Справа № 338/620/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1973/2015
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та моральної шкоди завданих внаслідок ДТП, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 29 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок ДТП.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 березня 2015 року на перехресті вулиць Бандери-Незалежності в м. Івано-Франківську його автомобіль «Chevrolet» д.н.з. НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень внаслідок зіткнення з автомобілем «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням відповідача.

Згідно довідки ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок порушення відповідачем п.16.6 Правил дорожнього руху.

Зазначав, що розмір відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet» складав 7 826,35 грн., страховою компанією було виплачено йому часткове відшкодування завданої шкоди в розмірі 5 156,83 грн., а відповідачем добровільно було відшкодовано франшизу в розмірі 510,00 грн., однак для повного відшкодування шкоди, згідно ч.1 ст. 1194 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а тому просив стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту в розмірі 2 159,52 грн.

Крім того, у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, його автомобіль, який є новим, втратив товарний вигляд, а тому просив стягнути із відповідача 7 826,35 грн.

Також зазначав, що у зв'язку із пошкодженням його майна, йому було також завдано моральну шкоду, що полягала у нервових переживаннях внаслідок неправомірних дій відповідача, прикладанні значних додаткових зусиль для поновлення порушених прав, а також у вжитті додаткових заходів для відновлення попереднього ритму життя, а тому на відшкодування моральної шкоди просив стягнути з відповідача 7 000,00 грн.

Крім того, дорожньо-транспортна пригода призвела до подальших нервових хвилювань та погіршення стану його здоров'я, внаслідок чого він був змушений звертатися за медичною допомогою та перебував на стаціонарному лікуванні з 20 березня по 03 квітня 2015 року, внаслідок чого його здоров'ю була завдана шкода, на відшкодування якої просив стягнути 1 000,00 грн.

Рішенням Богородчанського районного суду від 29 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального права.

Зазначає що він не погоджувався з розміром відшкодування, яке запропонувала йому страхова компанія, оскільки страхового відшкодування було недостатньо для здійснення ремонту пошкодженого автомобіля.

Не погоджується із висновком суду про те, що оцінювач не є судовим експертом, оскільки рішенням Богородчанського районного суду залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду від 13 вересня 2010 року задоволено позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі визначеному оціночним актом виконаним оцінювачем ОСОБА_4 та відхилено заперечення відповідача про незалежність такої оцінки пов'язані з тим, що оцінювач не є судовим експертом, а тому даний звіт про оцінку є належним доказом для визначення розміру завданої шкоди.

Зазначає, що згідно п.7 ст.32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія не робила розрахунку шкоди, пов'язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу, оскільки це не покривається договором страхування.

Вважає, що судом не враховано характер і тривалість страждань, які поніс позивач у зв'язку з відсутністю можливості користуватися належним йому автомобілем.

У зв'язку з вищенаведеним просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з вищенаведених підстав.

ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Представник ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»» в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення збитків з відповідача, які включать вартість відновлювального ремонту та втрату товарного вигляду пошкодженого транспортного засобу, суд першої інстанції виходив з того, що страховою компанією позивачу відшкодовано 5 156, 83 грн. завданої шкоди, з якою погодився позивач, а визначена звітом вартість матеріального збитку, завданого позивачу є неналежним доказом, оскільки такий звіт проведено суб'єктом оціночної діяльності, який не є судовим експертом.

Проте, з таким висновком повністю погодитися не можна.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною другою цієї норми передбачено, що для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Судом встановлено, що 01 березня 2015 року на перехресті вулиць Бандери-Незалежності в м. Івано-Франківську ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos», номерний знак НОМЕР_2, в результаті порушення п. 16.6 Правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Tracket», номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Згідно довідки ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області № 58738945 від 09 квітня 2015 року, внаслідок порушень ОСОБА_3 п. 16.6 Правил дорожнього руху складено адміністративний протокол за статтею 124 КУпАП, а матеріали ДТП направлено до Івано-Франківського міського суду.

Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була забезпечена на підставі полісу № АС/8821551 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»», зі строком дії з 25 березня 2014 року по 24 березня 2015 року.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну відповідно до умов договору становив 50 000,00 грн.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»» від 2 березня 2015 року вбачається, що оцінювачем ОСОБА_5 було проведено огляд транспортного засобу позивача та було виявлено пошкодження передньої лівої дверки, задньої лівої дверки, заднього лівого крила та порогу з лівого боку.

Відповідно до проведеної страховою компанією ремонтної калькуляції від 17 березня 2015 року, вартість ремонту автомобіля позивача складала 5 692, 74 грн.

22 квітня 2015 року страхова компанія сплатила позивачу 5 156,83 грн. вартості ремонту, а відповідач відшкодував франшизу в розмірі 510 грн.

Також встановлено, що 02 березня 2015 року суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу і згідно зі звітом №40/15 про оцінку колісного транспортного засобу від 01 квітня 2015 року, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, заподіяних власнику ТЗ - «Chevrolet Tracket», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП складає 15 652,7 грн., з яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 7 826,35 грн., розмір втрати товарної вартості автомобіля складає 7 826,35 грн. Вартість указаного ремонту складалася з ремонтних робіт, фарбування деталей. Коефіцієнт фізичного зносу деталей КТЗ на момент ДТП дорівнював 0. Строк експлуатації автомобіля - два роки.

Зазначений звіт про визначення розміру матеріального збитку відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої 2003 року № 142/5/2092.

Відповідач, заперечуючи визначений розмір матеріального збитку, посилається на те, що оцінювач не є судовим експертом, в той же час зазначив, що обов'язок по проведенню такої експертизи покладено на позивача.

А тому за відмови в проведенні судової експертизи, колегія суддів вважає, що звіт є належним доказом.

Згідно із ч. 2, 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом 3 п. 3 ч. 1 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом «е» цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Відповідно до п. 32.7 статті 32 Закону України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі № 6-49цс14 власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Згідно протоколу огляду колісного транспортного засобу №40 від 02 березня 2015 року проведеного оцінювачем ОСОБА_4, автомобіль «Chevrolet Tracket», д.н.з. НОМЕР_1 мав наступний характер пошкоджень: дверка передня ліва, дверка задня ліва, боковина задня ліва, які потребували ремонту та фарбування.

Таким чином враховуючи, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування збитків внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, висновок суду про відмову в позові про стягнення втрати товарної вартості є невірним.

Що стосується заявлених вимог про стягнення 2 159,52 грн. недоплаченої вартості відновлювального ремонту, то колегія суддів вважає, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, відсутні підстави для стягнення завданої шкоди у відповідному розмірі із завдавача шкоди.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позову про стягнення збитків, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 826,35 грн. збитків внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу, а в задоволенні позову про стягнення вартості відновлювального ремонту з відповідача слід відмовити.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Щодо відшкодування моральної шкоди та шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, то позивачем не було надано доказів на підтвердження факту завдання йому такої шкоди, тому висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди та шкоди, завданої ушкодженням здоров'я є правильним.

Рішення суду в цій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 29липня 2015 року в частині відмови в задоволені позову про стягнення збитків скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7 826,35 грн. збитків внаслідок втрати товарної вартості транспортного засобу.

В задоволені позову про стягнення вартості відновлювального ремонту - відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук