23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Горелкіної Н.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту про право власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня
2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 липня
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту про право власності.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6, спадкоємцем за заповітом якого є позивач. Позивачу стало відомо, що рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 26 березня 1996 року ОСОБА_6 надана земельна ділянка під город, площею 0,10 га, за адресою: АДРЕСА_1, якою ОСОБА_6 користувався, але за життя не оформив на неї правовстановлюючі документи. Права на цю земельну ділянку переоформлені на ОСОБА_5 Підставою для переоформлення земельної ділянки була нібито заява від імені батька про відмову від неї на користь ОСОБА_5, яка у подальшому на підставі заяви про надання погодження на виготовлення проекту відводу від сільської ради одержала на своє ім'я державний акт про право власності на земельну ділянку. При цьому заява від імені батька про відмову від земельної ділянки була подана до сільської ради відповідачем ОСОБА_5 майже через пів року після його смерті. Ураховуючи викладене, позивач просив скасувати рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 04 липня 2005 року № 309 щодо надання ОСОБА_5 згоди на виготовлення проекту відводу на спірну земельну ділянку та визнати недійсним державний акт на дану земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_5
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

17 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходили із недоведеності заявлених позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1.

06 червня 2001 року ОСОБА_6 складено заповіт, за яким все належне йому майно заповів ОСОБА_4

Згідно копії виписки з рішення десятої сесії ХХІІ скликання Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від

26 березня 1996 року судами встановлено, що сільською радою відведено 38,78 га земель запасу сільської ради під городи громадянам в районі «Лопутино» (поле № 3) строком на три роки. ОСОБА_6 виділено земельну ділянку площею 0,10 га.

Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 04 липня 2005 року № 309 (22-ІV) надано згоду на виготовлення проекту відводу на земельні ділянки, виділені під будівництво, обслуговування будинку та господарських споруд і ведення особистого селянського господарства ОСОБА_5 на земельну ділянку, площею 0,10 га в районі «Лопутино».

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 05 червня 2008 року ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,0936 га (цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства) за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий

НОМЕР_1), який виданий на підставі рішення Княжицької сільської ради від 09 червня 2006 року № 192.

Із повідомлення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 02 жовтня 2013 року № 498 вбачається, що рішенням десятої сесії Княжицької сільської ради 22-скликання від 26 березня 1996 року ОСОБА_6 виділено 0,10 га землі в районі «Лопутино» для ведення особистого селянського господарства. Вказаній земельній ділянці номер не присвоювався, повна адреса, АДРЕСА_1. На даний час земельна ділянка рахується за ОСОБА_5 Усього надавалось 0,10 га землі для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 у с. Княжичі Броварського району Київської області в урочищі «Лопутино», номер земельній ділянці не надавався. За ОСОБА_6 у с. Княжичі, Броварського району Київської області земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства не зазначено. Повна інформація про земельну ділянку 0,10 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Лопутино» знаходиться у власника даної земельної ділянки ОСОБА_5 (а. с. 13).

Крім того, судами встановлено, що згідно із повідомленням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від

21 січня 2015 року № 58 за ОСОБА_5 рахується земельна ділянка площею 0,0936 га в урочищі «Лопутино», отримана та приватизована за заявами згідно державного акта серії НОМЕР_2 від 05 червня 2008 року, зареєстрованому у книзі записів реєстрації державних актів за № 03. Дана земельна ділянка не має жодного відношення до земельної ділянки, яка видавалася для ведення особистого селянського господарства у 1996 році ОСОБА_6 терміном на три роки (а. с. 55).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР/>, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Суди попередніх інстанцій на підставі (ст. 212 ЦПК України) встановили, що позивачем не було надано доказів того, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, стосуються спірної земельної ділянки, яка виділялася органом місцевого самоврядування ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, письмові заперечення на касаційну скаргу, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від

17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

16 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту про право власності залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Н.А. Горелкіна