АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/39/15 Справа № 172/866/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порох К. Г. Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Ялової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батька, та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року відмовлено в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису про встановлення батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відомостей про батька ОСОБА_2 за безпідставністю вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2013 року, до досягнення сином повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.1 п.1 367 ЦПК України рішення допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір - 243,6 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про виключення з актового запису відомостей про батька, та задовольняючи зустрічний позов про стягнення аліментів суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що із свідоцтва про народження, виданого виконкомом Письменської селищної ради Васильківського району Дніпропетровської області 04 січня 2012 року та повторно виданого 18 липня 2013 року на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що батьками останнього вказані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3 (а.с.15,21).

Відповідно до ст.121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

ОСОБА_2 включений в актовий запис про народження дитини за заявами його та матері дитини відповідно до ч.1 ст.126 СК України.

Згідно ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126,127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

За клопотанням позивача ОСОБА_2 судом призначені та проведені дві судово-біологічні генетичні експертизи для встановлення факту кровного споріднення позивача та дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_3.

Згідно висновку експертизи №293 від 18.10.2013 року встановлено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявилися у припустимого батька, таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_3 (а. с.30-34).

Крім того за клопотанням позивача ОСОБА_2 судом призначена по справі повторна судово-біологічна генетична експертиза, за висновком якої відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявилися у припустимого батька та встановлено, що громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого громадянкою ОСОБА_3. Вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а.с. 53-57 ).

Зазначені висновки експертиз не спростовані ОСОБА_2, визнаються ОСОБА_3, узгоджуються з наведеними сторонами обставинами по справі щодо їх спільного батьківства відносно дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином, суд визнав висновки експертизи у справі достовірними, допустимими та належними доказами щодо факту батьківства сторін відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки факт походження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині кровного споріднення із позивачем ОСОБА_2 не спростований та є зареєстрованим в установленому законом порядку, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_2 про виключення з актового запису відомостей про батька задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182-183,191 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому повинен утримувати дитину до її повноліття.

Дитина проживає із ОСОБА_3. та знаходиться на її утриманні (а.с.22).

З урахуванням чого, суд вважав можливим задовольнити вимоги ОСОБА_3. та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення нею 18 річного віку, починаючи з 11 вересня 2013 року.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що період зачаття дитини відбувся наприкінці березня 2011 року, коли сторони ще не були знайомі між собою, а висновки обох експертиз, проведених в одній установі, викликають сумніви у достовірності, у зв'язку із чим була необхідність проведення повторної експертизи в іншій експертній установі.

Як вбачається із матеріалів справи, протягом розгляду цієї справи ОСОБА_2 неодноразово вказував на початок свого особистого знайомства із ОСОБА_3, який визначався весною 2011 року. Точної дати при цьому він не зазначав.

Відповідно до роз'яснення пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За клопотаннями ОСОБА_2 була проведена судово-медична молекулярно-генетична експертиза №293 від 18.10.2013 року.

Оскільки ОСОБА_2 піддав сумніву висновки цієї експертизи, суд відповідно до вимог ч.2 ст.150 ЦПК України призначив повторну експертизу, висновок якої №10 від 17.01.2014 року також долучений до матеріалів справи. За висновками цих двох експертиз вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 складає не менше 99,999%, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків (а.с.30-34,53-57).

Зазначені висновки судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз складені відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу", п.2.5. Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України №6 від 17.01.1995 року, ст.ст.143,147 ЦПК України, та не спростовані ОСОБА_2 іншими достовірними доказами.

Та обставина, що обидві експертизи проведені у одній установі - Комунальному закладі "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" не свідчить про їх недостовірність, оскільки заявляючи клопотання про проведення повторної експертизи (а.с.42,43), ОСОБА_2 не просив визначити іншу експертну установу, відповідно до вимог ч.4 ст.143 ЦПК України. У зв'язку із чим, його посилання в апеляційній скарзі про необхідність проведення повторної експертизи у іншій установі нічим об'єктивно не вмотивовані.

Таким чином, ОСОБА_2 не надав суду достовірних та належних доказів, які б свідчили про інші обставини, ніж встановив суд першої інстанції, і як наслідок не довів свої позовні вимоги про те, що він не є батьком дитини, відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.ст.11,60,131 ЦПК України.

У зв'язку із чим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів із моменту проголошення.

Судді: