"28" вересня 2015 р. Справа № 363/4302/15-ц
УХВАЛА

28 вересня 2015 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та державного реєстратора Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області про визнання загальних зборів обєднання забудовників житлового масиву ГАЕС «Межигіря» неправомірними, визнання незаконними та скасування рішень, визнання незаконним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про керівника юридичної особи та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

предявлену заяву слід залишити без руху, виходячи з такого.

Як убачається з позову та доданих до нього матеріалів, позовну заяву подано без дотримання вимог статей 119-121 ЦПК України.

Так, у предявленому позові обєднано одночасно чотири вимоги немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відтак судовий збір в порядку передбаченому Законом не сплачено.

Крім того, позивачі в своїй заяві порушують питання про визнання загальних зборів обєднання забудовників житлового масиву ГАЕС «Межигіря» неправомірними та визнання незаконним та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про керівника юридичної особи ОСОБА_4.

Проте, обєднання забудовників житлового масиву ГАЕС «Межигіря» та ОСОБА_4, як відповідачі в позові не зазначаються, копії позовної заяви та копії всіх документів у кількості цих осіб суду не надано.

Згідно розяснень даних у п.п. 7, 7.1, 7.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» державна реєстрація є одним із способів впливу держави на формування та розвиток публічно-правових відносин.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (далі Закон № 755-IV) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За визначенням, наведеним в абзаці четвертому статті 1 цього Закону, державний реєстратор це посадова особа, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Виходячи з повноважень державного реєстратора, визначених статтею 6 цього Закону, підлягають розгляду адміністративними судами спори з приводу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, змін до установчих документів юридичних осіб та зміни імені або місця проживання фізичних осіб-підприємців, припинення юридичних осіб та підприємницької діяльності фізичними особами-підприємцями, зміни мети установи у встановленому законом порядку тощо.

Особливості реєстрації громадських обєднань визначені статтею 12 Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI «Про громадські обєднання».

Відповідно до частини двадцять другої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність уповноваженого органу з питань реєстрації, прийняті (вчинені) на підставі цієї статті, можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому КАС України.

Таким чином в позові висунуто вимоги до державного реєстратора, які розгляду в порядку ЦПК України не підлягають.

Згідно вимог ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву залишити без руху.

Для усунення зазначених недоліків надати строк до 14 жовтня 2015 року, але не пізніше пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя