Провадження № 2/344/4950/15
У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Польська М.В., ознайомившись з клопотанням представника позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Ві ОСОБА_3» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 16286,44 доларів США та 3350,23 грн., стягнення судових витрат.

Представник позивача подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та нерухоме майно ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також встановлення обмеження права виїзду відповідачів за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок його прийняття..

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник позивача причиною, у звязку з якою потрібно забезпечити позов, зазначає, що відповідачі не мають наміру повертати борг, тому існує реальна загроза того, що відповідачі вчинятиме дії, спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі і накладенням арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Вимога про забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та грогові кошти є частково обґрунтованою виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме кредитного договору № 67/30 від 26.08.2008 року позивач передав відповідачу кредитні кошти в сумі 25000 доларів США строком на 15 років.

В позовній заяві представником позивача також вказано, що відповідачі зобовязання за кредитним договором належним чином не виконують. Станом на 25.08.2015 року заборгованість по кредитному договору складає 16286,44 доларів США та 3350,23 грн.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

За вимогами ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує , що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі викладеного, суддя дійшов висновку, що заявлена вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідачів є обґрунтованою та підлягає задоволенню частково, в межах суми позовних вимог.

Що стосується вимоги про обмеження відповідачів у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, то відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для задоволення заявленої вимоги ПАТ «ВіЕс Банк» про забезпечення позову шляхом обмеження ОСОБА_1С та ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ними своїх зобовязань суд не має.

Відповідно до п.1 ч.1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти та майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителю ІНФОРМАЦІЯ_3 А, кв.60, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, в межах суми позовних вимог в розмірі 16286,44 доларів США (еквівалентно 359857,75 грн) та 3350,23 грн.

Копію ухвали направити для виконання відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції та сторонам для відома.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Розяснити сторонам, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, але оскарження не зупиняє виконання даної ухвали.

Строк пред'явлення до виконання до 30 вересня 2016 року.

Суддя Польська М.В.