Справа №647/3605/14-ц
Провадження № 2/647/97/2015
05.03.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.,
за участю секретаря Бігоцької Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом Бериславської міської ради Херсонської області до ОСОБА_1, Відділу Держземагентства у Бериславському районі, Головного управління Держземагенствав Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Бериславська районна державна адміністрація Херсонської області про припинення права постійного користування земельною ділянкою, скасування державного акта на право постійного користування землею та його реєстрації, -
Бериславська міська рада Херсонської області звернулася до суду з позовом, в якому просила припинити право постійного користування земельною ділянкою, скасувати державний акт на право постійного користування землею та його реєстрації.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з метою ведення селянського (фермерського) господарства, ОСОБА_1 отримала у постійне користування земельну ділянку площею 43,500 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Бериславської міської ради Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею виданого громадянину України від 14 травня 2001 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 326.Оскільки фізичною особою ОСОБА_1 земельна ділянка отримана з метою ведення фермерського господарства, і яке в подальшому нею було створене, право користування земельною ділянкою після утворення фермерського господарства повинно було здійснювати фермерське господарство.Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 жовтня 2014 року за № 19488116, селянське (фермерське) господарство «АРТЕМ» припинило діяльність господарства внаслідок визнання господарським судом Херсонської області банкрутом.Враховуючи, що земельна ділянка надавалась для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто мала цільове призначення, проте з припиненням діяльності зазначеного СФГ її використання за цільовим призначенням стало неможливим, що стало приводом для звернення до суду.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_1 не з'явилась до суду, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник відповідача - Відділу Держземагентства у Бериславському районі в судове засідання зявилась, просила позов задовольнити, так я к всі підстави для того, та просила розглянути без участі ОСОБА_1
Представник відповідача - Головного управління Держземагенства в Херсонській області не з'явився належним чином був повідомлен
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився належним чином був повідомлений, прислав лист про розгляд справи без їх участі розглянути справу за відсутності сторони, належним чином повідомлену про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
З метою ведення селянського (фермерського) господарства, ОСОБА_1, на підставі рішення Бериславської районної ради народних депутатів Бериславського району Херсонської області від 04 жовтня 2000 року за № 202,отримала у постійне користування земельну ділянку площею 43,500 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Бериславської міської ради Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею виданого громадянину України від 14 травня 2001 року, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 326.
З аналізу Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991, № 2009-XII, який втратив чинність відповідно до Закону України від 19.06.2003 № 973-IV «Про фермерське господарство», вбачається, що при створенні селянського (фермерського) господарства громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, повинні були спочатку одержати земельну ділянку у власність або користування, в тому числі в оренду, після чого селянське (фермерське) господарство підлягало державній реєстрації у відповідній Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.
ОСОБА_1 було створене та зареєстроване належним чином селянське (фермерське) господарство «АРТЕМ».
Оскільки фізичною особою ОСОБА_1 земельна ділянка отримана з метою ведення фермерського господарства, і яке в подальшому нею було створене, право користування земельною ділянкою після утворення фермерського господарства повинно було здійснювати фермерське господарство.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 23 жовтня 2014 року за № 19488116, селянське (фермерське) господарство «АРТЕМ» припинило діяльність господарства внаслідок визнання господарським судом Херсонської області банкрутом.
Так як земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства СФГ «АРТЕМ» не використовується (не обробляється), плата за користування земельною ділянкою, яка обліковується такою, що перебуває у постійному користуванні, не вноситься.
Підстави набуття права на землю шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування та підстави припинення права на землю регулюються нормами Земельного кодексу України (ст.ст.140-149).
Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:
а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;
б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;
в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;
г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;
ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;
д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;
е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;
є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.
Згідно п. „а" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі використання земельної ділянкине за цільовим призначенням.
Згідно роз'яснень у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи право користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України. У випадках визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.
За приписами ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» діяльність фермерського господарства припиняється: у разі реорганізації фермерського господарства; ліквідації фермерського господарства; визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом).
Згідно з чинним законодавством право постійного користування передбачає використання цієї землі за відповідним цільовим призначенням безстроково: до моменту відмови користувача від її використання, або до її безоплатної приватизації членами фермерського господарства або до інших випадків вилучення земель державою (припинення діяльності фермерського господарства, використання земель не за їх цільовим призначенням).
Як зазначено вище, дана земельна ділянка розміром 43,500 га. надавалась для ведення селянського (фермерського) господарства, тобто мала цільове призначення, проте з припиненням діяльності зазначеного СФГ її використання за цільовим призначенням стало неможливим.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.
Керуючисьст. 35 Закону України «Про фермерське господарство», ст. ст. 141, 143 Земельного Кодексу України,Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву задовольнити.
Припинити право постійного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою площею 43,500 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Бериславської міської ради Херсонської області, у зв'язку з припиненням діяльності.
Скасувати державний акт на право постійного користування землею виданого громадянину України від 14 травня 2001 року серії І-ХС № 006086, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 326, на право постійного користування земельною ділянкою площею 43,500 га. для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Бериславської міської ради Херсонської області, що виданий на ім'я ОСОБА_1.
Скасувати в книзі записів державних актів на право постійного користування землею запис№ 326 про реєстрацію державного акту на право постійного користуванняземлею виданого громадянину України від 14 травня 2001 року серії І-ХС № 006086, на земельну ділянку площею 43,500 га.для ведення селянського (фермерського) господарства,яка розташована на території Бериславської міської ради Херсонської області, виданого на ім'я ОСОБА_1.
Земельну ділянку повернути у власність територіальної громади міста Берислав.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М.О. Кириленко