АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інекон-Сервіс» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інекон-Сервіс» про стягнення з відповідача 88 642 612,42 грн. загальної суми боргу відповідно до договору поруки №П88П-21Ю від 18.07.2011 та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.09.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що відповідачем було визнано свій борг та частково позивачу сплачено.

Справа № 753/3814/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13300/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для його задоволення.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 18.07.2011 між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ТОВ «Інекон-Сервіс» було укладено договір про надання відкличної невідновлювальної кредитної лінії №88К-21Ю (а. с. 26-30). 18.07.2011 між ПАТ КБ «Південкомбанк» (кредитор), ОСОБА_1 (поручитель) та ТОВ «Інекон-Сервіс» (боржник) було укладено договір поруки № П88П-21Ю, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання боржником його зобов'язань за договором про надання відкличної невідновлювальної кредитної лінії №88К-21Ю від 18.07.2011, укладеним між кредитором і боржником. При цьому, на той час, ОСОБА_1 був директором ТОВ «Інекон-Сервіс. 19.07.2011 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інекон-Сервіс» було укладено договір про виконання поруки б/н, відповідно до якого поручитель згідно з вищевказаним договором поруки у випадку набуття законної сили рішення суду щодо стягнення з останнього суми боргу за вказаним кредитним договором виконання такого рішення покладається на боржника, при цьому матеріали справи не містять даних про те, що кредитор повідомлявся про укладання такого правочину. Відповідно до п. 3.1. Договору про виконання поруки, відповідач зобов'язаний у разі набуття законної сили рішення суду щодо стягнення з Поручителя суми боргу за основним договором, що передбачений п. 1. 1 цього договору, сплатити поручителю суму боргу перед кредитором на підставі письмової вимоги поручителя на протязі семи календарних днів після отримання такої вимоги шляхом перерахування коштів на поточний рахунок поручителя. Пунктом 3.2. передбачено, що поручитель зобов'язується передати боржнику всі документи, що підтверджують настання даної події, у тридцятиденний строк з дня її настання (а. с. 12). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Інекон-Сервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Південкомбанк» заборгованість за договором про надання відкличної невідновлювальної кредитної лінії №88К-21Ю від 18.07.2011 на загальну суму 88 642 612,42 грн. (а. с. 14-18). 02.02.2015 ОСОБА_1 було направлено вимогу відповідачу про виконання договору про виконання поруки - сплатити борг (а. с. 13), а 06.04.2015 позивач сплатив частину боргу на виконання вказаного рішення суду у сумі 5 000 грн. (а. с. 32). Позивач,вважаючи, що для повного виконання вказаного рішення суду, відповідно до умов договору поруки, відповідач повинен сплатити заборгованість, у зв'язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Таким чином, договір поруки є таким способом забезпечення виконання зобов'язання, який полягає у залученні третьої особи - поручителя до основного зобов'язання, яке виникло між боржником та кредитором.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Матеріали справи свідчать про те, що про укладання 19.07.2011 договору поруки між ОСОБА_1 та ТОВ «Інекон-Сервіс» кредитору не відомо.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 з урахуванням статей 553-554 ЦК договір поруки укладається кредитором за зобов'язаннями, які забезпечуються порукою, і поручителем. Оскільки позичальник є не стороною договору поруки, а стороною у зобов'язанні, забезпеченому порукою, чинне законодавство України не передбачає обов'язку кредитора чи поручителя отримувати згоду позичальника на укладення договору поруки. Разом із тим це не означає, що за позовом позичальника такий договір поруки не може бути визнано недійсним, якщо буде доведено, що він звужує його права чи розширює обов'язки, зокрема, передбачає оплату послуг поручителя боржником відповідно до вимог статті 558 ЦК, чи доведено зловмисну домовленість кредитора з поручителем тощо.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що ПАТ «КБ «Південкомбанк», який надавав кошти ТОВ «Інекон-Сервіс» повинен був бути залучений сторонами до розгляду цієї справи, оскільки при укладанні вказаного договору поруки фактично штучно було звужено коло відповідачів за вказаним кредитним договором.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2014 позивач надав лише докази на сплату ним 5 000 грн., колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог вірними.

Посилання апелянта на те, що при розгляді справи суд першої інстанції не врахував те, що він фактично почав виконувати зазначене рішення, в зв'язку з чим, відповідно до договору поруки, у нього виникло право вимоги до ТОВ «Інекон-Сервіс»,колегія суддів вважає необґрунтованими в зв'язку з наведеними вище обставинами.

Посилання апелянта на порушення судом матеріального права не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, при цьому колегія суддів враховує те, що відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук