Справа № 203/2217/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення страхового відшкодування та пені за прострочення виплати страхового відшкодування (а.с. 2-3).

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилалась на те, що 10 вересня 2014 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, порушила вимоги Правил дорожнього руху та скоїла дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано механічних ушкоджень автомобілю НОМЕР_2, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу. Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», позивач зверталась до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, але відповіді так і не отримала, тому позивач звернулась до суду та просила суд стягнути з ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 вересня 2014 року 7 130,78 грн., стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» у рахунок страхового відшкодування 24 704,22 грн., витрати, які позивач зазнала внаслідок пошкодження її майна 1 050 грн. та нарахованої пені за прострочення виплати страхового відшкодування 3 155,37 грн. а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати (а.с. 2-3).

Представник відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, на адресу суду надав письмові заперечення з частковим визнанням позову, посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування позивачем визначено не вірно, так як зроблений з додаванням 20 % ПДВ, але виконавець не є платником ПДВ. Щодо пені, яку нарахував позивач, відповідач не згоден, вважає недостовірними дані щодо строків подання заяви про страхове відшкодування. Також не згоден з наданими позивачем доказами, щодо витрат, які позивач зазнала внаслідок пошкодження її майна (а.с. 53-57).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, при цьому в раніше проведених судових засіданнях відповідач пояснювала, що вона визнає позов в частині стягнення з неї 1 000 грн., посилаючись на те, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди між нею та відповідачем ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» діяв раніше укладений страховий поліс, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність застрахована з лімітом у 50 000 грн. з франшизою у 1 000 грн., заявлений розмір матеріальної шкоди менший за страховий ліміт, тому відповідач не заперечує проти стягнення з неї у рахунок відшкодування шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, але не в заявленому позивачем розмірі 7 130,78 грн., а в розмірі передбаченого за страховим полісом, тобто франщизи 1 000 грн.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Встановлено, що 10 вересня 2014 року об 13 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись по вул. Короленка в м. Дніпропетровську, при повороті праворуч на вул. Бородинську виїхала на смугу зустрічного руху де скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався у зустрічному напрямку. ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальну шкоду, винним у скоєнні ДП було визнано ОСОБА_2, ці обставини підтверджуються копією постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2014 року та копією довідки про ДТП № 006689, наявними в матеріалах справи (а.с. 6, 8).

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_2 на момент ДТП належав на праві приватної власності ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобу САТ 302312, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва, наявною в матеріалах справи (а.с. 7).

Судом також встановлено, що на момент ДТП між ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений договір/поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9486363 від 13.01.2014 року, як водія транспортного засобу «Мітсубісі Аутлендер» д.н. АЕ 2765 Е, за яким визначено розмір ліміту страхового відшкодування за шкоду майну 50 000 грн. та розмір франши 1 000 грн., що підтверджується копією зазначеного полісу, наявною в матеріалах справи (а.с. 65).

31 березня 2015 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5 визначена вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_2, в результаті пошкодження автотранспорту при ДТП, яка мала місце 10 вересня 2014 року, станом на 25 березня 2015 року, становить 25 704,22 грн., що підтверджується копією висновку авто-товарознавчого дослідження, наявною в матеріалах справи (а.с. 9-20).

Крім того, встановлено, що 11 грудня 2014 року ОСОБА_1 зверталась з заявою про отримання страхового відшкодування до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», яку останній отримав 15 грудня 2014 року, що підтверджується копією зазначеної заяви, наявною в матеріалах справи (а.с. 59).

Встановлено, що 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до ПП ОСОБА_6 за наданням правової допомоги, ціна якої становить - 500 грн., що підтверджується копією квитанції від 07 квітня 2015 року, наявною в матеріалах справи (а.с. 24).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Цивільно-процесуального Кодексу України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодування в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюється обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За приписами ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст.. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його. У разі, якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленим цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Згідно з ст.. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд критично оцінює наданні позивачем квитанції, виданні ЧП ОСОБА_5 за проведення експертних досліджень, та вважає їх неналежними доказами, тому що кошти були сплаченні іншою особою та з даних квитанцій не вбачається, що вони стосуються даних правовідносин, які виникли між сторонами в рамках даної цивільної справи, тому суд приходить до висновку про відмову позивачу в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» витрат повязаних з пошкодженням її майна в розмірі 1 050 грн.

Суд при розгляді справи та вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» нарахованої пені, за час прострочення виплати страхового відшкодування, виходить з того, що сторони не заперечували проти факту подання позивачем 11 вересня 2014 року до відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» заяви про настання ДТП, а отже відповідно до чинного законодавства 30 денний строк подання заяви про виплату страхового відшкодування починається саме з такої дати. Так позивач в позовній заяві та у судовому засіданні стверджував, що разом з заявою про настання ДТП була також подана заява про виплату страхового відшкодування, але остання на підтвердження таких обставин не надала жодного належного доказу, при цьому в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_1 про отримання страхового відшкодування від 11 грудня 2014 року, яку відповідач отримав 15 грудня 2014 року, тому суд бере до уваги останню дату подання заяви про виплату страхового відшкодування, тобто з порушенням 30 денного строку на 65 днів. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку та вважатє що останній день для прийняття рішення відповідачем ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплати його 19.05.2015 року. Так, зазначена остання дата не прострочена, а отже пені за прострочення строку виплати страхового відшкодування не має, тому суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності та вирішуючи вимоги позивача до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що позивач усвідомлено погоджується з висновком експертного дослідження та з встановленою вартостю матеріального збитку, нанесеного їй, як власнику автомобілю НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП від 10 вересня 2014 року, яка становить 25 704,22 грн. Приймаючи до уваги, що між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн. в розмір якої входить франшиза 1 000 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2суму у розмірі 1 000 грн. та ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» - 24 704 грн. на користь позивача ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 вересня 2014 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати понесенні позивачем покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог, а саме стягнути з ОСОБА_2 суму у розмірі 35 грн., та з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» суму у розмірі 722,04 грн. на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення судових витрат.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 22, 979, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 7-9, 25 Закону України «Про Страхування», ст.ст. 6, 9, 12, 22, 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 вересня 2014 року у розмірі 1 000 грн. та у рахунок повернення судових витрат 35 грн., а разом 1 035 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у рахунок страхового відшкодування 24 704,22 грн. та у рахунок повернення судових витрат 722,04 грн., а разом 25 426,26 грн.

ОСОБА_1 у задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур