Справа № 603/368/15-ц
Провадження №2/603/126/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Смолінчук М.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2;

третя особа служба у справах дітей Монастириської районної державної адміністрації,

про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Монастириської РДА, в якому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-ти річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що до 15 вересня 2010 року позивач перебувала із відповідачем ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає спільно із позивачем. Згідно медичного висновку №26/1, виданого Монастириською центральною районною комунальною лікарнею від 10 серпня 2009 року, дитині ОСОБА_3, встановлено захворювання (патологічний стан): двобічна нейросенсорна приглухуватість ІІІ ст., у звязку з чим, з метою обстеження та лікування доньки, позивач звернулась до Клініки Сураскі «Іхілов», яка знаходиться в Державі ОСОБА_4, в результаті чого, їй було визначено період з 15 липня 2015 року по 14 жовтня 2015 року, протягом якого буде проводитись обстеження та лікування її доньки ОСОБА_3, у вищезазначеній клініці.

Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача, з проханням надання нотаріально посвідченої згоди, на надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України її доньки, однак станом на час звернення до суду, відповіді від відповідача не надійшло, в звязку з чим, позивач просить надати дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди та супроводу батька.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву з проханям розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду письмове заперечення на позов, в якому просить відмовити в наданні дозволу на тимчасовий виїзд з України до Держави ОСОБА_4 у період з 15 липня 2015 року по 14 жовтня 2015 року дитині ОСОБА_3, без згоди та супроводу батька, мотивуючи своє заперечення тим, що на його думку обстеження та лікування дочки можна проводити на території України, і немає жодної потреби у виїзді дитини до Держави ОСОБА_4.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не зявився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції від 15 вересня 2010 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 10).

За час шлюбу, у сторін нородилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №002314 виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області від 01 березня 2005 року, згідно якого батьками ОСОБА_3 є сторони по справі (а.с. 11).

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Відповідно до п.4 Постанови КМУ від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.

З наведеного вбачається, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Як вбачається з матеріалів справи, з моменту розірвання шлюбу донька - ОСОБА_3 проживає спільно із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сімї, виданої ТОВ «Коменерго Тернопіль -3» від 25 травня 2015 року (а.с. 8).

Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з письмовим проханням щодо надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд з території України з метою лікування до Держави ОСОБА_4 доньки ОСОБА_3, без супроводу батька, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення від 05 травня 2015 року, однак згоди від відповідача не отримала.

Статтею 7 ч. ч. 8, 9 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно медичного висновку №26/1, виданого Монастириською центральною районною комунальною лікарнею від 10 серпня 2009 року, дитині ОСОБА_3, встановлено захворювання (патологічний стан): двобічна нейросенсорна приглухуватість ІІІ ст., що спричинює затримку її мовного розвитку, у звязку з чим, рішенням комісії ЛКК надано право на отримання спеціальної допомоги інваліда дитинства до 14 лютого 2023 року (а.с. 6).

Судом також досліджено копію довідки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, згідно якої ОСОБА_3 знаходилась на обліку:

- з народження до 28 травня 2012 року у лікаря педіатра смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області;

- з 29 травня 2012 року по 11 травня 2013 року у лікаря педіатра поліклініки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні;

- з 12 травня 2013 року по даний час у лікаря педіатра поліклініки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні.

Як вбачається з копії довідки Тернопільської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. Тернопільської обласної ради від 26 травня 2015 року №493, на даний час дитина ОСОБА_3, навчається в 2 класі вищезазначеного навчального закладу(а.с. 9).

Судом встановлено, що на запит позивача, з яким вона звернулась з метою обстеження і лікування доньки до Клініки Сураскі «Іхілов», що знаходиться в Державі ОСОБА_4, місто Тель-Авів, вулиця Хаїм Вайцмана, 6, вказаною клінікою було призначено період з 15 липня 2015 року по 14 жовтня 2015 року, протягом якого дитину ОСОБА_3, в супроводі матері ОСОБА_1, запрошено на обстеження і лікування до вищезазначеної клініки, що підтверджується копією запрошення від 02 червня 2015 року ( а.с. 14). Витрати на період перебування позивача з донькою на території країни ОСОБА_4, включаючи медичне обслуговування і проживання буде нести громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 Став (Вячіслав), що підтверджується проханням/запрошенням від 07 червня 2015 року (а.с. 12).

Як вбачається з ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Суд не бере до уваги позицію відповідача висловлену у запереченні на позов, оскільки вона не містить належних підстав для відмови у задоволенні позову. Більш того, суд, враховуючи лікувальний характер вказаної поїздки, вважає що вона буде мати позитивний вплив не лише на здоровя, але й на духовний та інтелектуальний розвиток дитини.

Відповідно до наведеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов є обгрунтованим і законним, в звязку з чим підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80, 169 ч.4, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 141, 155, 157 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 16 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Монастириської РДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась у смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, що не досягла 16-річного віку, на виїзд за межі України до Держави ОСОБА_4 в період з 15 липня 2015 року по 14 жовтня 2015 року у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_6