Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1006/15-ц Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія 27 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Заполовського В.Й., Талько О.Б.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Надра"

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра» або банк, або кредитор) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 27 липня 2007 року у сумі 40 148,05 грн. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість. Із метою забезпечення виконання основного зобов'язання 27 липня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «Надра» подало апеляційну скаргу. Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, посилається на те, що кредитний договір не є припиненим або розірваним у судовому порядку та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань. Дія договору поруки закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань. Договір поруки також не є припиненим або розірваним у судовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовив позивачу у стягненні на його користь з позичальника та поручителя у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором від 27 липня 2007 року №8-127/ЕК/2007-980 у сумі 40 148,05 грн. за пропуском строку позовної давності. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що загальна позовна давність сплинула у серпні 2012 року, а поважні причини для її поновлення відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 27 липня 2007 року №8-127/ЕК/2007-980, за умовами якого банк надав позичальнику 30 000 грн. на споживчі потреби строком до 03 серпня 2009 року, зі сплатою за користування кредитом процентів за ставкою 32 % річних (а.с.7-8).

Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом повинно було здійснюватися за графіком.

Відповідно до графіку: перший платіж у сумі 1730 грн. - 03 вересня 2007 року, а останній платіж у сумі 1 584,55 грн. - 03 серпня 2009 року.

Виконання зобов'язання було забезпечено порукою. Так, 27 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 був укладений договір поруки (а.с.9).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом останній платіж у погашення заборгованості за кредитним договором був здійснений 05 січня 2009 року у сумі 553,38 грн. (а.с.11). Загальна сума, що внесена на погашення кредиту, склала 18 427,92 грн.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Із матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права банк дізнався 02 лютого 2009 року, коли не був внесений черговий платіж у сумі 1 730 грн. Із цього моменту не було здійснено жодного платежу у погашення заборгованості за кредитом, а тому позовна давність з цього часу не переривалася.

Останній платіж мав бути внесений 03 серпня 2009 року.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що у 2012 році сплинув загальний строк позовної давності (2009 рік + 3 роки = 2012 рік).

Із позовом про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 16 березня 2015 року, тобто за спливом позовної давності.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) ( ч.1 ст.266 ЦК України).

Слід зазначити, що перелік додаткових вимог у ст.266 ЦК України не є вичерпним, тому положення цієї статті стосується також поруки.

Таким чином, позовна давність спливла і до поруки.

У матеріалах справи є заява представника позичальника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 від 19 травня 2015 року про застосування позовної давності (а.с.23). Заява зроблена до винесення судом першої інстанції рішення у справі.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України).

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин. Процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації розпочато у 2015 році, а строки позовної давності сплинули набагато раніше, ще у 2012 році.

З огляду на викладене вище, та, враховуючи положення ст.559 ЦК України щодо припинення поруки, доводи апеляційної скарги додаткового правового обґрунтування не потребують.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини справи, висновки їм відповідають, правильно застосував норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду, згідно ст.308 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду залишає без змін.

Рішення законне та обґрунтоване. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Надра" відхилити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: