АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5927/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Підпалий В.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Співдружність», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Співдружність», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу передати для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Співдружність», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Співдружність», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним ухвалою суду м. Києва від 01 грудня 2014 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків з підстав її невідповідності ст. 119 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Обґрунтовуючи несплату судового збору при поданні позовної заяви, позивач зазначає, що звільнений від сплати судового збору згідно п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, на думку суду, із змісту договору від 31.12.2012 року, який позивач просить визнати недійсним не вбачається, що кредит є споживчим.

Постановляючи ухвалу від 05 березня 2015 року про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений законом п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали, позивач подав до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2014 року, однак недоліки, зазначені в ухвалі суду від 01.12.2014 року, а саме: несплату судового збору, позивач не усунув.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору № 120115/с від 31.01.2012 року сума кредиту використовується на цілі: інші потреби, а саме - господарчі витрати.

З умов кредитного договору, долученого до матеріалів позовної заяви, не вбачається використання позивачем кредитних коштів в цілях підприємницької діяльності або виконанням обов'язків найманого працівника.

Крім цього, відповідно до п. 9.5 Кредитного договору № 120115/с від 31.01.2012 року позичальник підтверджує, що зміст частини другої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» йому відомий, а Кредитодавець повідомив Позичальника у письмовій формі зазначену у вказаній нормі інформацію.

Тобто, при укладенні Кредитного договору сторони визначили, що кредит, який надається позивачу є споживчим.

Крім того, відповідно до п. 3.4 рішення Конституційного Суду України у справі №1-26/2011 від 10 листопада 2011 року захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг також відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законах № 1023-ХІІ, № 2664-ІІІ терміни споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону України № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, як постановлена з порушенням процесуального закону, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2015 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді