Справа № 316/748/15-ц
Провадження № 2/316/436/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Енергодарський міський суд Запорізької області у складі головуючого судді Вільямовській Н.О., при секретарі Журавльовій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 367 163,09, судовий збір та витрати сплачені за довідку про офіційний курс іноземних валют.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги.

В уточненій позовній заяві вказав, що 12.10.2011 року було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 3863. Згідно зазначеного договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 52 500 грн., яку вона зобовязалась повернути до 12.10.2013 року, проте в зазначений строк відповідачка позику не повернула. На час розгляду позову з 12.10.2013 р по 17.06.2015 р. прострочення боргу склало 613 днів.

Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, яка складається з суми основного боргу 52 500 грн.; 0,3% за кожен день прострочення повернення боргу 96 547,50 грн.; 3% річних від простроченої суми 2 645,14 грн., збитки причинені інфляцією 40 389,30 грн., а всього 192 081,94 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3 654 грн., та 50 грн. сплачених за довідку про офіційний курс іноземних валют.

В судове засідання позивач не зявився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність за участю його представника, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 уточнені позовні вимоги підтримав, суду надавши пояснення, що 12.10.2011 року відповідач у позивача взяв в борг 52 500 грн. згідно договору позики, який посвідчено нотаріально, строком до 12.10.2013 року, проте в зазначений строк борг не повернуто. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу у розмірі 52 500 грн.; 0,3% за кожен день прострочення повернення боргу 96 547,50 грн.; 3% річних від простроченої суми 2 645,14 грн., збитки причинені інфляцією 40 389,30 грн., а всього 192 081,94 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 3 654 грн. Від стягнення 50 грн. сплачені за довідку про офіційний курс іноземних валют відмовився.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надавши заяву про подальший розгляд справи у її відсутності і за участі її представника ОСОБА_5, позовні вимоги визнає в частині суми основного боргу в сумі 52 500 грн. та просила врахувати її матеріальне стан.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, пояснивши суду, що не заперечує повернути основну суму боргу у розмірі 52 500 грн., 0,3% (пені) за кожен день прострочення повернення боргу у сумі 19 482,53 грн.; 3% річних від простроченої суми 2 645,14 грн. з розрахунку за прострочені 613 днів, збитки спричинені інфляцією 40 389,30 грн., а всього 115 016,97 грн., а також сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1 150,17 грн. Щодо вимог про стягнення пені просить застосувати строк позовної давності, надавши до матеріалів справи розрахунки (а.с. 56).

Суд, вислухавши пояснення, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

12.10.2011 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 52 500 грн. на строк до 12.10.2013 року. Але після закінчення строку договору і на момент розгляду справи позику не повернуто, що не оспарюється сторонами по справі.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей.

Відповідно до умов договору позики від 12.10.2011 року відповідач взяв в борг у позивача 52 500 грн. на строк до 12.10.2013 року та зобов'язався погасити його у строк (а.с. 5).

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає сумма боргу у розмірі 52 500 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Також судом встановлено, що відповідач зобов`язана згідно договору позики повернути суму позики у строк до 12.10.2013 року, але порушила зобов`язання по його поверненню і допустила неналежне виконання зобов`язання щодо повернення боргу.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно до наданого розрахунку інфляції представником позивача ОСОБА_3 (а.с. 6, 39) і що не оспорюється представником відповідача ОСОБА_5 збитки спричинені інфляцією за період з 13.10.2013 р по 17.06.2015 р. становлять 40 389, 30 грн. також підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.. 625 ЦК України та умов договору (пункту 7) підлягає стягненню з відповідача 3 % річних від простроченої суми, що складає 2 645, 14 грн., що не оспорюється відповідачем.

Пунктом 7 Договору також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням 0,3 відсотка за кожен день прострочення від простроченої суми.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд, вирішуючи питання про розмір неустойки за договором позики, виходить з наступного.

Так, позивач просить стягнути пеню за 613 днів з розрахунку 0,3% ,що дорівнює 157,50 грн. за кожен день прострочення повернення боргу, а всього на суму 96 547,50 грн.

Представник відповідача ОСОБА_5. в частині стягнення пені позов визнає частково, просить застосувати строк позовної давності в один рік, а також врахувати майновий стан відповідача, а саме що вона одна виховує двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 50,51).

Відповідно до ч.2 п.1 ст.258 та ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та лише за заявою сторони у спорі.

Так як відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені (неустойки), а позивач звернувся до суду 03.04.2015 року, то спеціальний строк у один рік по вимогам про стягнення неустойки повинен бути застосований з 03.04.2014 року по 03.04.2015 року, що дорівнює 57 487,50 грн.

Суд, приймаючи до уваги розмір пені 57 487,50 грн., що підлягає стягненню та у порівнянні з розміром отриманої відповідачем позики 52 500 грн., співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, позицію відповідача, яка просить врахувати матеріальний стан, а саме утримання двух неповнолітніх дітей, а також факт значної затримки звернення позивача з позовом до суду, суд вважає за можливе зменшити розмір пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 20 000,00 грн., що буде відповідати вимогам закону та матеріалам справи.

Таким чином, розмір позовних вимог, що підлягають задоволенню, становить: 52 500 грн. (сума основного боргу) + 2 645,14 грн. (3% річних від простроченої суми) + 40 389,30 грн.(збитки спричинені інфляцією) + 20 000 грн. (пеня, з розрахунку 0,3% за кожен день прострочення) = 115 534, 44 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так як позов задоволено частково на суму 115 534, 44 грн., то витрати на сплату судового збору в сумі 1155,35 грн. понесені позивачем і документально підтверджені підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 256, ч. 2 ст. 258, ч. 3 ст. 267, ч. 3 ст. 551, ч. 2 ст. 625, ст.. ст.. 1046, 1049 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 4, кв. 111, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 суму заборгованості за договором позики від 12.10.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 3863 у розмірі 115 534,44 грн. (що складається з основної заборгованості: 52 500 грн.; заборгованості за відсотками: 2 645,14 грн.; збитки спричинені інфляцією: 40 389,30 грн.; пені: 20 000 грн.; ) та сплачений судовий збір в розмірі 1 155, 35 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська