РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/326/15-ц

Провадження № 2/643/1472/15

23.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.

при секретарі Колтур Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ТзДВ «Спецбуд-3», Московський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області про визнання права користування квартирою та реєстрацію за адресою квартири, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що відповідач є їх рідним батьком, у 1995 році він отримав ордер на житлове приміщення на право зайняття однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. В 1995 році позивачі разом з батьками вселилися до спірної квартири та були там зареєстровані, в 1998 році між батьками позивачів було розірвано шлюб та вони, оскільки були на той час малолітніми, виїхали разом із матірю зі спірної квартири. 24.12.2010 року позивачам виповнилося по 16 років, вони отримали паспорти громадян України з реєстрацією: с. Охоче, вул. Новоселів, 19, Нововодолазького району Харківської області, оскільки вони як неповнолітні були автоматично зареєстровані за місцем реєстрації їх матері. 10.08.2011 року позивачі зараховані на денне відділення до Харківського обліково-економічного технікуму інтернату ім. Ф.Г. Аначенко, у якому навчалися 1 рік 10 місяців, були там тимчасово зареєстровані з 09.11.2011 року по 26.06.2013 році. У 2013 році відповідач обманом зняв позивачів з реєстраційного обліку за місцем проживання, в звязку з чим вони були вимушені зареєструватися у бабусі в с. Охоче, вул. Перемоги, 32. У період 2011 року по 24.08.2014 року відповідач не перешкоджав та не заперечував позивачам користуватися спірною квартирою, позивачі сплачували комунальні платежі, зробили ремонт, дбайливо ставилися до квартири. 24.08.2014 року відповідач врізав новий замок в квартиру і не впустив їх в квартиру, в квартирі залишилися речі позивачів, з цього приводу позивачі зверталися до міліції. Іншого житла позивачі не мають, на даний час вони змушені знімати житло в м. Харкові, незважаючи на те, що відповідач фактично мешкає у с. Охоче. Просять позов задовольнити, визнати дії відповідача неправомірними, визнати за позивачами право користування квартирою 202 по вул. Ком. Корка, 16 в м. Харкові, вселити позивачів у квартиру, зобовязати Московський РВ у м. Харкові ГУДМС в Харківській області повторно поставити на реєстраційний облік (зареєструвати) позивачів у спірній квартирі (а.с. 15-17).

В подальшому позивачі подали до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог та їх уточнення, в якій просили визнати за позивачами право користування квартирою 202 по вул. Ком. Корка, 16 в м. Харкові, зобовязати Московський РВ у м. Харкові ГУДМС в Харківській області поставити на реєстраційний облік (зареєструвати) позивачів у спірній квартирі (а.с. 119-120).

Представники позивачів в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення відповідні обставинам, викладеним у позові, просили позов в редакції зменшених позовних вимог задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що квартира не є власністю відповідача, а є власністю третьої особи ТзДВ «Спецбуд-3», яке не було притягнуто до участі у справі у якості відповідача, квартира надавалася у користування відповідачеві, оскільки він перебував з підприємством у трудових відносинах, його доньки у квартирі зареєстровані не були, тому вважав позов необґрунтованим та просив відмовити у повному обсязі (а.с. 69-70).

Представник третьої особи ТзДВ «Спецбуд-3» в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на позов, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 176-178).с

Представник третьої особи Московського РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника, ухвалити рішення на розсуду суду.

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 показала, що вона знайома з позивачами по справі, їй відомо, що квартиру відповідач отримав разом із жінкою та дітьми. Свідку невідомо, коли пішла дружина, вона знає, що відповідач їх вигнав. Спірна квартира стоїть порожня, оскільки відповідач мешкає у селі, але позивачок у квартиру він не пускає. Мешкати позивачки у квартирі почали з 13 років, приблизно з 2006 року, батько спочатку не заперечував проти їх мешкання у квартирі, а потім почав заперечувати. В спірній квартирі свідок була у 2013 році.

Допитана у якості свідка ОСОБА_5 показала, що вона знайома з відповідачем з 1996 року, дівчаток знає з річного віку, вона жила по-сусідству. Кому квартира виділялася, свідку невідомо. Їй відомо, що в квартирі жив ОСОБА_3, його дружина та дві дівчинки близнючки. Одного разу вона зустріла дружину відповідача - Іру, яка їй сказала, що чоловік вигнав її разом із дітьми з квартири, не дав забрати речі, це було приблизно у 1997 році. Дівчата мешкали у квартирі у 2012-2013 році, їх батько приїздив не дуже часто. Вона особисто бачила ОСОБА_3, який встановлював двері та пояснив, що дівчата будуть жити. На цей час квартира стоять порожня. Навесні 2014 року свідок бачила з вікна, що ОСОБА_3 з чоловіками вивозив якісь речі.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_6, який є братом відповідача, показав, що відповідач працював у будівельній організації, йому було надано службове житло. На час отримання житла він мешкав сам, свідку невідомо, чи перебував він на той час у шлюбі, чи ні. Останній раз в квартирі він був в 2013 або 2014 році, дівчат у квартирі не було. Доньок відповідача він бачив у нього у гостях, дружину не бачив жодного разу. Свідку не відомо, чи жили дружина та доньки після народження у спірній квартирі, на який склад сімї видана квартира, та чи вселялися позивачі в квартиру. Доньки відповідача мешкали в с. Охоче, там вони закінчили школу, там отримали паспорти. Брат мешкає та користується квартирою.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_7 показав, що відповідача він знає з дитинства, з ним спілкується. Квартиру відповідач отримував сам. В гостях в квартирі свідок був один раз влітку 2014 року, доньок у квартирі він не бачив. Доьки відповідача мешкають разом з матірю в с. Охоче. Дівчаток він перший раз побачив у віці 10 років, дівчата весь час жили в с. Охоче. Відповідач мешкає у місті та у селі, коли сезон городу він мешкає в селі, коли нема городу в місті. Свідку відомо, що у відповідача є город, коза, хто за нею доглядає взимку, він не знає.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що спірною є однокімнатна квартира АДРЕСА_2, в якій на час розгляду справи зареєстрований відповідач. Спірна квартира відноситься до службового житла та належить ТзДВ «Спецбуд-3» (а.с. 179).

Спірна квартира видана на підставі ордеру АТ «Спецбуд-3» 29.09.1995 року ОСОБА_3 на склад сімї: ОСОБА_3 основний, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_2 донька, ОСОБА_1 донька (а.с. 4).

Крім того судом встановлено та визнано сторонами, що позивачі є доньками відповідача (а.с. 12,13), є інвалідами 2 групи з дитинства (а.с. 26). Шлюб між батьками позивачів розірвано 16.04.1998 року (а.с. 27).

Згідно копій паспортів позивачів, на час розгляду справи в суді вони не мають постійної реєстрації в м. Харкові та області. Зняті з реєстрації за адресою вул. Перемоги, 32, с. Охоче 03.02.2015 року (а.с. 127,128).

Згідно копії довідок з дільниці № 37 КП «Жилкомсервіс», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.10.1995 по 09.06.1999 року (а.с. 129-130).

Згідно наданих позивачами квитанцій, позивач ОСОБА_1 здійснювала оплату за комунальні послуги у 2013-2014 роках (а.с. 30-32).

08.01.2015 року ГУМВС України в Харківській області зареєстровано заяву представника позивачок щодо перешкод у користуванні спірною квартирою (а.с. 33).

Відповідно до вимог ст. 123 ЖК України, порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством України, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу.

Таким чином, виключень щодо застосування положень ст. 64 ЖК України до службового житла, стаття 123 ЖК України не містить.

Згідно ч. 1,2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що спірна квартира є службовою, надана відповідачу на підставі ордера на склад сімї: відповідач, його дружина та дві доньки, на час розгляду справи в суді позивачі не мають постійного місця реєстрації, є членами сімї відповідача, в період 2013-2014 року мешкали у спірній квартирі та сплачували комунальні послуги, тому як члени сімї відповідача мають право користування спірним житлом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню та задовольняє позов в частині визнання за позивачами права користування спірною квартирою та реєстрації за адресою квартири.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», для реєстрації особа або її законний представник подає, крім інших документів, документи, що підтверджують право на проживання в житлі.

Московський районний суд м. Харкова, діючи як місцевий суд, при розгляді цивільної справи не вправі зобовязувати Московський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області до вчинення певних дій, які входять до кола його повноважень, виконання чи невиконання таких дій можуть бути предметом розгляду адміністративного позову, у разі порушення субєктом владних повноважень прав громадян. Це передбачено вимогами п.1) ч.1 ст.17 КАС України, яка встановлює, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З цих підстав суд відмовляє у задоволенні позову в частині зобовязання Московського РВ в м. Харкові ГУДМС України в Харківській області зареєструвати позивачів за адресою спірного житла у звязку із тим, що ця вимога не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства, крім того Московський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області не є відповідачем по справі.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України. Позивачі на час подання позову до суду звільнені від сплати судового збору, тому суд стягує судовий збір за подання позову немайнового характеру у розмірі 243,60 грн. (на час подання позову до суду).

Керуючись ст.ст. 64, 123 ЖК України, ст. 3,4,11,15,58,59,60,88,209,212-215 ЦПК України, ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право користування квартирою № 202 будинку № 16 по вул. Командарма Корка в м. Харкові.

Зареєструвати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Зінченко Ю.Є.