печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4064/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І. ,

при секретарі - Міщенко О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участі третьої особи ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії та про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до ПАТ «Дельта Банк», які під час судового розгляду представник ОСОБА_3 уточнила і просила зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в розмірі 8 059 доларів США 13 центів, стягнути з відповідача 3% річних за період з 15.12.2014р. по 03.02.2015р. в розмірі 37 доларів США 65 центів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач маючи на праві власності грошові кошти, розміщені у відповідача не має можливості ними користуватись.

Під час судового розгляду представник позивача та третьої особи ОСОБА_3 підтримала вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та надані письмові докази.

Відповідач ПАТ «Дельта Банк» подав свої письмові заперечення, згідно яких посилаючись на Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», введення тимчасової адміністрації та відсутність обґрунтованих доводів щодо повернення вкладу в іноземній валюті, просив відмовити у задоволення вимог позивача.

Суд вислухавши представника позивача ОСОБА_3, вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що 30 травня 2014 року між ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) укладено Договір № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США (далі - Договір від 30.05.2014 року).

Відповідно до Договору від 30.05.2014 року ОСОБА_2 по 04 червня 2015 року розмістив у Банку вклад у розмірі 15992 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто два) долари США 25 центів, на який Банк мав здійснювати нарахування процентів за процентною ставкою 11,5% річних.

Між ОСОБА_2 та Банком було досягнуто згоду змінити умови Договору від 30.05.2014 року, шляхом його розірвання, а саме: розмір вкладу було зменшено з 15992 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто два) долари США 25 центів до 7992,25 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто два) долари США 25 центів, а строк розміщення вкладу було припинено 08 грудня 2014 року, внаслідок чого проценти за користування вкладом було нараховано у розмірі 38 (тридцять вісім) доларів США 03 центів.

Відповідно до п. 1.9 Договору від 30.05.2014 року нараховані проценти за вкладом виплачуються щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти нараховані відповідно до умов цього Договору від 30.05.2014 року, а також у день повернення Вкладу в кінці строку дії цього Договору або в іншій термін дострокового припинення дії цього Договору від 30.05.2014 року у випадках передбачених, цим Договором від 30.05.2014 року та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_2 в установі Банку. Нараховані проценти суму вкладу не збільшують.

Відповідно до п.1.10 Договору від 30.05.2014 року вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п.1.3 даного Договору від 30.05.2014 року, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використання електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_2 в установі Банку.

08 грудня 2014 року закінчився строк розміщення вкладу ОСОБА_2 за Договором від 30.05.2014 року, внаслідок чого депозит в розмірі 7992 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто два) долари США 25 центів та проценти за користування вкладом було нараховано у розмірі 38 (тридцять вісім) доларів США 03 центи, що в сумі становить 8030 (вісім тисяч тридцять) доларів США 28 центів, були зараховані на поточний рахунок ОСОБА_2.

Однак, після зарахування 8030 (вісім тисяч тридцять) доларів США 28 центів на поточний рахунок, Банк не повернув ОСОБА_2 вказаних грошових коштів.

Третя особа ОСОБА_2 вирішив скористатись його невід'ємним правом, наданим йому положеннями Цивільного кодексу України, та відступив ОСОБА_1, право вимоги за вищевказаними грошовими коштами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ніш своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

05 січня 2015 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 укладено Договір відступлення права вимоги (цесії) (далі - Договір від 05.01.2015 року).

Відповідно до п.1.1 Договору від 05.01.2015 року в порядку та на умовах, визначених цим Договором від 05.01.2015 року в день укладення цього Договору, ОСОБА_2 відступає , а позивач набуває право вимоги, належне ОСОБА_2, і стає кредитором за Договором № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США від ЗО травня 2014 року між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та стає кредитором щодо грошових коштів ОСОБА_2, які знаходяться на розрахунковому рахунку НОМЕР_1.

Відповідно до п.1.2. Договору від 01.05.2015 року за цим Договором від 05.01.2015 року позивач набула право вимагати від Банку належного виконання обов'язків щодо сплати позивачу усіх грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_1 згідно з Договором № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США від 30 травня 2014 року між ОСОБА_2 та Банком, в тому числі суму вкладу та проценти на загальну суму 8030 (вісім тисяч тридцять) доларів США 28 центів за Договором № 2536 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» у доларах США від 30 травня 2014 року між ОСОБА_2 і Банком.

Тобто, відповідно до Договору від 05.01.2015 року до позивача перейшли всі права ОСОБА_2 за Договором від 30.05.2014 року, в тому числі його права споживача банківських послуг.

05.01.2015 року, у зв'язку з укладенням між позивачем та ОСОБА_2 Договору від 05.01.2015 року позивач письмово звернулась до Банку із заявою (далі - Заява від 05.01.2015 року).

Відповідно до Заяви від 05.01.2015 року позивач повідомила Банк про факт відступлення мені права вимоги за Договором від 30.05.2014 року шляхом укладення Договору від 05.01.2015 року, копію якого разом із Заявою від 05.01.2015 року надала до Банку.

Крім того, відповідно до Заяви від 05.01.2015 року позивач просила Банк, у зв'язку із відступленням мені права вимоги за Договором від 30.05.2014 року, повернути позивачу суму вкладу та нараховані відсотки готівкою в доларах США за Договором від 30.05.2014 року.

Також відповідно до Заяви від 05.01.2015 року позивач просила Банк повідомити письмово про місце та час отримання коштів за Договором від 30.05.2014 року.

Банк листом № 05-2739099 від 05.01.2015 року (далі - Лист від 05.01.2015 року) погодився із фактом відступлення за Договором від 05.01.2015 року ОСОБА_2 позивачу права вимоги щодо вкладу та процентів за Договором від 30.05.2014 року, оскільки відповідно до Листа від 05.01.2015 року Банк повідомив , що позивач може протягом одного банківського дня отримати лише частину суми у межах до 15 000 гривень на добу в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Тобто, для отримання всієї суми грошових коштів позивач мала декілька разів звернутись до Банку, щоб в сумі отримати усі грошові кошти.

Однак, станом на 03 лютого 2015 року Банком проігноровано усі звернення позивача , не виконано положення Листів від 05.01.2015 року та від 16.01.2015року, в яких Банк зобов'язувався видати позивачу грошові кошти, право вимоги щодо яких позивач придбала 05.01.2015 року за Договором від 05.01.2015 року щодо банківського вкладу за Договором від 30.05.2014 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

На виконання умов Договору від 30.05.2014 року, ОСОБА_2 здійснив вклад на рахунок Банку, в той час, як Банк зобов'язаний був повернути цей вклад разом із процентами за користування коштами на вимогу ОСОБА_2 у будь- який час після спливу строку розміщення вкладу та настання терміну повернення вкладу, згідно з Договором від 30.05.2014 року.

Враховуючи факт відступлення за Договором від 05.01.2015 року ОСОБА_2 позивачу права вимоги за Договором від 30.05.2014 року, то Банк наразі зобов'язаний повернути цей вклад разом із процентами за користування коштами на вимогу позивача .

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 Цивільного кодексу України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина 1 ст. 633 Цивільного кодексу України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 Цивільного кодексу України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь - яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник, так і правонаступник вкладника за договором відступлення права вимоги, за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України визначається: за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 р. № 516), за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором (

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. № 516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит).

Відповідно до абз. 2 п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. № 516 за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати - вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Однією з основних умов вищезазначених договорів є можливість зняття коштів у безготівковій формі шляхом перерахування відповідної суми коштів з вкладного рахунку на поточний рахунок.

Тобто, внесені вклади, відповідно до Договору від 30.05.2014 року є строковим вкладом.

Заяви з вимогами про повернення коштів, як зазначалося вище, були направлена до Банку, проте останній свої зобов'язання щодо повернення коштів не виконав.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Тому, відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу згідно з Договором від 05.01.2015 року, Банк порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

У ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції, вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Частина 1 ст. 1061 Цивільного кодексу України визначає, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Абзацом 1 п. 3.5. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516 (далі - Положення від 03.12.2003 року № 516), встановлено, що проценти на банківський вклад (депозит) виплачуються вкладникові на його вимогу відповідно до строків, визначених у договорі банківського вкладу (депозиту).

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 року № 516, банк сплачує вкладнику, суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

ОСОБА_2 було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США. І саме щодо відступлення права вимоги за вкладом в іноземній валюті було укладено Договір від 05.01.2015 року. У зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів позивачу повинно здійснюватись також у доларах США.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи, що Банк взяті на себе договірні зобов'язання за Договором від 30.05.2014 року та з врахуванням Договору від 01.05.2015 року не виконав, то з Банку на користь позивача слід стягнути кошти за Договором від 30.05.2014 року та нараховані відповідно до його умов відсотки.

Станом на 03.02.2014 року сума грошових коштів за Договором від 30.05.2014 року становить 8030 (вісім тисяч тридцять) доларів США 28 центів та нараховані за січень 2015 року проценти у розмірі 28 (двадцять вісім) доларів СІЛА 85 центів, що в сумі становить 8 059 (вісім тисяч п'ятдесята дев'ять) доларів США 13 центів.

Суд відхиляє заперечення відповідача та враховує те, що порушення прав позивача відбулось до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Згідно зч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки Банк прострочив виконання зобов'язань за Договором від 30.05.2014 року спочатку ОСОБА_2, а наразі позивачу, у зв'язку з переходом до мене усіх прав ОСОБА_2 за Договором від 05.01.2015 року, то з Банку на користь позивача відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 3% річних в сумі 37,65 долари США за період з 09.12.2014 року по 03.02.2015 року.

З відповідача необхідно стягнути судовий збір, оскільки позивач був звільнений від його сплати під час пред'явлення позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525,526,625,1058,1061,1066,1068 ЦК України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 059 доларів США 13 центів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 3 % річних за період 15.12.2014р. по 03.02.2015р. в розмірі 37 доларів США 65 центів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ,- в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.