Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/240/15 Головуючий у 1 інстанції: Тверський С.М.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„26" березня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Книш С.В.

за участю прокурора: Забутного О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Артемівської міської ради на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4. Артемівської міської ради, третя особа: КП "Артемівське бюро технічної інвентаризації", про визнання права власності на підставі добросовісного придбання майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Артемівської міської ради, третя особа: КП "Артемівське БТІ", про визнання права власності на підставі добросовісного придбання майна.

У позові зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2008 року вона придбала у відповідача ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

При підписанні зазначеного договору купівлі-продажу в нотаріальній конторі нею був проведений повний розрахунок з продавцем.

Після вищезазначеної угоди у Артемівському БТІ нею належним чином було зареєстровано право власності на майно, що підтверджується витягом з реєстру прав власників за № 18705303 від 16.09.2008 року.

У 2010 році довідалася, що відчужена їй квартира була продана ОСОБА_3 ОСОБА_5 за дорученням від ОСОБА_4 без належних правових підстав. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2012 року було задоволено позов прокурора м. Артемівська в інтересах Артемівськоїміської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири, посвідчений нотаріально 14.06.2007 року, був визнаний недійсним.

Оскільки при здійсненні покупки вказаної квартири вона не знала про відсутність у ОСОБА_4 права на відчуження цієї квартири, а отже в подальшому і у ОСОБА_3, вона є добросовісним набувачем.

Посилаючись на зазначені обставини, в порядку ст. 388 ЦК України, на підставі добросовісного придбання майна просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Доненцької області від 10 жовтня 2014 року у зв"язку зі зміною прізвища позивачем визнано ОСОБА_2.

Рішенням Артемівського районного суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року позов задоволено.

Визнано право власності на підставі добросовісного придбання майна за ОСОБА_2 на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Артемівський міжрайонний прокурора Донецької області в інтересах Артемівської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд виходив з його доведеності, оскільки право власності на квартиру позивач набула на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2008 року, вказане право відповідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України є непорушним, а тому можливість позбавлення її власності шляхом витребування майна буде суперечити вимогам закону.

З висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов"язаний з"ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення , та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов"язково повинні бути зазначені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримано.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулась за захистом свого права( ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3,4 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст. 31 ЦПК України позивачеві належить й право визначення предмета та підстав позову.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування підстав звернення із позовом ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1, оскільки при укладанні з ОСОБА_3 договору від 12.09.2008 року купівлі-продажу цієї квартири вона не знала, що у ОСОБА_4, який 14.06.2007 року продав цю квартиру ОСОБА_3, було відсутнє право на її відчуження.

Рішенням Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2012 року було задоволено позов прокурора м. Артемівська в інтересах Артемівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 14.06.2007 року між ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4, та ОСОБА_3, оскільки, як втановлено судом, зазначена квартира належить до державного житлового фонду, право власності на неї ОСОБА_4, від імені якого вона була продана ОСОБА_3, зареєстрував на підставі підробного судового рішення(а.с.24-27).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.04.2014 року було відкрито провадження у справі за позовом Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Артемівської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна у виді квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача.

Ухвалою від 14 липня 2014 року провадження по даній справі за позовом ОСОБА_2 було зупинено до вирішення справи за позовом Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Артемівської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна(а.с.30), однак лише за заявою ОСОБА_2, ухвалою від 01 серпня 2014 року провадження по спарві було відновлено.

Між тим, відповідно до роз"яснень п.24 постанови Вищеного спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 року „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речовиї прав" , саме під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі ст. 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати(добросовісний набувач). У такому разі пред"явлення позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (ст. 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Таким чином, розгянувши після відновлення провадження по справі позов ОСОБА_2 по суті, уваги на те, що обраний позвачкою спосіб захисту не є належним і не може застосовуватися для захисту прав власності добросовісного набувача, суд не звернув, у зв"язку з чим ухвалив незаконне рішення.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України зазначене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення., яким у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки у даному випадку визнання права власності з підстав добросовісності набуття належним способом захисту не являється.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Артемівської міської ради задовольнити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2014 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4. Артемівської міської ради про визнання права власності на підставі добросовісного придбання майна,- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: