Ухвала 06 квітня 2015 року м. КиївКолегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:головуючого Гвоздика П.О., суддів: Дербенцевої Т.П., Євтушенко О.І., Остапчука Д.О., Попович О.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання заповітів недійсними, визнання права власності на спадкове майно, в с т а н о в и л а: ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років померла її мати ОСОБА_6, яка за життя склала заповіт, згідно із яким все своє майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 заповіла дочці ОСОБА_3 Позивачка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матір'ю до дня смерті, доглядала її. Однак оформити спадщину у встановленому законом порядку не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, у зв'язку з чим звернулась до суду. ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання заповітів недійсними, визнання права на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їх мати ОСОБА_6 була неписьменною і не могла прочитати і поставити підпис на заповіті. Крім того, ОСОБА_3 спадщину не прийняла, так як в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини не подала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не проживала із спадкоємцем на час його смерті однією сім'єю. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 27 серпня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 після смерті матері - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності за заповітом на 1/8 частини житлового будинку з погосподарськими будівлями АДРЕСА_1 як обов'язкову частину у спадщині після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності за заповітом на 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 як обов'язкову частину у спадщині після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за їх недоведеністю. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2014 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відмовлено з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України. У грудні 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. 1247 ЦК України. Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції зазначеної норми матеріального права, що, на думку заявника, потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявниця наводить: - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року у справі про встановлення нікчемності правочину та визнання права власності у порядку спадкування; - ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2014 року у справі про визнання заповіту недійсним, нікчемним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. У п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» роз'яснено, що під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Надані заявницею ухвали колегій суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2013 року, 12 березня 2014 року як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень ст. 1247 ЦК України не містять ознак, які згідно з вимогами статті 355 ЦПК України є підставою для перегляду судових рішень, тому у допуску справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити. Керуючись ст. 355 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а:У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до Красносільської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання заповітів недійсними, визнання права власності на спадкове майно, за заявою ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2014 року до провадження Верховного Суду України відмовити.Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді Т.П. Дербенцева О.І. Євтушенко Д.О. Остапчук О.В. Попович