Провадження № 2/742/15/15
Єдиний унікальний № 742/1206/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Рябота В.І.,

при секретарі Риндя Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин», треті особи Прилуцька міська рада, служба у справах дітей Прилуцької міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначають позивачі 10 грудня 2013 року рішенням апеляційного суду Чернігівської області було скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 11 жовтня 2013 року за позовом ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» до них про виселення, звільнення приміщення адміністративно-побутового корпусу ( гуртожитку ) ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин», що розташоване по АДРЕСА_2 від особистих речей та зобов'язання передати ключі від зазначених приміщень, і позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог про їх виселення. Мотивуючи тим, що не зважаючи на зазначене рішення апеляційного суду відповідач продовжує чинити їм перешкоди в користуванні житловими приміщеннями, в зв'язку з чим вони і були змушені звернутися до суду з даним позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 27 травня 2014 року позовні вимоги позивачів було задоволено частково та зобов'язано ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» не чинити позивачам перешкод в у користуванні займаними ними приміщеннями у гуртожитку, яке розташоване по АДРЕСА_2 вселити позивачів до раніше займаних ними приміщень, відновити постачання води та електроенергії та стягнути моральну шкоду. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 7 липня 2014 року рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27 травня 2014 року було частково змінено, проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року зазначенні рішення Прилуцького міськрайонного суду та апеляційного суду Чернігівської області були скасовані, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивачів частково змінив заявлені вимоги та повідомив суд, що на даний час відповідачем частково виконано рішення Прилуцького міськрайонного суду і його представники фактично вселилися до раніше займаних приміщень, також відповідачем їм виплачено кошти у відшкодування моральної шкоди та судових витрат, а тому вони зменшують розмір позовних вимог та просять суд зобов'язати відповідача відновити постачання води та електроенергії до займаних ними приміщень та стягнути моральну шкоду, від інших вимог відмовляються.

Представник третьої особи в судових дебатах підтримав заявлені позивачами вимоги, а представник відповідача не визнав заявлених вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року зазначено, що «Пославшись на преюдиційність рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року щодо визначення статусу спірного приміщення, суди не звернули уваги на відсутність в матеріалах справи даних про надання статусу «гуртожиток» будівлі, що розташована по вул. Дружби Народів 44…. Разом з тим, як видно з матеріалів справи, статус гуртожитку має будинок АДРЕСА_1, де зареєстровані позивачі». Проте в судовому засіданні з матеріалів Прилуцького МБТІ достовірно встановлено, що будинку АДРЕСА_1 м. Прилуки взагалі не існує, і в судовому засіданні свідки підтвердили, що ще в восьмидесятих роках минулого століття, при оформленні документів про надання будівлі АДРЕСА_2 статусу гуртожитку, саме з вини адміністрації підприємства, зазначену споруду було визначено як будинок НОМЕР_1 і на даний час реально виправити дану помилку суто адміністративними методами не можливо, оскільки всі первинні документи на підприємстві не збереглися. В даному випадку суд вважає, що саме власник будівлі повинен звернутися до Прилуцької міської ради для виправлення даної помилки шляхом прийняття радою відповідного рішення, а тому суд вважає, що саме преюдиційність рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року щодо визначення статусу спірного приміщення як гуртожитку має бути прийнято до уваги. Також в судовому засіданні свідки, бувші директори підприємства та працівники профспілкового комітету, підтвердили, що заселення мешканців відбувалося на підставі спільного рішення адміністрації та профкому, але знову ж таки, первинні документи на підприємстві не збереглися, також первинні документи не збереглися і в Прилуцькому відділі міграційної служби ( бувший паспортний стіл ) та виконкомі Прилуцької міської ради, але враховуючи, що мешканці даного гуртожитку поживають в ньому вже понад тридцять років, і раніше ніхто не оспорював правомірність їх вселення до гуртожитку, то необхідно зробити висновок, що вселялися вони правомірно і мають право на проживання в даному гуртожитку. Що стосується питання оцінки звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин від 4 квітня 2013 року, згідно якого неможливе заселення гуртожитку по АДРЕСА_2 людьми, то відповідачем не надано ніяких доказів, що на час заселення гуртожитку в восьмидесятих роках минулого століття існували такі ж саме нормативи, і що заселення гуртожитку в той час було протизаконним, а оскільки позивачі проживають в гуртожитку понад тридцять років, то їх виселення з гуртожитку, на підставі висновку зазначеного звіту, можливе лише на підставі вимог чинного законодавства, тобто з наданням іншого житлового приміщення в межах норм законодавства. Що стосується питання оплати послуг за водопостачання та електроенергії, то, як зазначили позивачі, то раніше вони оплачували дані послуги згідно встановлених в гуртожитку лічильників, а оскільки на даний час постачання води та електроенергії припинено, то вони нічого і не оплачують. На думку суду, після відновлення постачання енергії та води позивачі знов повинні проводити оплату згідно показань лічильників за тарифами, встановленими для населення.

Позивачами також заявлено вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, проте, як вбачається з матеріалів справи на даний час відповідачем моральна шкода на користь позивачів вже виплачена, про що свідчать виконавчі листи, а тому в задоволенні даних вимог має бути відмовлено.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди - ЗАДОВОЛЬНИТИ частково.

Зобов'язати ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» відновити постачання води та електроенергії до житлових приміщень, які займають та якими користуються ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, неповнолітня ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та неповнолітні ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у гуртожитку, який розташовано по АДРЕСА_2 м. Прилуки.

В іншій частині заявлених вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та відшкодування моральної шкоди - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: