АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року за позовом Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що він є правонаступником Криворізького державного педагогічного університету, котрим 08 листопада 2009 року було укладено з ОСОБА_2 договір №18/09 про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб, за умовами якого зобов'язався за рахунок відповідача в період з 01 жовтня 2009 року по 30 вересня 2014 року здійснити підготовку здобувача, за формою навчання - без відриву від виробництва, за спеціальністю - теорія навчання. Вартість послуги становить 10 015 грн. за весь строк навчання.

Посилаючись на те, що відповідач систематично порушувала умови договору, не виконуючи обов'язок по оплаті вартості навчання, у зв'язку з чим 01 листопада 2012 року її було відраховано з університету, позивач просив стягнути з неї суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції 3 567, 66 грн., 3% річних - 155,38 грн., пеню - 42,98, а всього 3 766,02 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 3 723,04 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення та про ухвалення нового.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зі справи вбачається, що 08 листопада 2009 року між Криворізьким державним педагогічним університетом, правонаступником якого є Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет" та ОСОБА_2 було укладено договір №18/09 про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб. Вартість послуги становить 10 015 грн. за весь строк навчання.

За умовами договору навчальний заклад зобов'язався забезпечити якісну наукову підготовку здобувача за спеціальністю - теорія навчання згідно з програмою та індивідуальним планом, наукове керівництво (консультування) та інше, а відповідач зобов'язалася своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки встановлені договором, виконувати вимоги статуту виконавця організації щодо надання освітніх послуг, оволодіти науковими знаннями, практичними навичками, професійною майстерністю за обраною спеціальністю тощо.

23 вересня 2009 року відповідач подала заяву про зарахування її здобувачем, на підставі якої, наказом №46а від 01 жовтня 2009 року була зарахована на кафедру психології та педагогічних технологій на період з 01 жовтня 2009 року по 30 вересня 2014 року за спеціальністю - теорія навчання.

Наказом №60 ад від 26 жовтня 2012 року відповідача було відраховано з університету у зв'язку з невиконанням умов договору, за порушення п.п.3.1, 4.4 якими передбачено своєчасне внесення плати за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Відповідно до приписів ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно зі ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.903 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що на час відрахування з університету відповідач мала заборгованість за договором, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становила 3 723,04 грн.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що 05 травня 2011 року відповідач подала позивачеві заяву про розірвання договору про підготовку здобувача за рахунок коштів фізичних осіб, не є підставою для скасування рішення, оскільки 16 травня 2011 року вказана заява була відкликана ОСОБА_2, про що свідчить її власноручний запис в журналі реєстрації пропозицій, заяв та скарг позивача. Крім того, факт відкликання заяви про розірвання договору відповідач визнала в суді апеляційної інстанції.

Посилання апеляційної скарги на відсутність доказів про надання ОСОБА_2 освітньої послуги після спливу першого року навчання, не може бути прийнято до уваги, оскільки не звільняє її від виконання умов договору. Більше того, питання про припинення дії договору у зв'язку з ненаданням їй освітньої послуги ОСОБА_2 не ставила, проти чого не заперечувала в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

ОСОБА_3