Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Харитонової Г. Л. , при секретарі Гомзяковій А.С. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа : служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення судових витрат та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і особи: служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 , служба у справах дітей ОСОБА_3 райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

5 грудня 2014 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, де зазначила, що 11 червня 2005 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, актовий запис № 345.. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя у них не склалося, що привело до припинення шлюбних стосунків у серпні 2014 року. В наступний час між нею та відповідачем не досягнуто угоди відносно того, з ким з них буде проживати їх донька. Вона вважає, що дитина має проживати разом з нею, оскільки вона в змозі утворити належні умови для її виховання та розвитку. У неї є своя квартира, з відповідачем вони зараз мешкають окремо. Малолітня донька ОСОБА_4 є хворобливою дитиною та потребує лікування та догляду, у неї є медична освіта та графік роботи дозволяє здійснювати належний догляд за дитиною під час хвороби. Просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.( а.с.5 ,18-19).

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу були залишені без розгляду за заявою позивачки ОСОБА_1А.( а.с.48,97).

21 січня 2015 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя звернувся ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , 3-і особи : служба у справах дітей Іллічівськом рай адміністрації Маріупольської міської ради , служба у справах дітей ОСОБА_3 рай адміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 ,де зазначив, що 11 червня 2005 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб, від якого народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 жовтня 2014 року з нього на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів. Після припинення сімейних відносин, відповідачка разом з дитиною стала проживати у своєї матері за адресою : м. Маріуполь, вул.. 9-ї Авіадівізії АДРЕСА_1. Він мешкає у власній квартирі за адресою : АДРЕСА_2.. До 24.11.2014 року він постійно спілкувався з донькою та допомагав їй. З 24.11.2014 року відповідачка та їх мати стали чинити перешкод у його спілкуванні з дитиною. У звязку з протиправною поведінкою відповідачки він звертався до голови ОСОБА_3 райадміністрації , у службу по справах дітей та до уповноваженого з питань протидії корупції. Протягом двох тижнів, а саме , з кінця грудня 2014 року по січень 2015 року донька мешкала разом з ним та не бажав жити з відповідачкою. Він працює на ПАТ ММК ім. Ілліча , має високий дохід, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має у власності двокімнатну квартиру. У нього є всі необхідні умови для виховання та догляду за дитиною, є окрема кімната, іграшки, меблі. Просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним та стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати..( а.с. 44-46).

Ухвалою суду від 21 січня 2015 року позови було обєднано в одне провадження.( а.с.49).

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року. 4 червня 2008 року у них народилася донька ОСОБА_4. У серпні 2014 року вона разом з дитиною перейшла жити до своєї матері за адресою : АДРЕСА_3. В звязку з тим,що між нею та відповідачем не було знайдено порозуміння щодо виховання дитини, вони зверталися до служби у справах дітей Іллічіської райадміністраціїї, був складений договір щодо участі у вихованні дитини, який порушувався відповідачем. 1 січня 2015 року відповідач силоміць забрав доньку, про що вона 2 січня 2015 року зробила заяву до ОСОБА_3 7 січня 2015 року вона прийшла до відповідача, але він викинув її та її речі. Вона була вимушена викликати міліцію та швидку допомогу, відповідач поводив себе агресивно.16 січня 2015 року, після засіданні служби у справах дітей ОСОБА_3 райадміністрації м. Маріуполя відповідач повернув їй дитину. 7 березня 2015 року відповідач у присутності дитини ображав її нецензурно. Вважала,що дитина має проживати разом з нею, бо вона маленька,дівчина, хворіє на хронічні захворювання з лор та урології, вона медичний робітник. У неї є своя квартира за адресою: АДРЕСА_4 , де у доньки обладнана своя кімната. Дитина навчається у ЗШ № 53, що знаходиться поряд з домом. Вважала, що вона в змозі надати дитини достойне виховання та догляд та просила визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з нею , а в позові ОСОБА_2 - відмовити.

Представник позивачки ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 малолітня дитина, дівчинка, яка емоційно ближче до матері у такому віці, тому доцільніше визначити її місце проживання разом з матірю, позов якої просила задовольнити, а в позові ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов ОСОБА_1. не визнав, свій підтримав та пояснив, що у 2005 року вони з позивачкою уклали шлюб, та мешкали за адресою : АДРЕСА_5 . 4 червня 2008 року народилась донька ОСОБА_4. У серпні 2014 року відповідачка разом з донькою покинула його та переселилася жити до своєї матері за адресою : АДРЕСА_6. У серпні 2014 року він звертався до центру сімї та молоді Іллічівського району м. Маріуполя щодо збереження сімї. Вони проходили медіацію, але стосунки у них не відновилися. З 23 листопада 2014 року він не міг спілкуватися з донькою, оскільки позивачкою чинилися перешкоди та він звертався до райвідділу міліції з приводу поведінки дружини. 1 січня 2015 року він , за згодою доньки, забрав її до себе . 7 січня 2015 року приїжджала позивачка разом з матірю та приятелькою та вони викликали міліцію . Дитина боїться матері, оскільки та перешкоджає йому бачитися з донькою. Соціальні звязки у доньки склалися за його місцем проживання. Під час проживання у нього у січні 2015 року донька висловила бажання жити разом з ним. За його місцем проживання для доньки створені усі умови: є окреме спальне місце, одяг, іграшки. Вважав, що він в змозі надати дитини достойне виховання та догляд та просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з ним , а в позові ОСОБА_4 А,А. відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов ОСОБА_1 не визнала, позов ОСОБА_2 підтримав та просив його задовольнити посилаючись на те, що позивачка була ініціатором розлучення між сторонами, відповідач прикладав зусиль щодо збереження сімї, ці обставини мають враховуватися як моральні якості сторін, ОСОБА_2 піклується дитиною, створив усі умови для її належного розвитку та виховання, між дитиною та батьком утворився емоційний звязок.

Представник третьої особи орган опіки і піклування - служба у справах дітей ОСОБА_3 райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 , до судового засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, надіслали до суду висновок органу опіки та піклування та просили розглянути справу з урахуванням прав та законних інтересів дитини. ( а.с.88).

Представник третьої особи орган опіки та піклування - служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 у судовому засіданні вважали,що рішення по справі має бути визначено з урахуванням висновку органу піки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3.

Суд , вислухавши сторони, їх представників, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 11 червня 2005 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. 4 червня 2008 року народилася ОСОБА_4, батьками якої є сторони по справі.( а.с.8,9). З серпня 2014 року сторони перестали мешкати однією сімєю та з цього часу малолітня ОСОБА_4 мешкає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_6 , яка перебуває у частковій власності позивачки та її матері ОСОБА_7 ( а.с. 25). 16 лютого 2015 року рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя шлюб між сторонами було розірвано . ( а.с.117). Оскільки після розлучення , а саме з серпня 2014 року, сторони не дійшли спільної думки щодо місця проживання дитини вони звернулися до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з відповідними позовами. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 14 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 було встановлено спосіб участі батька у вихованні дитини та встановлений графік систематичних побачень ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4. ( а.с. 119).

Згідно з п. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з наданих суду документів, у малолітньої дитини ОСОБА_4 створені належні умови для проживання як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька.( а.с. 74-76 ,146) . Як мати, так і батько позитивно характеризуються та приймають участь у житті та вихованні дитини ( а.с. 27,28,29,72,87,122), на обліку в наркодиспинсері та психіатричній лікарні не перебувають ( а.с. 79,80), обидва працюють та мають стабільний заробіток .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8,ОСОБА_7,ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12, ОСОБА_13,ОСОБА_14, ОСОБА_15О не навели обставин, які б могли негативно характеризувати як позивачку та і відповідача та надавали б суду можливість зробити висновок щодо їх неспроможності виховувати дитину.

Як вбачається з висновку психолога, зробленого за результатами психологічної діагностики ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 17.12.2014 року Іллічівським районним центром соціальних служб для сімї дітей та молоді Маріупольської міської ОСОБА_3 була проведена робота з вивчення психологічного стану ОСОБА_4 та були зроблені висновки про те,що дівчина позитивно сприймала свої стосунки з матірю та бабусею, вибір кольору для батька свідчить про дещо негативне ставлення дитини до нього. 13.01.2015 року Іллічівським районним центром соціальних служб для сімї дітей та молоді Маріупольської міської ОСОБА_3 була повторно проведена робота з вивчення психологічного стану ОСОБА_4 та зазначено,що на протязі виконання завдання помітно було вагання дитини та її сумніви. Дитина чітко змалювала конфліктну ситуацію між батьком та матірю, визначила собі центральне місце у родині та виявила намагання відсторонитися від ситуації конфлікту між батьками. Протягом бесіди дитина повідомила, що на цей час вона не відвідує школу через те,що знаходиться у батька, а також вона бажає повернутися до батька. Згідно висновку, зробленого 13.01.2015 року у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, діагностовано ознаки стресу, тенденція до побудови субєктивної ірраціональної схеми ворожих міжособистісних стосунків, яка могла виникнути внаслідок тривалих конфліктів між батьками із свідомим чи підсвідомим залученням до конфлікту дитини. Ставлення до матері та до батька суперечливе. Найбільшу небезпеку психологічному здоровю дитини становлять конфліктні стосунки, які виникли між батьками дитини через індивідуально - типологічні особливості кожного з них. ( а.с.114-116).

Ст. 171 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питання, що стосується її життя.

Згідно з ч.2 ст. 171 Сімейного Кодексу України суд вислухав думку дитини ОСОБА_4 , яка однаково бажала проживати як разом з матірю та і разом з батьком та не визначала особливу прихильність до когось з них. При цьому були присутні психолог ОСОБА_15 та педагог ОСОБА_16, які зазначили, що дитина висловлювала думку вільно, питання ставились у коректній та зрозумілій для неї формі, тиску на неї з боку осіб, що ставили запитання , не було .

Орган опіки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 , враховуючи статево-ролеву ідентифікацію дівчинки, вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_6 ( а.с. 89).

Вирішуючи спір щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд перш за все виходить з інтересів саме дитини і вважає, що враховуючи : статево-ролеву ідентифікацію дівчинки ; її вік ; ставлення матері до виконання батьківських обовязків ; позитивні характеристики ОСОБА_1.та те що нею створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини ; стан здоровя дитини та наявність у неї хронічних захворювань, в тому числі і урологічних, що потребує специфічних інтимних процедур при лікуванні, можливість позивачки надати їй таку допомогу і як особою жіночої статі , і як фахівцем медиком, ОСОБА_4 доцільніше проживати разом з матірю у звичній для неї обстановці, в звязку з чим позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню . ( а.с.20,36,37,39-40,142,143, 144,145).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_6 про те, що дитина неодноразово висловлювала думку проживати разом з батьком, та це мало місце 6 січня 2015 року при робітниках міліції, 13 січня 2015 року при проведенні психологічного аналізу та у судовому засіданні 25 червня 2015 року , оскільки у ці дні дитина мешкала разом з батьком , який приділяв їй увагу та мав вплив на неї. Крім того, як вбачається з психологічного висновку, 17 грудня 2014 року, коли дитина знаходилася з матірю, вона позитивно сприймала стосунки з матірю, а з батьком негативно; 13 січня 2015 року, коли дитина знаходилася з батьком, вона бажала повернутися до батька. В цей же день - 13 січня 2015 року, психологом було зроблено висновок щодо наявності ознак стресу у дитини . Суд вважає, що думка дитини , сформована внаслідок стресу, не може бути вирішальною для прийняття рішення щодо визначення її місця проживання . В судовому засіданні дитина висловила бажання жити як з матірю так і з батьком.

Оскільки судом задоволено позов ОСОБА_1 ., в позові ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.. та це підтверджується документально.( а.с.12). Оскільки її позов задоволено, то з відповідача ОСОБА_2 на її користь слід стягнути понесені нею судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61 , 79, 88, 209, 213. 214, 215 ЦПК України, ст..ст. 141, 161 , 171 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа : служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення судових витрат задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-і особи: служба у справах дітей Іллічівської райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 , служба у справах дітей ОСОБА_3 райадміністрації Маріупольської міської ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення судових витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати , а саме судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Г. Л. Харитонова