У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі - ПАТ «ММК ім. Ілліча) про стягнення суми індексації заробітної плати з компенсацією втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування позовних вимог він посилався на те, що з 02 липня 2004 року до 06 липня 2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. Під час його роботи на підприємстві, при виплаті заробітної плати не проводилася індексація передбачена діючим законодавством, унаслідок чого порушені його права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити йому індексацію заробітної плати. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача індексацію заробітної плати за період з серпня 2004 року до липня 2006 року, а також компенсацію, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 липня 2012 року до часу постановлення судового рішення.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії судової колегії у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_6 заборговану індексацію заробітної плати з компенсацією за період з березня 2003 року по липень 2006 року включно в сумі 407,02 грн та середній заробіток за час затримки виплати індексації заробітної плати з компенсацією в розмірі 3 тис. грн з утриманням ПАТ «ММК ім. Ілліча» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що у період з 02 липня 2004 року до 06 липня 2012 року ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (а. с. 6).

Із наданого відповідачем розрахунку індексації заробітної плати ОСОБА_6 з компенсацією за затримку її виплати вбачається, що за період з липня 2004 року до липня 2006 року сума нарахованої, але невиплаченої індексації складає 195,77 грн, сума компенсації - 211,25 грн. Починаючи з 2006 року позивачу нараховувалася індексація випереджаючим шляхом через підвищення заробітної плати, внаслідок чого за вказаний період заборгованість з індексації та компенсації відсутня (а. с. 17).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що на час звільнення позивача повний розрахунок з ним проведений не був, оскільки не було виплачено суму індексації за період з липня 2004 року до липня 2006 року та компенсації втрати цієї частини заробітної плати.

Крім того, згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті.

Із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Стягуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача у сумі 3 тис. грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні врахував розмір спірної суми по компенсації втрати частини заробітної плати та індексації заробітної плати та частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком у тому числі й щодо періоду за який вона підлягає сплаті, та обґрунтовано застосував принцип співмірності.

Оскільки позивачем не заявлена відмова від частини позовних вимог щодо виплати компенсації заробітної плати за період з серпня 2004 року до липня 2006 року, як зазначено у позовній заяві, позовні вимоги задоволено частково, що потягло застосування судами правила про визначання розміру відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постановах від 03 липня 2013 року справі № 6-60цс13 та від 20 листопада 2013 року № 6-114цс13.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук