до доньки на краще. Заходи роз'яснювально - профілактичного характеру, надання практичної допомоги ОСОБА_2 з боку Іллічівського та Приморського центрів соціальних служб у справах сім'ї, дітей та молоді, служби у справах дітей Приморської районної адміністрації, Маріупольського професійного машинобудівницького ліцею у подоланні складних життєвих обставин не дали позитивних результатів. ОСОБА_2 проігнорувала надану їй допомогу з метою стабілізації ситуації в сім'ї і не прийняла заходи щодо свого навчання чи працевлаштування, поліпшення житлово-побутових умов сім'ї та повернення дитини до родини з державного закладу. Крім цього, за весь час перебування малолітньої дитини мати відвідала доньку у дитячому закладі всього один раз 12.03.2015 року. Більше ОСОБА_2 долею дитини не цікавилась, з питання повернення дитини до органу опіки та піклування не зверталась.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення батьківських прав, а також при відновленні батьківських прав» ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовне розвитку дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не пропонують дитині доступу до культурних та іншим духовним цінностям. Зазначені вище фактори говорять про те, що відповідачка, розуміючи винність своєї поведінки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до доньки, тим самим не виконує норми ч.І ст.12 Закону Україні «Про охорону дитинства». Згідно ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України невиконання батьківських обов'язків відповідачкою по вихованню та утриманню дитини є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

У судовому засіданні представник позивача за дорученням Радівілова О.О. позов підтримала у повному обсязі та додала, що 15 жовтня 2015 року відповідачка булла у Приморській адміністрації Маріуполя і наддала пояснення, що її опікун повіз до смт.Мангуш та виписав з будинку де вона булла прописана але не проживала. Тепер вона мешкає у знайомого у АДРЕСА_4. Дана інформація булла перевірена і складено акт, який додається до справи. Умов для мешкання там відсутні. Згідно відповіді начальника Приморського РВ у м.Маріуполі відповідачка не зареєстрована АДРЕСА_4. 20 жовтня 2015 року вдруге з відповідачкою булла зустріч з вирішення питання про долю дитини. Відповідачка пояснила, що вона отримала притулок у церкві «Приображенія» у м.Маріуполі вул.Маркелова б. 66.Дана інформація булла перевірена і складено акт.Умов для проживання її з дитиною там немає, разом с тим їй повідомлено,що 29 жовтня 2015 року слухається її справи у Першотравневому районному суді про позбавлення батьківських прав і потрібно її присутність, але вона до суду не прибула, а дитина продовжує перебувати у дитячому будинку змішаного типу « Центр опіки» вже 10 місяць, тому необхідно вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, для надання дитині статусу, для отримання допомоги на її утримання.

Відповідач до суду не прибула, хоча булла належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України, також через оголошення у пресі, а також особисто працівниками Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області. Дане свідчить,що суд має підстави розглянути справу за ст. 224 ч.1 ЦПК України.

Представник Служби у справах дітей Першотравневої районної адміністрації Донецької області Ксензова Т.Г. підтримала позов.

Прокурор прокуратури Першотравневого району Дорогань О.В. також підтримав позов.

Суд вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали надані суду, вважає,що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язанні проявляти піклування про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

З вищезазначеного часу, Відповідач вихованням своєї доньки не займається, всіляко ухиляється від виконання батьківських обов'язків, здоров'ям та розвитком ОСОБА_1 не цікавиться, матеріальної допомоги не оказує, дитину не відвідує і з нею не спілкується.

Відповідно до ч.2 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини.

В ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не цікавляться фізичним й духовним розвитком дитини, його підготовкою до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення.

Акт - роз'яснення про відповідальність батьків за ухилення від утримання, виховання дитини від 29.04.2013 року , свідчить про те що відповідача намагалися врозуміти і роз'яснювали наслідки такою поведінки відносно дитини. Акт обстеження умов проживання від 20.11.2014 року свідчить,що умов для проживання дитини відсутні, відповідач не володіє навиками уходу за дитиною. Згідно акту січень 2015 року дитину передано до дитячого центру, де знаходиться по теперішній час. Згідно до заяви написаної власноруч,відповідач відрахувалася з навчання, а потім із гуртожитку.

На день розгляду справи встановлено, що відповідач не має місця проживання і проживає у різних людей і різних місцях у м.Маріуполі.

Відповідно до ст. 17 ч.4 ЗУ « Про охорону дитинства», Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно

накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

У судовому засіданні сторони не надали суду доказів,що відповідачка має у власності нерухоме майно.

Аналіз доказів отриманих у судовому засіданні дає суду підстави вважати що відповідач ухилився від обов'язку про виховання дитини, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ч.І ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2 ст. 164, ст.ст.165, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. 208,210,213,215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, відносно малолітньої доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Рішення в межах суми платежу за один місяць , підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.Є.Скудін.