АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/370/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1848/15Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення збитків за договором позики ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення збитків за договором позики. Свої вимоги мотивує тим, що згідно укладеного договору позики (розписки) від 07.06.2004 року він надав ОСОБА_5 позику у розмірі 296 909 грн., що на момент укладення угоди було еквівалентно 55 810 доларів США. Згідно умов договору позики ОСОБА_5 зобов'язувався повернути позику в строк до 07.06.2005 року. Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23.06.2006 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 296 909 грн. боргу за договором позики від 07.06.2004 року, що еквівалентно 55 810 доларів США. Станом на 24.02.2015 року ОСОБА_5 повернув лише 4 107,24 грн., заборгованість складає 292 801,76 грн, що еквівалентно 10 383 долавів США, тому просив суд стягнути збитки в розмірі 45 427 доларів США, що станом на 24.02.2015 року згідно офіційного курсу гривні до долара США за даними НБУ еквівалентно 1 281 041 грн.

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення збитків за договором позики - відмовлено.

Судовий збір в сумі 3654 грн. відшкодовано за рахунок держави.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно копії розписки від 07.06.2004 року ОСОБА_5 взяв у борг у ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 296 909 грн., що було еквіваленто 55 810 доларів США, яку зобов'язувався повернути до 07.06.2005 року (а.с.3).

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 23.06.2006 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 296 909 грн., або еквівалент 55 810 доларів США на день стягнення позики та стягнуто в дохід держави держмито в сумі 2969 грн. та інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн.(а.с. 6).

Згдно довідки відділу ДВС Карлівського РУЮ від 24.02.2015 року на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавчий лист № 2-400/06, виданий 04.07.2006 року Карлівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 296 909 грн. боргу, або в еквіваленті 55 810 доларів США, який на даний час є не виконаним в повному обсязі, а лише на суму 4 107,24 грн. (а.с.5).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, наданим ним розрахунок, на який він посилається як на завдвні реальні збитки у розмірі 1 281 041 грн., по суті є перерахунком гривні по нинішньому курсу долара з відніманням сплаченої за виконавчим листом суми на виконання попереднього рішення суду.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно ч.1,2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Пред»являючи позов, позивач послався саме на цю статтю ЦК Україну, як на правову підставу свої вимог.

Проте, існує спеціальна норма права, а саме ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність саме за порушення грошового зобов»язання, що має місце у даному випадку.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд вірно звернув увагу на це та вказав, що позивач не скористався правом звернення до суду з позовом у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України.

Доводи позивача про те, що хоча зобов»язання і виражене в національній валюті, однак судовим рішенням від 23.06.2006 р. воно конвертовано в іноземну валюту- долари США, а тому його позовні вимоги підлягають задовленню, не заслуговують на увагу, оскільки предметом позики були гроші у національній валюті у розмірі 296 909 грн., які і стягнуті за рішенням суду з відповідача на користь відповідача, рішення набрало законної сили, перебуває на примусовому виконанні.

Як вбачається із змісту боргової розписки, відповідач одержав гроші від позивача в сумі 286 909 грн., сума зазначена прописом, що є еквівалентом 55 810 доларів США (а.с. 3).

Як встановлено судовим рішенням від 23.06.2006 р. по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, що відповідач ОСОБА_5 позичив у позивача ОСОБА_2 296 909 грн., що нквівалент 55 810 доларів США (а.с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доводи позивача про те, що він просив стягнути спірні кошти за період, який не був врахований попереднім судовим рішенням, не заслуговують на увагу, оскільки попереднім судовим рішенням вирішений спір по суті про стягнення грошових коштів за договором позики, відповідальність боржника за порушення грошового зобов»язання передбачена спеціальною нормою матеріального права - ст. 625 ЦПК України.

Правовідносини по договору позики та кредитному договору регулюються різними параграфами глави 71 ЦК України, мають свої особливості та не є тотожними, як стверджує позивач, тому в цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що посилання місцевого суду на право особи вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, як на спосіб захисту майнового права та інтересу особи, унеможливлює його право на відшкодування збитків, завданих порушенням грошового зобов»язання, оскільки такий спосіб захисту у даних правовідносинах, який обрав позивач, не передбачений законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: