Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Головного управління Міндоходів у Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Вимоги мотивовано тим, що 01 серпня 2011 року було порушено кримінальну справу № 99116508 щодо ОСОБА_4 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. У зв'язку з цим 09 серпня 2011 року було винесено постанови про проведення обшуку у житлових приміщеннях кв. кв. 14, 15, 17 по АДРЕСА_1, що належать на праві власності йому та його дружині ОСОБА_5

Під час обшуку посадовими особами податкової міліції було вилучено комп'ютерну техніку, придбану ОСОБА_3 та передану в орендне користування товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова група «Вершина», керівником якого він є, а саме: ПК на базі Intel Pentium - 3520 грн, придбаний 24 лютого 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Pentium Е5700 - 6746, 25 грн, придбаний 14 квітня 2011 року, ПК на базі Intel Pentium Е5700 - 6256, 25 грн, придбаний 29 березня 2011 року, ПК на базі Intel Core і5 - 11558,75 грн, придбаний 16 лютого 2011 року, ПК на базі Intel Core і3 - 8837,50 грн, придбаний 26 травня 2011 року, (ПК) на базі Intel Pentium Е5700 - 11997, 30 грн, придбаний 26 травня 2011 року, ноутбук Fujitsu-Siemens AMILO M1425, вартістю 7 684, 98 грн, два дискових накопичувача. На момент вилучення ПК знаходилися у робочому стані, на них було встановлено операційне програмне забезпечення, бухгалтерські програми, електронні ключі до банківських платежів, програма 1С.

19 листопада 2012 року відповідними службовими особами ВНМ Красногвардійського району м. Дніпропетровська було розглянуто виділені із кримінальної справи відносно нього матеріали і винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. ст. 205, 212 КК України за відсутності події злочину. Речі та документи, вилучені під час обшуку, передано на зберігання ГВПМ ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.

При поверненні вилученого майна з'ясувалося, що сім ПК є розібраними, розукомплектованими та неробочими, акумуляторна батарея до ноутбука вийшла з ладу.

Посилаючись на те, що обшук та вилучення майна проведено із порушенням ст. 186 КПК України, Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, а незаконність притягнення його як обвинуваченого підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи, ОСОБА_3 просив суд стягнути із відповідачів вартість пошкоджених під час зберігання об'єктів у загальному розмірі 51 546, 05 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн, завдану незаконними діями органу досудового слідства щодо нього та його майна.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

На суд апеляційної інстанції такі обов'язки покладаються в силу положень ст. 303 ЦПК України.

У справі встановлено, що 01 серпня 2011 року було порушено кримінальну справу № 99116508 щодо ОСОБА_4 за фактом скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України. Судом Кіровського районного суду м. Дніпропетровська 09 серпня 2011 року було винесено постанови про проведення обшуку у житлових приміщеннях кв. кв. 14, 15, 17 по АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_3 та його дружині ОСОБА_5

Під час обшуку посадовими особами податкової міліції було вилучено комп'ютерну техніку, придбану ОСОБА_3 та передану в орендне користування товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Промислова група «Вершина», керівником якого він є, а саме: ПК на базі Intel Pentium - 3520 грн, придбаний 24 лютого 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Celeron - 1700,00 грн, придбаний 28 січня 2011 року, ПК на базі Intel Pentium Е5700 - 6746, 25 грн, придбаний 14 квітня 2011 року, ПК на базі Intel Pentium Е5700 - 6256, 25 грн, придбаний 29 березня 2011 року, ПК на базі Intel Core і5 - 11558,75 грн, придбаний 16 лютого 2011 року, ПК на базі Intel Core і3 - 8837,50 грн, придбаний 26 травня 2011 року, (ПК) на базі Intel Pentium Е5700 - 11997, 30 грн, придбаний 26 травня 2011 року, ноутбук Fujitsu-Siemens AMILO M1425, вартістю 7 684, 98 грн, два дискових накопичувача.

19 листопада 2012 року відповідними службовими особами ВНМ Красногвардійського району м. Дніпропетровська було розглянуто виділені із кримінальної справи відносно позивача матеріали і винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи за ст. ст. 205, 212 КК України за відсутності події злочину. Речі та документи, вилучені під час обшуку, передано на зберігання ГВПМ ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська.

26 березня 2014 року частину вилученого майна позивачу було повернуто (а. с. 105). Отримати інше майно ОСОБА_3 відмовився, посилаючись на те, що сім ПК є розібраними, розукомплектованими та неробочими, акумуляторна батарея до ноутбука вийшла з ладу.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про відмову у позові про стягнення майнової шкоди - вартості пошкодженого під час зберігання органом досудового слідства майна, апеляційний суд виходив із того, що позивач не надав доказів вартості комп'ютерної техніки, яка залишилася неповернутою, не надав доказів її несправності, що має наслідком неможливість використання ПК за призначенням, як і не надав доказів на підтвердження робочого стану техніки на момент її вилучення.

Із такими висновками погодитися не можна.

Порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду визначений Інструкцією, яка затверджена спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.

Пунктами 6, 7, 8, 86 Інструкції передбачено, що для вилучення об'єктів, застосування яких потребує певних навиків, точної фіксації їх якісних характеристик, індивідуальних ознак та визначення вартості, залучаються відповідні спеціалісти. У необхідних випадках виявлення та вилучення предметів, цінностей та документів фіксується фотозйомкою, відеозаписом та

іншими науково-технічними засобами (п. 6).

У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об'єкт був виявлений. Про вилучення майна, на яке для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації накладено арешт, складається окремий протокол, у порядку, передбаченому чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому все майно, яке вилучається (описується), також має бути перераховане із зазначенням вищевказаних відмінних індивідуалізуючих ознак кожного предмету (п. 7).

Виходячи з обставин справи, слідчий, працівник органу дізнання, прокурор можуть вилучити частину об'єкта, на якому знаходяться або можуть знаходитися сліди (мікросліди), які мають відношення до розслідуваної справи, якщо немає можливості вилучити об'єкт у цілому. При цьому вони зобов'язані запобігати пошкодженню предметів, які належать потерпілим та іншим особам, а в разі неминучості пошкодження вживати заходів щодо відшкодування заподіяної громадянам шкоди. У випадку виникнення спору про розмір відшкодування він вирішується у порядку цивільного судочинства (п. 8).

У разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41. Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки (п. 86).

Згідно ч. 11 п. 14 наведеного Положення, у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред'являється до цього органу.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі ст. 60 ЦПК України покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ч. 2 ст. ст. 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року).

Відмовляючи позивачу у задоволенні апеляційної скарги та залишаючи рішення суду першої інстанції про відмову у позові без змін, апеляційний суд в ухвалі не навів мотивів, з яких відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано оцінки акту огляду комп»ютерної техніки від 26 березня 2014 року, який він надавав як доказ того, що декілька вилучених під час обшуку комп»ютерів при їх огляді 26 березня 2014 року перебувають у неробочому стані.

Не можна погодитися з висновками апеляційного суду й у частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Інститут відшкодування моральної шкоди має міжгалузевий характер та визначається як загальними (ст. 23 ЦК України), так і спеціальними нормами галузевого законодавства відносно конкретних суб'єктів деліктних відносин (ст. ст. 1167, 1176 ЦК України, Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»).

Відмовляючи позивачу у позові про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини врегульовані кримінальним процесуальним законодавством, яке не передбачає можливості та підстав для відшкодування моральної шкоди. При цьому не вирішив позов з огляду на підстави обґрунтування його позивачем у позовній заяві.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд не виправив цієї помилки.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню відповідно до ст. 338 ЦПК України із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко