АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 662/422/15-ц Головуючий в І інстанції: Соляник Н.І.
Провадження №22-ц/791/1886/2015 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченко С.В.

Суддів: Капітан І.А.

Колісниченка А.Г.

при секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 28.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 134081 грн, у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, зі сплатою відсотків у розмірі 1,23% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.04.2013 року включно. Відповідач належним чином свої зобов'язання за договором щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав внаслідок чого станом на 31.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 122951,60 грн. На підставі викладеного Банк просив суд стягнути з ОСОБА_3, на його користь вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПриватБанк»заборгованість за кредитним договором в сумі 47645,45 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором по своєчасному та повному погашенню необхідних щомісячних платежів, утворилась заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню в межах строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3, було укладено кредитний договір №HEJOAK10210091 згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 134081 грн, у вигляді непоновлювальної кредитної лініїна придбання автомобіля, зі сплатою відсотків у розмірі 1,23% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.04.2013 року включно(а.с.6-7).

08.01.2009 року Банк направив відповідачу повідомлення про збільшення відсоткової ставки за вищезазначеним договором, а саме до 25,50 % річних, починаючи з 01.02.2009 року (а.с.8-9).

Відповідач, отримавши грошові кошти, порушив графік погашення кредиту внаслідок чого станом на станом на 31.12.2014 року утворилась заборгованість в сумі 122951,60 грн., що складається з 17662,17 гривень заборгованість за кредитом, 19341,25 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14078,40 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 71868,78 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.4-6). Згідно наданого розрахунку заборгованість нараховується Банком починаючи з 21.06.2009 року.

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Таким чином, дійшовши висновку, що позичальником порушено умови кредитного договору, у зв'язку із чим виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка відповідачем не погашена, суд дійшов вірного висновку про наявність передбачених ст.ст.1050, 1054 ЦК України підстав для стягнення з позичальника в межах строку позовної давності заборгованості за кредитним договором відповідно до наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом та належними доказами не спростована.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк», що відповідно до договору кошти відповідачу надавались до 20.04.2013 року, а тому саме з цього часу повинен відраховуватись строк позовної давності.

Статтями 256,257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із змісту кредитного договору, сторони визначили умови щомісячного повернення кредитних коштів. Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань, тобто внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути весь борг частинами, то право позивача вважається порушеним з моменту недотримання позичальником строку погашення кожного щомісячного платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа № 6-20 цс14) і є обов'язковою для застосування судами України.

За таких обставин та за наявності заяви відповідача про застосування строку позовної давності (а.с.47), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернувшись до суду 11 березня 2015 року позивач має право на стягнення платежів, строк внесення яких настав після 11 березня 2012 року.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, тому висновок суду про стягнення пені в сумі 16856,79 грн є обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: