Справа № 442/4210/15-ц
У Х В А Л А

"02" липня 2015 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., при секретарі Малик О.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, зареєстр: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 ((ІПН НОМЕР_2, м.Дрогобич, вул..Рильського, 11) про повернення безпідставно збережених грошових коштів -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 в її користь безпідставно збережені кошти в сумі 7764,85 (сім тисяч сімсот шістдесят чотири Євро 85 центи) Євро в гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день платежу і проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1484,96 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири Євро 96 центів) Євро в гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день платежу.

З метою забезпечення позовних вимог, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої посилаються на те, що в провадженні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області перебувала справа № 1306/7710/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про розірвання договору доручення від 08.06.2012р. і стягнення грошових сум, що становлять заборгованість за цим договором, відповідно до ст.ст. 638, 1000, 1003, 1007 Цивільного кодексу України. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2014р. у зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачами і на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір доручення від 08.06.2012р. розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 в її користь 133388,25 гривень.

Згідно з рішенням суд встановив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір доручення від 08.06.2012р. на купівлю автомобіля за межами України. Позивачка передала авансом відповідачу 12 500 Євро на купівлю автомобіля та 965 доларів США на відшкодування витрат, пов'язаних із виконанням доручення, які залишились неповернуті. Відповідач зобов'язання за договором не виконав.

На виконання виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Л/о № 1306/7710/2012 від 13.02.2014р. державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ винесено постанови про арешт майна боржника та розшук майна боржника, належного ОСОБА_2, а саме - автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. - ВС4374ВК, сірого кольору, № дв. J24B1018201, № куз JSAJTDA4V00109338. Свідоцтво про реєстрацію САА072993 від 04.09.2009 р.

Існує ймовірність відчуження належного ОСОБА_2 транспортного засобу, оскільки, згідно інформації про виконавчі дії за виконавчим провадженням 42435950, яку було розміщено на офіційному сайті Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережі Інтернет https://trade.informjust.ua/ у мережі Інтернет у відповідності з положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 43/5 від 20.05.2003р., 01.07.2015р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про припинення розшуку транспортного засобу.

Вартість належного боржникові транспортного засобу (209302 грн.) співмірна з вартістю позову (220 689,64 грн.), про що свідчить інформація отримана з мережі Інтернет, зокрема , за адресою http://auto.ria.com/auto_suzukJ_grand_vitara_15797013.html. Оскільки боржник тривалий час не виконує попереднє рішення суду і існує імовірність відчуження належного йому транспортного засобу до моменту винесення рішення судом та виконання цього рішення.

З огляду на вказане, на думку позивача, на даний час існують ризики щодо подальшого відчуження відповідачем належного майна з метою його приховання та уникнення від подальшої відповідальності.

Наведене свідчить, що, невжиття заходів забезпечення позову до вирішення даного спору по суті, враховуючи підстави позовних вимог, може призводити до послідуючих порушень прав позивача, а також унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Загроза неможливості усунення наслідків невжиття наведених вище заходів забезпечення позову полягає в тому, що у випадку відчуження відповідачем будь-якого належного майна певним способом, позивач фактично буде позбавлений можливості скористатись наявними правами щодо стягнення грошових коштів з відповідача у зв'язку із відсутністю будь-якого майна, на яке б можна було звернути стягнення. Саме ці обставини свідчать про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України «Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі».

Враховуючи мету та призначення інституту забезпечення позову, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із керівних розяснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 р. в якій сказано, що суд розглядаючи заяву про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Мотиви забезпечення позову, зазначені у заяві та матеріалах справи, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006р.

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволити.

Накласти арешт на транспортний засіб, належний ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_2, Львівська область, м.Дрогобич, вул. Рильського, буд. 11 ), автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, 2008 р.в., д.н.з. - ВС4374ВК, сірого кольору, № дв. J24B1018201, № куз JSAJTDA4V00109338. Свідоцтво про реєстрацію САА072993 від 04.09.2009р.

Ухвала набуває чинності з дати її винесення та підлягає негайному виконанню в порядку встановленому для виконання судових рішень Відділом Державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Копію ухвали суду направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує - в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Крамар О.В.