Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Джуги С.Д.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_4 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 серпня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2002 році за згоди всіх мешканців будинку на АДРЕСА_1 вона самовільно збудувала фундамент (терасу) площею 33,4 кв. м. У січні 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Ужгорода її було притягнуто до адміністративної відповідальності й зобов'язано припинити будівельні роботи. Зазначала, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на самочинно збудоване майно вона звернулась до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, однак їй було роз'яснено, що право власності на самочинно побудоване майно визнається на підставі судового рішення.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право власності на самочинно збудовану терасу площею 33,4 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 16 серпня 2012 року даний позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.06.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилено та залишено без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.08.2012 року.

Ухвалою ВССУ від 24.12.2014 року скасовано ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23.06.2014 року та направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року повторно залишено без змін рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.08.2012 року.

Однак ухвалою ВССУ від 17.06.2015 року скасовано ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 05.03.2015 року та направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Таким чином предметом даного апеляційного провадження є апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16.08.2012 року.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19.08.2015 року замінено по даній справі позивача ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_6

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, вважає що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво прибудови (тераси) не порушує права третіх осіб, і при цьому власник земельної ділянки - виконавчий комітет Ужгородської міської ради, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на зазначене нерухоме майно.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що біля будинку на АДРЕСА_1 було прибудовано фундамент (терасу) площею 33,4 кв. м. 18 січня 2011 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області винесено припис, за яким встановлено порушення положень ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме самочинно збудовано ОСОБА_5 фундамент (терасу) на АДРЕСА_1 та зобов'язано припинити будь-які будівельні роботи й запропоновано приступити до виготовлення дозвільних документів згідно чинного законодавства. 18 січня 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області складено протокол про адміністративне правопорушення, а 19 січня 2012 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності й накладено на неї штраф у розмірі 170 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Однак ОСОБА_5, як особою, що стверджує про здійснення нею самочинного будівництва, не надано суду жодних доказів про відведення їй земельної ділянки у спільному дворі багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва спірної тераси.

При цьому не може братися до уваги договір оренди земельної ділянки на якій розташована спірна тераса від 31.01.2014 року, який укладений між Ужгородською міською радою та ОСОБА_6 (правонаступником ОСОБА_5), оскільки апеляційний суд перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, встановлює чи було чітко дотримано судом першої інстанції вимог ст. 214 ЦПК України, в тому числі щодо встановлення фактичних даних, які мають значення для справи та доказів на їх підтвердження, станом саме на момент ухвалення такого рішення.

Таким чином на момент постановлення судом оскаржуваного рішення, була відсутня така обов'язкова обставина для визнання права власності на самочинне будівництво як відведення позивачу земельної ділянки для цієї мети.

Крім того, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 30 березня 2012 року № 6«Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» не може бути застосовано правила ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди та про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Відповідно до Додатку Б Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» ДБН В.2.2-15-2005, тераса - обгороджена відкрита прибудова до будинку у вигляді площадки для відпочинку, що може мати дах; розміщується на землі або над нижче розташованим поверхом.

Тобто, згідно чинного будівельного законодавства тераса є виключно прибудовою, а відтак право власності на неї не може бути визнано на підставі ст. 376 ЦК України.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову, а тому рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 338 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в інтересах яких діє ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 16 серпня 2012 року скасувати та ухвалити по даній справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді