Справа № 723/1505/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2015 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі:головуючого судді Казюка О.О.,

при секретарі Антофій О.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності у спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності у спільному майні подружжя, зазначала, що 4 листопада 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 Під час шлюбу вони за договором купівлі-продажу від 8 грудня 1999 року набули житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1. У 2008 році вони з чоловіком самочинно без належного дозволу також розпочали будівництво нового житлового будинку літ. «Б-1», ступінь готовності якого складає 64%, та двох сараїв літ. «Г, Д».

Оскільки, шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Сторожинецького районного суду від 28 квітня 2015 року, відповідач стверджує, що все майно належить тільки йому, вони не дійшли до згоди про спосіб поділу спільного майна, позивач просила визнати за нею право власності на ? частину у спільному нерухомому майні подружжя, що складається з житлового будинку Літ. «А-1», навісу Літ. «В», вбиральні Літ. «Е», підвалу Літ. «Пд», огорожі №1, а також право власності на ? частину будівельних матеріалів, які були використані при самочинному будівництві житлового будинку Літ. «Б-1», сараю Літ. «Г», сараю Літ. «Д».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, обґрунтовуючи їх цими ж обставинами, уточнили їх в частині визнання права власності на будівельні матеріали, які були використані в процесі самочинного будівництва.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, пояснив, що вони з позивачем дійсно придбали під час шлюбу за договором купівлі-продажу житловий будинок літ. «А-1», він належить їм на праві сумісної власності, а тому він визнає за позивачем право власності на ? частину цього будинку. Що стосується житлового будинку літ. «Б-1», та двох сараїв, то він вважає, що позивач не має права на ? їх частину, оскільки на ці самочинно збудовані будівлі грошові кошти та матеріали давали його батьки. В цій частині вимог просить відмовити позивачу.

Суд знаходить, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 листопада 1999 року ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3, який за рішенням Сторожинецького районного суду від 28 квітня 2015 року між подружжям розірвано. Під час шлюбу подружжя за договором купівлі-продажу від 8 грудня 1999 року набули житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці розміром 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На цій земельній ділянці сторонами у 2008 році самочинно, тобто, без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, були збудовані житловий будинок літ «Б-1» зі ступенем готовності 64% на день розгляду даної цивільної справи, а також сараї літ. «Г», «Д».

Вказані обставини знайшли підтвердження копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією рішення Сторожинецького районного суду від 28 квітня 2015 року, договором купівлі-продажу житлового будинку від 8 грудня 1999 року, довідками Чудейської сільської Ради №№1130,1131 від 28 квітня 2015 року, довідкою Сторожинецького районного бюро технічної інвентаризації №5 від 21 квітня 2015 року та №25 від 23 лютого 2015 року, технічним паспортом від 31 березня 2015 року. Ці обставини не оспорюються і відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до ст.60 СК України (відповідає нормі ст.22 КПШС України, яка діяла на момент виникнення правовідносин) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 331 ЦК України передбачено порядок набуття права власності на об'єкти незавершеного будівництва. Зокрема, ч.2,3 цієї статті встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Аналіз ст.ст.60,70 СК України в контексті з нормами, які містяться в ст.376 ЦК України, виходячи із обставин даного спору, дає суду підставу прийти до висновку, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, здійснивши самочинне будівництво спірного житлового будинку літ.Б-1 та сараїв літ. «Г, Д» в АДРЕСА_1, не набуло на ці об'єкти нерухомого майна права спільної сумісної власності, однак набуло право спільної сумісної власності на будівельні матеріали, які були використані на їх будівництво.

Цей висновок суду узгоджується з п.6 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами України ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), а також постановою Верховного суду України від 28 січня 2015 року «Про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва» з приводу неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права», висновок якого є обов'язковим для суду, що розглядає дану цивільну справу.

Не є такими, що заслуговують уваги посилання відповідача, за відсутністю відповідних доказів, на ту обставину, що грошові кошти, будівельні матеріали на самочинне будівництво житлового будинку літ. «Б-1» та сараїв літ. «Г, Д» надавали його батьки і тому у позивача не виникає право на ? частку використаних при цьому будівельних матеріалів.

Отже, суд прийшов висновку, що позивач обґрунтувала свої позовні вимоги належними і допустимими доказами, а тому їх слід задовільнити.

Керуючись ст.ст.60,70 СК України, ст.22 КпШС України, ст.ст.331,376 ЦК України, п.6 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами України ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), постановою Верховного суду України від 28 січня 2015 року «Про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва» ст.ст.10, 11, 57, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності у спільному майні подружжя задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину у спільному нерухомому майні подружжя, яке розташоване в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку Літ. «А-1», загальною площею 48,20 кв.м., в т.ч. житловою площею 19,30 кв.м., вартістю 5588 грн., навісу Літ. «В» вартістю 9853 грн., вбиральні Літ. «Е», вартістю 846 грн., підвалу Літ. «Пд» вартістю 1844 грн., огорожі №1, вартістю 1291 грн.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину будівельних матеріалів, які були використані при самочинному будівництві житлового будинку Літ. «Б-1», вартістю 327685 грн., сараю Літ. «Г», вартістю 20069 грн., сараю Літ. «Д», вартістю 66763 грн., розташованих в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

СУДДЯ