Справа № 604/363/15-ц
Провадження № 2/604/139/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кузьменко І.О.

при секретарі Козак І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, вимоги якого були доповнені, у якому вказала, що з 18.05.2012 р. вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 14.11.2013 р. шлюб було розірвано. Їх дитина знаходиться на її утриманні, відповідач кошти не дає, тому вона просить стягувати з відповідача аліменти на сина по 1500 грн щомісячно.

У доповненому позові ОСОБА_1 вказала, що відповідач самоусунувся від виховання дитини, а тому просить суд позбавити його батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_3.

03.04.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому вказав: їх шлюб було зареєстровано 18.05.2012 р., а через п'ять місяців, тобто 26.10.2012 р. у них народився син ОСОБА_3, про що у книзі реєстрації народжень 08.11.2012 р. Скориківською сільською радою зроблено відповідний актовий запис №9, де вказано його батьком дитини. У зареєстрованому шлюбі вони прожили лише декілька місяців і через постійні сварки приинили свої стосунки. Після розірвання шлюбу від односельців він неодноразово чув їх зауваження щодо того, що насправді дитина ОСОБА_4 не його син, а колишня дружина до реєстрації шлюбу підтримувала стосунки з іншим чоловіком. Посилаючись на ст.136 Сімейного кодексу України ОСОБА_4 просить суд виключити запис про нього, як батька з актового запису про народження малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов'язати Скориківську сільську раду внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 №9 а саме виключити з графи «батько» відомості про нього ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позови підтримала. При цьому вона погодилася на розмір аліментів, запропонованих відповідачем на одну тисячу гривень щомісячно. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав повідомила, що після того, як у 2012 р. ОСОБА_4 пішов від неї, то зовсім не цікавився дитиною, не допомагав їй матеріально.

Крім того, ОСОБА_1 заявила вимогу про стягнення з відповідача кошти, понесені нею по проведенні судово-генетичної експертизи: витрати на придбання пального для перевезення дитини до м.Києва та на придбання продуктів для дитини.

Відповідач ОСОБА_4 позов щодо аліментів визнав частково і повідомив що, виходячи зі свого матеріального стану, може виплачувати аліменти у розмірі по одній тисячі гривень щомісячно. Вимоги щодо позбавлення його батьківських прав заперечив. У цьому ж засіданні ОСОБА_4, ознайомившись із висновком експертизи, якою було підтверджено його батьківство сина ОСОБА_3, відмовився від своїх позовних вимог щодо виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 і з цього приводу судом винесена ухвала про закриття провадження у цій частині.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації в суд не з'явилася, подала заяву з проханням справу розглянути без її участі.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти:

Як зазначено у свідоцтві про народження ОСОБА_4, народженого 26.10.2012 року, його матір'ю вказана ОСОБА_1, батьком ОСОБА_2, тобто сторони являються батьками цієї дитини.

Батьківство ОСОБА_4 підтверджено також висновком експерта №246 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, у якому вказано, що біологічне батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_4 практично доведено.

Відповідно до рішення Підволочиського райсуду від 14.11.2013 р. шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів на утримання дитини, котра проживає із нею, являються підставними.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, згідно яких, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про задоволення позову. А тому, враховуючи згоду позивачки та відповідача щодо розміру аліментів у одну тисячу гривень, суд вважає ці вимоги задовольнити.

Вирішуючи вимоги позивача щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, суд виходить із наступного:

Підставою для задоволення своїх вимог позивач вказала ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як установлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4 мав сумнів у своєму батьківстві щодо дитини і звернувся до суду із вимогами про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження ОСОБА_4. У доведення свого переконання він заявив вимогу про проведення генетичної експертизи у м.Києві і погодився понести витрати по її проведенню. Після ознайомлення з висновком експерта, довівши його батьківство, він відмовився від свого позову, чим підтвердив намір бути батьком.

У висновку органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації також вказано, що ОСОБА_4 не заперечував своєї неучасті у вихованн дитини, оскільки сумнівався у своєму батьківстві.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що не виконання обов'язків по вихованню дитини відповідачем являвся його сумнів у батьківстві, що є поважною причиною, яка на даний час усунена і ОСОБА_4, заперечуючи вимоги позивача, вказав на своє бажання виконувати у подальшому свої обов'язки.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що висновок органу опіки про доцільність позбавлення ОСОБА_4 являється необгрунтованим, без урахування сумніву у батьківстві, а позовні вимоги позивача передчасними і безпідставними, а тому, із врахуванням інтересів дитини, у задоволенні їх слід відмовити.

Крім того, по справі, у частині позовних вимог ОСОБА_4 проводилася судово-генетична експертиза.

Згідно ст.79 ЦПК України судовими витратами являються витрати, пов'язані із проведенням експертизи.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею витрати. Такими витратами, у даному випадку, являються кошти, затрачені на придбання пального для переведення дитини із села Климківці до міста Києва, руху по м.Києву та назад з Києва до села Климківці; придбання продуктів на час проїзду. Згідно чеків, загальна сума складає 1329,40 грн (639,92+599,99+89,49);

а також у користь держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 180-181, 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 14, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, ід.номер НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1, на утримання дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти в розмірі по одній тисячі гривень щомісячно, починаючи з 19.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2, в користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених витрат на проведення експертизи одну тисячу триста двадцять дев'ять гривень 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 243, 60 грн (двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору в користь держави.

У задоволенні інших вимог відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання копії повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення суду 08 жовтня 2015 року.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя І.О. Кузьменко