ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/4186/14-ц
Провадження 2/636/146/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

08 квітня 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі :

головуючого - судді - Панаід І.В.,

за участі секретаря судового засідання - Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спрадкування за заповітом,-

встановив:

20.10.2014 р. позивач звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, в якості третьої особи зазначивши Чугуївську державну нотаріальну контору, в якому просила визнати за нею право власності на квартиру НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті її чоловіка ОСОБА_3

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що за життя її чоловік ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав їй все належне йому майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2. чоловік позивачки помер, після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира НОМЕР_1, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач фактично прийняла спадщину оскільки на день смерті спадкодавця фактично мешкала разом із ним, однак у зв'язку з відсутністю реєстрації за спадкодавцем права власності на спадкове майно, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права та змушена за вирішенням цього питання звернутись до суду.

Позивач до зали судових засідань не з'явилась, подавши заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі, та відсутність в неї заперечень проти винесення заочного рішення.

Відповідач до зали судових засідань не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать його підписи на повернутих до суду повідомленнях про вручення поштових відправлень (а.с.26,30,40,42), а також розписка про отримання ОСОБА_4 (матір'ю відповідача) повістки на ім'я ОСОБА_2 про виклик до суду на 13:00 год. 08.04.2015 р. (а.с.64). Заяв про відкладення судового засідання, або про розгляд справи у його відсутність ОСОБА_2 не подавав.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи у заочному порядку, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого 21.02.1997 р. Есхарівською селищною радою народних депутатів Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі. (а.с. 6).

20.10.2011 р. ОСОБА_6 склав заповіт, яким все належне йому майно, він заповідав його дружині ОСОБА_1 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3. виконавчим комітетом Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис №24. (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме квартиру НОМЕР_1 розташовану по АДРЕСА_1.

Вищевказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.1996 р., посвідченого Чугуївською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-3097. (а.с.7-8).

Як вбачається з відповіді Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 23.10.2014 р. № 4499/01/16, після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2., в термін передбачений законом, з заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_2, з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 в нотаріальну контору звернувся ОСОБА_6, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично, тим що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заведена спадкова справа за № 598/2014. (а.с. 21).

Позивач спадщину прийняла фактично, оскільки на момент смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з позивачем за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою «ЭЖКЭУ-2011» (а.с.12).

Позивач зверталась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, однак їй було в цьому відмовлено, в зв'язку з тим, що спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця та складається з квартири НОМЕР_1 розташованої по АДРЕСА_1, не було зареєстровано у відповідних органах БТІ, які на той час здійснювали реєстрацію права власності на нерухоме майно. ( а.с.39).

15.12.2014 р. від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява з клопотанням призначити у справі почеркознавчу експертизу, посилаючись на те, що в договорі купівлі-продажу квартири від 14.09.1996 р. та заповіті від 20.10.2011 р. підписи його батька ОСОБА_3 різні, що викликає у відповідача сумніви щодо справжності складеного ОСОБА_3 заповіту.

Ухвалою суду від 12.01.2015 р. у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза.

Судом було направлено відповідачу копію зазначеної ухвали, яку він отримав 22.01.2015 р. (а.с. 53). У вказаній ухвалі, окрім обставин призначення експертизи відповідачу було роз'яснено, що у випадку відмови оплати проведення експертизи, суд розцінює це як відмову надати докази, згідно зі ст. 60 ЦПК України.

Крім цього, ОСОБА_2 було роз'яснено, що відповідно до положення ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

На виконання клопотання експерта щодо проведення почеркознавчої експертизи, відповідачу було направлено повідомлення про необхідність надання зразків підпису ОСОБА_3 по змозі не менше ніж на 15 документах (відповідно до п. 1.8 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 з наступними змінами). (а.с.50).

Вказаний лист був отриманий ОСОБА_2В 27.02.2015 р. (а.с. 58), однак клопотання експерта щодо надання об'єктів дослідження (порівняльних документів з підписами ОСОБА_3) відповідачем було проігноровано, жодних документів для проведення експертизи ОСОБА_2 не було надано, в зв'язку з чим експертизу було знято з виконання, а матеріали справи повернуто до суду.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування дійсності складеного ОСОБА_3 заповіту, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦКУ спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач не заявляла про відмову від спадщини, отже, вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка як спадкоємець за заповітом.

Частиною 1 статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною 3 статті 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Здійснити оформлення спадщини у встановленому законом порядку позивач не може, оскільки право власності на спадкову квартиру не зареєстроване за спадкодавцем в органах БТІ.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом, оскільки заповіт ОСОБА_3 не змінювався та не скасовувався, про що свідчить засвідчувальний напис секретаря Есхарівської селищної ради Чугуївського району Харківської області, а отже позивач має право спадкування квартири після смерті чоловіка.

Відповідно до положень ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР, які діяли на моменти укладення ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири, право власності у набувача майна виникало з моменту передачі речі, а не з моменту державної реєстрації майна.

Крім цього «Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 р., які також діяли на момент укладання ОСОБА_3 правочину, реєстрації підлягали безпосередньо об'єкти нерухомого майна а не право власності на них.

З огляду на вищевикладене, у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру розташовану по вул. Євстаф'єва, в буд. №2, в смт. Есхар Чугуївського району Харківської області, оскільки відповідно до вищевказаних положень, у спадкодавця ОСОБА_3 свого часу виникло право власності на це майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 213 - 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1222, 1268 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Чугуївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру НОМЕР_1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після померлого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до судової палати цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя