АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7910/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3122/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В.,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 120 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням Приватне акціонерне товариство «Дельта Банк», в особі представника ОСОБА_3, оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

При цьому апелянт посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказував, що суд першої інстанції безпідставно не надав належної оцінки тому факту, що постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02.03.2015 року, запроваджено тимчасову адміністрацію з метою виведення неплатоспроможного банку з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку. Вважає, що з урахуванням вказаних обставин, задоволення позовних вимог позивача відносно банку неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Судом першої інстанції було встановлено, що між позивачем та відповідачем 12.07.2013, 31.08.2013, укладено договори № 008-16507-120713, № 007-16507-310813 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки за якими Банк відкрив Клієнту поточні рахунки у гривнях, доларах США та євро. Кошти клієнта використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що купуються Клієнтом у суб'єктів господарювання та зняття готівки, виконання Клієнтом своїх зобов'язань перед Банком за договором та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України /а.с.5-7/.

Згідно копії квитанції № ПН 1162861 від 27.11.2014 позивачем ОСОБА_5 перераховано кошти в сумі 120 000 грн. на рахунок ТОВ «Івано-Франківський торговий дім» на виконання договору № 26 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 25.11.2014 /а.с.8/.

Із запиту ТОВ «Івано-Франківський торговий дім» вбачається, що станом на 23.01.2015 кошти в сумі 120 000 грн. від ОСОБА_6 на банківські рахунки ТОВ «Івано-Франківський торговий дім» не поступали /а.с. 12/.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошових коштів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», , МФО 380236, місцезнаходження: вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133.

Відповідно до пункту 1 частини 6 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», обмеження задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за договорами банківського рахунку вкладників.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Оскільки, позивач має майнову вимогу до банку, на захист якої подано позов, він є кредитором банку, а тому щодо нього застосовуються положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України і має застосовуватись у цих правовідносинах.

За змістом ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Згідно ст. 26 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На даний час прийнято рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатору банку» та постанова Правління національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та не врахував положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З підстав наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що до правовідносин позивача та банку застосовуються положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивач має майнову вимогу до банку, тобто є кредитором банку.

Однак, колегія суддів, погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, у відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються Книгою п'ятою «Зобов'язальне право» ЦК України, зокрема главою 71 розділу IIІ даної Книги, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача грошових коштів в розмірі 120 000 грн., з постановленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. п.3,4, ч.1 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в особі представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2015 року - скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 120 000 грн. Постановити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) Т.О.Кривчун

(підпис) Л.І.Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця