АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Семенюк Т.А.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини та повернення її за місцем її постійного проживання,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Справа № 757/13646/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/13082/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. А саме рішення у справі про визначення місця проживання дітей не стосується вимог, заявлених у справі про відібрання дитини. Крім того, судом порушено строк розгляду справи даної категорії у два місяці. Також судом не взято до уваги, що зупинення провадження у справі спричиняє неможливість для неї якомога скоріше відновити порушені батьківські права, а також права її малолітньої дитини. Крім того, відповідач є громадянином Російської Федерації та Великобританії, в Україні має тільки посвідку на постійне місце проживання та неодноразово повідомляв її про те, що вивезе доньку в Російську Федерацію.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної цивільної справи до набрання законної сили судовим рішенням іншої цивільної справи, від якого залежить вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України провадження у справі у випадку, встановленому п. 4 ч.1 ст. 201 ЦПК України зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2015 року відкрито провадження у справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 та ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, яік проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей та відсутність рішення органу опіки піклування чи рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання малолітньої дитини та повернення її за місцем її постійного проживання неможливий до розгляду справи про визначення місця проживання дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, справи не пов`язані між собою не відповідають встановленим судом обставинам та положенням Сімейного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач є громадянином Російської Федерації та Великобританії суперечать положенням ст. 5 ЦПК України щодо рівності сторін перед законом і судом.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді