Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 334/2308/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/778/5719/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 10.08.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 13 000,00 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 53,88% річних. Позичальник зобов'язався виконувати грошове зобов'язання щомісячними платежами згідно встановленого графіку сплати кредиту.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, заборгованість станом на 16.12.2014р. становить 20 121,25 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 20 121,25 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором від 10.08.2012р.: суму строкової заборгованості за кредитом - 9 875,77 грн.; суму простроченої заборгованості за кредитом - 2 725,02 грн.; суму процентів на строкову кредитну заборгованість - 3 960,75 грн.; суму процентів на прострочену заборгованість за кредитом - 609,71 грн.; суму штрафу за кожен випадок прострочення - 2 800,00 грн.; суму простроченої комісії за користування карткою - 150,00 грн., а всього - 20 121,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» судовий збір у сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За положеннями ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Висновок суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідає матеріалам справи та вимогам норм матеріального права, зокрема, встановленим ст. 526 ЦК України загальним умовам виконання зобов'язання та передбаченому ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору.

Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, 612 ч. 1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10.08.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 13 000,00 грн. зі сплатою відсотків за використання кредитом у розмірі 4,49 % на місяць (а.с. 4, 5).

Умовами обслуговування «Кредитної картки» встановлено, що відповідач підтверджує своїм підписом, що отримав кредитну картку, випущену банком на його ім'я, ПІН-код до неї, що прочитав та зрозумів викладені у договорі умови кредитування та інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту та ефективної процентної ставки.

Також своїм підписом ОСОБА_3 підтвердив, що активацією і використанням кредитної картки він погоджується з умовами обслуговування кредиту та бере на себе зобов'язання з повернення банку отриманих ним кредитних коштів, сплати процентів, комісій та інших платежів, пов'язаних з обслуговуванням кредитної картки, а також інші зобов'язання відповідно до Загальних умов надання банківських, фінансових та інших послуг фізичним особам, затверджених рішенням Правління ПАТ «Промінвестбанк» № 367 від 06.09.2011р., що розміщені на веб-сторінці банку.

З виписки по картрахунку вбачається, що ОСОБА_3 активізував та використовував кредитну картку, однак свої зобов'язання виконував не у повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості (а.с. 9-21).

Станом на 16.12.2014р., у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, кредитна заборгованість становить20 121,25 грн., яка складається з наступного: сума строкової заборгованості за кредитом - 9 875,77 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 2 725,02 грн.; сума процентів на строкову кредитну заборгованість - 3 960,75 грн.; сума процентів на прострочену кредитну заборгованість - 609,71 грн.; сума штрафу за кожен випадок прострочення - 2 800,00 грн.; сума простроченої комісії за користування карткою - 150,00 грн. (а.с. 5-8).

Правильність наданого Банком розрахунку розміру заборгованості відповідачем не спростована, доказів в обґрунтування його неправильності ані суду першої, ані апеляційної інстанції не надано. Розрахунок відповідає умовам кредитного договору, відображає прийняті платежі, нарахування процентів, штрафу, комісії за договором і не дає підстав ставити його під сумнів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що банк надав розрахунок заборгованості за кредитним договором № СС20120521 від 21.05.2012р., який відповідачем не укладався, а додає до позову та вказує у позовній заяві договір № б/н від 10.08.2012р., не спростовують правильність висновків суду.

Так, у розрахунку заборгованості по кредитному договору клієнта ОСОБА_3 зазначений технічний номер договору № СС20120521 від 21.05.2012р., який був заведений в ПК банку для внутрішньої ідентифікації клієнта. Дата, вказана у розрахунку, відрізняється від дати, вказаної в Загальних умовах кредитування, так як є датою заведення даних клієнта в систему, а дата, зазначена в Загальних умовах кредитування (кредитний договір), є датою підписання клієнтом Загальних умовах кредитування, які виступають в якості кредитного договору від 10.08.2012р., згідно загальним умовам кредитування (ст. 16, п. 15.5), що підтверджується довідкою ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» від 07.10.2015р.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у зв'язку з пропуском строку спеціальної позовної давності спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач неодноразово сповіщався судом про день та час розгляду справи (а.с. 27, 34а), проте, клопотання про застосування строків позовної давності заявлено не було.

Верховний Суд України 21 листопада 2012 року у справі № 6-101цс12 зробив правовий висновок, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на неправомірне одночасне стягнення з відповідача пені та штрафу не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки судом пеня не стягувалася, Банк навіть не заявляв вимог про стягнення пені. Як зазначалося вище, оскаржуваним рішенням з відповідача стягнуто суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом, суму процентів на строкову та на прострочену кредитну заборгованість, суму штрафу, суму простроченої комісії.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, у разі відмови відповідачу у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку судових витрат у вигляді судового збору в сумі 121,80 грн. (а.с. 68), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: