Справа №483/2412/14-ц 03.03.2015 03.03.2015 03.03.2015
Провадження № 22ц-784/655/15 Головуючий у 1-й інстанції Рак Л.М.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

03 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Романенко Ю.О.,

за участю:

- прокурора Цвікілевич Н.В.,

- представника відповідача ОСОБА_2,

- представника третьої особи Котик Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

заступника прокурора Миколаївської області

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року

за позовом

Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, управління Держземгенства в Очаківському районі Миколаївської області

про

скасування рішення, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Миколаївський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся в суд з позовом до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, управління Держземгенства в Очаківському районі Миколаївської області про скасування рішення, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави.

Прокурор зазначав, що рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 8 від 08 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку і відомості щодо останньої, як землевласника були внесені до державного земельного кадастру.

Прокурор вказував, що Покровська сільська рада під час прийняття рішення від 08 жовтня 2013 року № 8 порушила положення чинного законодавства щодо порядку надання земельної ділянки у власність, визначеного Земельним Кодексом України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, а тому не мала права надавати у власність відповідачці зазначену земельну ділянку.

Крім того, спірна земельна ділянка входить до складу земель регіонального ландшафтного парку «Кінбурнська коса» і відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Посилаючись на наведене, прокурор просив скасувати рішення Покровської сільської ради № 8 від 08 жовтня 2013 року про відведення у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1250 га по АДРЕСА_1; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 27 червня 2014 року про право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку та повернути земельну ділянку у власність держави.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Очаківської районної ради Миколаївської області від 26 грудня 2000 року № 11 було затверджено межі сільських населених пунктів Очаківського району Миколаївської області. У межах території Покровської сільради розташовано с. Покровка площею 243,4 га (а.с.72).

Рішенням Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 8 від 08 жовтня 2013 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запас Покровської сільської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку і відомості щодо останньої, як землевласника були внесені до державного земельного кадастру.

Наполягаючи на задоволенні позову, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природно-заповідного фонду, відповідачем порушено положення чинного законодавства щодо порядку надання земельної ділянки у власність, а відтак прийняте рішення Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 8 від 08 жовтня 2013 року є незаконним, і порушене право підлягає захисту шляхом скасування цього рішення та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_4 на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, державний реєстратор видає Свідоцтво про право власності, що підтверджує виникнення прав на нерухоме майно.

Отже, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно є офіційним документом і підтверджує юридичний факт виникнення права власності у фізичної чи юридичної особи на це майно.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта (свідоцтва) на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Покровською сільською радою Очаківського району Миколаївської області рішення № 8 від 08 жовтня 2013 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачці є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання.

Скасування такого акта не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності на земельну ділянку і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності на земельну ділянку до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення позову прокурора.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначена одна з підстав представництва прокуратурою у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Отже, звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначає державний орган, що здійснює відповідні функції у спірних правовідносинах та на захист інтересів якого пред'явлено позов.

Із змісту позовної заяви прокурора вбачається, що прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, яка одночасно є відповідачем у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі.

Відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.

Тобто, позивач та відповідач є сторонами в цивільному процесі з протилежними юридичними інтересами.

А тому звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави, в особі Покровської сільської ради Очаківського району до цієї ж територіальної громади, суперечить нормам цивільно - процесуального права, порушує принцип диспозитивності та змагальності сторін, що є неприпустимим.

Оскільки суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову виходив з інших підстав, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 4 ст.309 ЦПК України , рішення суду слід скасувати, відмовивши у задоволені позову прокурора з наведених вище мотивів.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Миколаївського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба Очаківського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, управління Держземгенства в Очаківському районі Миколаївської області про скасування рішення, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення земельної ділянки у власність держави,відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді