Справа №592/2814/15-ц
Провадження №2/592/1162/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м.Суми

Ковпаківського районного суду м. Суми в особі судді Фоменко І.М., за участю секретаря Щербань Г.Г., прокурора прокуратури м. Суми ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні вона та її представник та мотивує тим, що вона - ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6, її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.1997р. до 08.05.2007 року. Після розірвання шлюбу вона - ОСОБА_5 залишилась проживати разом з матерью ОСОБА_7 в м. Києві, а батько ОСОБА_6 мешкав в м. Суми.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2010р. ухвалено стягнути ОСОБА_6 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до досягання дитиною повноліття. Рішення суду батько ОСОБА_6 не виконує.

Проживая откремо від дитини ОСОБА_6 її життям, як доньки ОСОБА_5 не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні, станом здоров"я також не цікавився, достовірно знаючи, що донька має поганий зір. ОСОБА_5 ніяких почуттів до батька немає, оскільки за всі роки коли вони мешкали окремо з 2006 року жодного разу не почувала себе такою, що має батька

Влітку 2014 року ОСОБА_5 перебувала на навчанні в США в коледжі, вивчала іноземні мови. Мати ОСОБА_5 перебуває в тривалих відносинах з іншим чоловіком, який заміняє ОСОБА_5 батька, дбає про неї, влаштував її в коледж закордоном. Між ОСОБА_5, її матір'ю та цим чоловіком склались відносини, що притаманні родині, у дитини нарешті з'явився реальний, а не біологічний, батько, з яким вона тісно спілкується.

На початку березня 2015 року ОСОБА_5 зателефонувала ОСОБА_6 з проханням зустрітись та обговорити питання подальшого навчання, відповідач не бажав спілкуватись з ОСОБА_5 та кинув трубку. У телефонній розмові відповідач вимагав від ОСОБА_7 - матері ОСОБА_5, грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США за надання нотаріальної заяви-згоди на виготовлення закордонного паспорту та заяви-згоди на виїзд ОСОБА_5 на навчання до США.

Позивачка просить суд позбавити громадянина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав свідносно неї його дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, оскільки саме мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 своїм негативним ставленням до ОСОБА_6, вплинула на доньку та схилила її до аналогічного ставлення до нього. Саме ОСОБА_7 була ініціатором розірвання шлюбу, наполягла на його розірванні, звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_6 втративши право проживання в квартирі, яка перебувала у їх спільній власності, вимусила ОСОБА_6 розірвати стосунки, провести розподіл спільно нажитого майна. При вирішенні питання з ОСОБА_7 про розірвання шлюбу, розподіл майна, участь ОСОБА_6 у вихованні доньки, вони вирішили, що ОСОБА_7 залишається певний обсяг майна і вона в зв'язку з цим не ставить питання про надання їй грошових коштів на утримання дитини.

02.12.2010 року ухвалене рішення Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з нього ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої доньки, при розгляді справи він позов визнав. ОСОБА_7 до цього часу не пред'явила виконавчий лист до виконання, як вважає ОСОБА_6 - у зв'язку з тим, що між ними існували домовленості, про те, що всі кошти на утримання доньки ОСОБА_7 отримала від ОСОБА_6 під час вирішення питання про поділ майна.

ОСОБА_5 ніколи не зверталась до нього, як батька з проханнями надати їй кошти на будь-які цілі. Жодного разу не було, щоб ОСОБА_5, підійшла до нього, привіталась, а він їй не відповів або чимось образив. Про те, що донька так відноситься до нього, ОСОБА_6 вважає, що її налаштувала таким чином її мати.

Після того, як відносини з матерью дитини були перервані, він намагався наладити контакт з донькою, телефонував їй, поздоровляв її з днем народження, направляв CMC повідомлення. Але, донька не бажала спілкуватись, не відповідала на телефонні дзвінки, на CMC. Від нього приховували зміну місця проживання, навчання доньки. Коли він дізнався, що донька навчається в м. Суми, він звертався до її класного керівника, розпитував про доньку, її навчання, її інтереси. Зазначив, що він неодноразово звертався до служби у справах дітей, запитував, що можна зробити, щоб налагодити контакт з донькою, встановити порядок зустрічей з нею.

Він бажає спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні, допомагати у вирішенні всіх життєвих проблем, ділитись життєвим досвідом. Коли було необхідно вирішити питання про виїзд доньки за кордон, він надав відповідний дозвіл. На цей час він не заперечує проти надання дозволу на виїзд за кордон на навчання, але проти того, щоб надавати дозвіл на виїзд доньки за кордон на постійне місце проживання, в зв'язку з тим, що він не буде мати можливості знати де його донька та припиняться будь-які родинні зв'язки з нею.

Крім того зазначив, що він все своє життя вів добропорядний спосіб життя. Ніколи не зловживав спиртними напоями, ніколи не притягувався до будь-якої відповідальності, постійно працює, характеризується виключно позитивно, тому вважає, що не має будь-яких підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України для позбавлення його батьківських прав. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні надав висновок від 26.05.2015 року про можливість позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5, в якому зазначено, що весь час саме мати займається вихованням доньки, піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. ОСОБА_5 навчається у 9-Б класі Комунальної установи Олександрівської гімназії Сумської міської ради. Зі слів дитини батько проживаючи окремо від сім'ї, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а саме: не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечував необхідним харчуванням, медичним доглядом. Батько не сплачує аліменти на утримання доньки, не дарував подарунки, ніяким чином з нею не спілкувався. ОСОБА_6 жодного разу не звертався до органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні доньки. Тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, на підставі п.2 ст.164 Сімейного кодексу України, служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3

Прокурор прокуратури м. Суми - ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона, як мати ОСОБА_5 жодного разу не намагалась налаштувати доньку проти її батька ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу вона разом з ОСОБА_5 мешкала у м. Києві, а ОСОБА_6 переїхав проживати до м. Суми, його приїзди до м. Києва бути випадкові та не тривалі, під час яких вона з ним з"ясовували стосунки, які не відносились до виховання доньки. Життям дитини він не цікавився, не відводив її до школи, та піклувався про стан здоров"я ОСОБА_5. На цей час ОСОБА_5 все доросла та розумна дівчинка, яка сама вирішує з ким їй спілкуватися, а з ним вона спілкуватися не бажає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_7 тривалий час, знає, що вона з чоловіком та донькою ОСОБА_5 мешкали в м. Києві, а коли шлюб між подружжям було розірвано то ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 залишилась проживати у м. Києві, а батько дитини мешкав в Сумах. Зі слів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 їй відомо, що батько не спілкується з донькою та повністю її ігнорував. ОСОБА_7 бажала разом з донькою виїхати за кордон, а ОСОБА_6 не дав дозволу на виїзд дитини. Зустрічі ОСОБА_5 з батьком були випадкові.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_6 він знає більше 30 років та може його характеризувати, як порядну людину. ОСОБА_13 з донькою проживали в м. Києві, ОСОБА_14 був гарним батьком і виконував всі свої обов"язки. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 приїзжав до доньки у м. Києв, а в подальшому йому не давали спілкувати з донькою через постійні конфлікти ОСОБА_6 з матерью ОСОБА_5. ОСОБА_6 поздоровляв доньку коли їй виповнилось 12 років та надавав дозвіл на навчання дитини у США, це було у 2014 році. Колишня дружика ОСОБА_6 - ОСОБА_7 умисно перешкоджає батькові спілкуватись з донькою, при цьому зазначив, що ОСОБА_6 періодично сплачує аліменти ОСОБА_7 на утримання доньки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, народилась ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується її свідоцтвом про народження, в якому зазначені батьки ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с. 5).

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.04.1997 року до 08.05.2007 року, що підтверджується свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу (а.с.7-9).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2010р. ухвалено стягнути ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів до досягання дитиною повноліття (а.с. 12)

Не бажаючи проживати з чоловіком ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням. В результаті судового розгляду справи, ОСОБА_7 уклала з колишнім чоловіком мирову угоду, відповідно до якої передала йому право власності на власну квартиру та автомобіль, що підтверджується копією ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 28.2.2010 року (а.с. 13-15)

Між ОСОБА_15 та ОСОБА_6 склались неприязні відносини, з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 неодноразово зверталась до правоохоронних органів та суду (а.с. 21-25).

Згідно довідки Комунальної установи Олександрівської гімназії Сумської міської ради від 11.03.2015р., ОСОБА_5 навчається у 9-Б класі Комунальної установи Олександрівської гімназії Сумської міської ради Сумської області, батько учениці - ОСОБА_5 протягом 2014-2015 навчального року батьківські збори не відвідував, із класним керівником з питань навчання та виховання доньки не спілкувався.(а.с. 27)

Згідно висновку органу опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.04.2013р., та висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради від 26.05.2015р., ОСОБА_6 жодного разу не звертався до органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні доньки - ОСОБА_5; з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, на підставі п.2 ст.164 Сімейного кодексу України, орган опіки і піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 28, 76)

Між сторонами склалися сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до положень ст. 12 ч.1 Конвенції ООН від 20.11.1989 р. "Про права дитини" (ратифікована Україною 27.02.1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду.

З огляду на положення ч.4 ст. 152 та ст. 165 Сімейного Кодексу України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 на час звернення до суду досягла п"ятнадцять років та має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_5 маючи право на власну думку, на її висловлювання, критично оцінила поведінку свого батька ОСОБА_6 що до неї та просила суд позбавити його батьківських прав, оскільки він маючи можливість спілкуватися з нею, не проявляв до неї щонайменшої батьковської турботи, не цікавився її життям, її здоров"ям та навчанням, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, в цей час у неї немає бажання спілкуватися з чоловіком, якого вона не вважає за батька та витрачати на це час.

Під час розгляду справи 08.06.2015 р. ОСОБА_6 звертався з заявою до служби у справах дітей з заявою про встановлення порядку спілкування з його донькою ОСОБА_5 по суботам з 15 до 18 год. ОСОБА_16 ОСОБА_5 10.06.2015 р. звернулась з заявою, де офіційно заявила, що категорично відмовляється спілкуватися з ОСОБА_6, її біологічним батьком та не бажає мати з ним нічого спільного. Витягом з протоколу № 10 засідання з питань захисту прав дитини СМР від 07.07.2015 р. заява ОСОБА_6 залишена без розгялду та рекомендовано йому звернутися до суду з позовною заявою про визначення участі у вихованні доньки ОСОБА_5 (а.с.85-88).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, тобто не приймає участі у вихованні, за долю та здоров"я дитини не турбується, ні усно, ні письмово не спілкується з нею і способом захисту прав та інтересів дитини, з урахуванням думки самої дитини, яка наполягає на позбавленні батьківських прав, того, що під час розгляду справи батько ОСОБА_6 так і не налагодив стосунки з донькою ОСОБА_5, вважаючи, що саме донька повинна звернутися до нього для налагодження стосунків, не звернувся до суду з позовом про визначення участі у вихованні дитини, та виключно в інтересах дитини на підставі п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд вважає необхідним ОСОБА_6 слід позбавити батьківських прав, задовольнивши позовні вимоги позивачки.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стяггнути з відповідача на коисть позивача 243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: служба у справах дітей Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днівз дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко