Номер провадження: 22-ц/785/7595/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - «Про стягнення заборгованості по заробітній платі», -

ВСТАНОВИЛА:

28.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були зменшенні, по якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 89960,98 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що 18.03.2013 року позивача було прийнято на посаду юрисконсульта першої категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком». 14.04.2015 року позивач був звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв*язку із скороченням штату. У день звільнення, як стверджує позивач, йому стало відомо, що роботодавцем систематично порушувалось законодавство про оплату праці в частині неповної виплати місячної премії за період з 18.03.2013 року і до моменту звільнення.

Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, стягнуто з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 899,60 грн. відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2015 року про виправлення описки у рішенні суду.

19.08.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу за вказане рішення суду, по якій просить скасувати рішення районного суду, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 з 18.03.2013 року працював на посаді юрисконсульта першої категорії відділу правового забезпечення філії «Дирекція первинної мережі ПАТ «Укртелеком» згідно наказу № 250-к від 18.03.2013 року (виносне робоче місце в РЦТЕТТМ-4 м. Одеса).

Згідно наказу № 609-к від 04.08.2015 року позивач був звільнений із займаної посади з 14.04.2015 року згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ст.10 Кодексу законів про працю України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст.13 Кодексу законів про працю України, у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: …нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та інш.).

Відповідно до ст.18 Кодексу законів про працю України, положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Згідно до п. 2.9 додатку 1 до колективного договору ПАТ «Укртелеком» на 2011-2014 роки, передбачено, що преміювання працівників товариства за основними результатами господарської діяльності, за виконання особливо важливих завдань здійснюються згідно з положеннями, затвердженими рішенням правління ПАТ «Укртелеком» та погоджених з комітетом об'єднаної профспілкової організації ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складає:

основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що за своїм походженням премія відноситься до «інших заохочувальних та компенсаційних виплат», порядок її виплати врегульовується колективним договором, який діє на підприємстві, у звязку з чим вимоги позивача є необґрунтованими.

Посилання позивача на те, що він мав отримувати премію відповідно до іншого порядку через те, що він не працював на виносному робочому місці були обґрунтовано не прийнятті до уваги районним судом, оскільки відповідно до наказу № 250-К від 18.03.2013 року позивач приймався на роботу до відділу правового забезпечення на виносне робоче місце. З вищевказаним наказом позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у наказі.

Інших порушень в нарахуванні та виплати премії судом не встановлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримував премію у період з березня 2013 року по березень 2015 року, яка виплачувалась йому за результатом оцінки його роботи.

Премія не є обовязковою до нарахування та не має постійного характеру, а є заходом заохочення працівника та може бути виплачена у встановленому товариством порядку та нарахована працівнику з урахуванням оцінки його роботи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є недоведеними та непідтвердженими, у звязку з чим неспроможними та такими, що не спростовують висновків суду, не маючи підстав та доведеності для задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

28.10.2015 року м. Одеса