Справа № 2-264/11
Провадження № 4-с/575/3/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 р. смт. Велика Писарівка

ОСОБА_1 районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.В.Писарівка скаргу ОСОБА_2 на постанову начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на постанову начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3 від 17.08.2015 року про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню № 46447503, в якій просить вказану постанову визнати незаконною та скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що на примусовому виконанні відділу ДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції перебуває виконавчий лист по справі № 2-264/11, виданий на підставі рішення ОСОБА_1 районного суду від 09.11.2011 року, про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 11 165, 91 грн., по виконанню якого відкрито виконавче провадження № 46447503. 17.08.2015 року начальником відділу ДВС ОСОБА_3 винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках у ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає дану постанову такою, що винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», мотивуючи це тим, що на рахунки в ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя скаржника з державного бюджету перераховується щомісячна разова допомога при народження 1-єї дитини, на яку відповідно до п.п. 7-9 ст.73 вказаного вище Закону не може бути звернено стягнення, а також перераховується державна соціальна допомога малозабезпеченим сімям, яка у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» являється допомогою всій сімї, а не особі, на імя якої відкрито рахунок в банку. Також скаржник посилається на те, що разом з чоловіком виховують чотирьох неповнолітніх дітей, тому арешт коштів на рахунку позбавляє дітей права на державну допомогу. У звязку з викладеним, скаржник просить її скаргу задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 присутня не була.

Представник скаржника ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи скарги підтримав, просить суд її задовольнити.

Начальник відділу ДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечує, оскільки діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, на час винесення постанови їй не було відомо які саме кошти надходять на рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритий на імя боржника.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У відповідності до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Ст. 6 даного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їх права чи свободи.

Скарга подана належною особою в строк, передбачений законом.

Відповідно до п.5 та п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. При цьому ч.3 зазначеної статті передбачено, що може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та

органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.57 Закону).

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням ОСОБА_1 районного суду Сумської області від 09.11.2011 року у справі № 2-264/11 цивільний позов ПАТ КБ «Надра» в особі Філії ПАТ КБ «Надра» Сумське РУ «Слобожанщина» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено та стягнено з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у суму 11 165, 91 грн. та судовий збір та витрати на ІТЗ розгляду справи на загальну суму 231, 67 грн. Рішення набрало законної сили 21.11.2011 року. На підставі вказаного рішення 15.08.2012 року на підставі заяви представника позивача видано, зокрема, виконавчий лист по справі № 2-264/11 про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 11 165, 91 грн., по виконанню якого за заявою стягувача державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції 10.09.2012 року, 05.11.2013 року відкривалися виконавчі провадження, а також 10.02.2015 року відкрито виконавче провадження ВП № 46447503 та запропоновано боржнику виконати добровільно протягом 7 днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.90). Боржником ОСОБА_2 в добровільному порядку вказівка державного виконавця не виконана.

17.08.2015 року постановою начальника відділу ДВС ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3 винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на всіх рахунках, відкритих на імя боржника в ПАТ КБ «ПриватБанк» та у відповідності до розпорядження від 28.08.2015 року вказана постанова направлена ПАТ КБ «ПриватБанк» для виконання, а боржнику ОСОБА_2 для відома, чим порушено вимоги ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Стаття 73 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік коштів, на які не може бути звернено стягнення, зокрема, пунктами 7, 9 ч.1 ст.73 Закону передбачено, що стягнення не може бути звернено на одноразову допомогу у зв'язку з народженням дитини, а також, зокрема, на іншу допомогу на дітей, передбачену законом.

Як встановлено у судовому засіданні з пояснення начальника відділу ДВС ОСОБА_3, при винесенні 17.08.2015 року постанови про арешт коштів їй не було відомо, які саме кошти знаходяться на рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритому на імя боржника ОСОБА_2 Однак, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, оглянутого у судовому засіданні, отримавши відповідь від УПСЗН ОСОБА_1 РДА за № 1849 від 16.09.2015р. на свій запит № 3652/02-41 від 15.09.2015р. про види матеріальної допомоги, які отримує ОСОБА_2, в якій, зокрема, зазначено, що остання протягом 2015 року отримує допомогу при народженні дитини та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, передбачену Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», начальник відділу ДВС ОСОБА_3 повинна була направити запит до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання від банку відомостей, які б підтвердили, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження», та у відповідності до ч.2 ст.60 цього Закону не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів зобовязана зняти арешт з рахунку боржника, однак такого запиту начальник відділу ДВС ОСОБА_3 не зробила. Крім того, при направленні до банку запиту про наявність рахунків, відкритих на імя боржника, державний виконавець мав можливість одночасно запитати інформацію про те, які саме види коштів надходять на рахунок при його наявності, оскільки ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

У відповідності до копій свідоцтв про народження (а.с.58-61), що маються в матеріалах, доданих до скарги, ОСОБА_2 має на своєму утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Отримання вказаних вище видів допомоги ОСОБА_2 підтверджується також довідками УПСЗН ОСОБА_1 РДА (а.с.56,57) та наданою представником скаржника випискою банку по картрахунку 82514, що підтверджує зарахування на даний рахунок сум вказаних допомог. Отже, на кошти, які знаходяться на рахунку 82514, відкритому в ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_2, не може бути звернено стягнення.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови начальника відділу ДВС ОСОБА_3 про арешт коштів боржника.

Керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 районного управління юстиції ОСОБА_3 про арешт коштів боржника від 17.08.2015 року по виконавчому провадженню № 46447503.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі через ОСОБА_1 районний суд Сумської області апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.І.Савєльєва