Справа № 522/9398/15-ц
Провадження № 2/522/6420/15
21 жовтня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просить зобов`язати відповідачів не чинити йому перешкоди у володінні та користуванні домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також вселити його у житлове приміщення за вищевказаною адресою.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником 23/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 1986 року та відповідного свідоцтва про право власності. 29 листопада 2013 року позивачу стало відомо, що вищевказане домоволодіння належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 , яка діяла від імені позивача на підставі довіреності, та ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 .
Також позивач зазначив, що в подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2015 року вищевказаний договір дарування та довіреність видана на ім`я ОСОБА_4 були визнані недійсними. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року вищевказане рішення суду було скасовано в частині визнання недійсною довіреності, а в іншій частині залишено без змін.
Однак, не зважаючи на вищевказані рішення, відповідачі перешкоджають ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, так як позивач не може потрапити до вищевказаного домоволодіння. Під час спроб потрапити до свого майна, відповідачі викликають наряд охоронної фірми «Карабінер», працівники якого перешкоджають потраплянню до свого майна, що і обумовило звернення позивача з позовом до суду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про розгляд справи шляхом подання оголошення в пресі в порядку ст. 74 ЦПК України, а тому вважається сповіщеною належним чином. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про причини неявки суд не повідомляла.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав та про причини неявки суд не повідомляв.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв`язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов`язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином.
У зв`язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивача, провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 являється власником 23/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03 липня 1986 року, посвідченого нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Івахненко Л.Р. за №3-4806 та відповідного свідоцтва про право власності на частину домоволодіння.
29 листопада 2013 року позивачу стало відомо, що вищевказана частина домоволодіння належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 , яка діяла від імені позивача на підставі довіреності від 18 січня 2013 року, та ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 .
В подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2015 року вищевказаний договір дарування та довіреність видана на ім`я ОСОБА_4 були визнані недійсними. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року вищевказане рішення суду було скасовано в частині визнання недійсною довіреності, а в іншій частині залишено без змін.
Таким чином, ОСОБА_1 на підставі ст. ст. 328 ЦК України являється власником 23/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Також судом встановлено, що відповідачі перешкоджають ОСОБА_1 у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, так як позивач не може потрапити до вищевказаного домоволодіння. Під час спроб потрапити до свого майна, відповідачі викликають наряд охоронної фірми «Карабінер», працівники якого перешкоджають потраплянню позивача до свого майна.
Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, відповідачі всупереч названим нормам закону порушують право власності позивача, що унеможливлює вільне користування та розпорядження ним частиною домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження спірним домоволодінням, а також вселення його у спірне домоволодіння.
Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів у рівних частках.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись до ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 328, 387, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_1 у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена