Справа № 462/5792/15-ц
УХВАЛА

29 вересня 2015 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Румілова Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою до відповідачів в якій просить визнати недійсним та скасувати заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 24 березня 2015 року, за яким все майно, що належало її померлому брату заповідано відповідачці.

Крім того позивач просить в цілях забезпечення позову накласти арешт на квартиру , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, гаражу, та земельних ділянок, що знаходяться на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Відповідно до ст.152 ЦПК України видами забезпечення позову є накладання арешту на майно і заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (крім випадків , передбачених ч.4 ст.151 ЦПК ). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися , зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення ; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З поданої заяви убачається, що позивач має припущення про намір відповідача на відчуження майна.

Оскільки суду надані відомості про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню. Суд не може накласти арешт на гараж, на що наполягали в своїй заяві позивачі, оскільки в заяві , та в наданих суду доказів не має відомостей про його реєстрацію та відсутні відомості про його місце розташування .

Суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_2; заборонити БТІ вчиняти будь-які дії щодо розпорядження і відчуження зазначеного майна та накласти арешт на земельні ділянки.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, належну на праві власності ОСОБА_5,

2.Накласти арешт на земельні ділянки, що розташовані на території Кніселівської сільської ради Жидачівського району Львівської області , належні на праві власності ОСОБА_5.

3.Заборонити ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» вчиняти будь-які дії щодо розпорядження і відчуження квартири АДРЕСА_4.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Копія вірна.

Суддя Н.М.Румілова