Справа № 559/1385/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

в особі секретаря Крушняк О.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання державного акту недійсним та поновлення порушеного права на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 січня 2006 року він придбав у громадянина ОСОБА_7 у місті Дубно по вулиці Крушельницької, 7 приватизовану земельну ділянку площею 0,09 га, надану для обслуговування житлового будинку, що стверджується договором купівлі продажу від 11 січня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 ОСОБА_5 міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі.

Розмір земельної ділянки, яку він придбав у власність підтверджується ОСОБА_9 актом продавця на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_7 згідно рішення виконкому ОСОБА_5 міської ради №243 від 14 червня 1995 року.

Дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою третьої особи по справі ОСОБА_6. Маючи намір на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності земельної ділянки по вул. Крушельницької, 7 у м. Дубно, позивач звернувся у КП «Дубноміськбуд» із відповідною заявою. Після обмірів його земельної ділянки було виявлено, що її фактичний розмір не відповідає тому, що він купив і складає лише 0,0757 га.

Одночасно було встановлено і те, що суміжний землевласник ОСОБА_6 приватизував частину належної позивачу земельної ділянки площею 0,0082 га за адресою м. Дубно, вул. Коновальця, 14 і його земельній ділянці присвоєно вже кадастровий номер. Це стало можливим із-за неправомірних дій відповідача, який своїм рішенням №724 від 30.03.2001 року спочатку збільшив розміри земельної ділянки ОСОБА_6 із 0,06 га до 0,093 га, а у відповідності до рішення №392 від 18 квітня 2003 року передав йому у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку №14 по вул. Коновальця у м. Дубно.

З протоколу обстеження і погодження меж земельної ділянки, яка передавалась у приватну власність ОСОБА_6 вбачається, що при описі меж із земельною ділянкою, яка на той час належала попередньому власнику ОСОБА_7 на праві особистої власності згідно вищевказаного державного акта від 18.10.1996 року зазначено наступне: «від Г до А вільні землі м. Дубно», однак як було з»ясовано це була земля власника ОСОБА_7, що стверджується планом зовнішніх меж у його державному акті, яку він продав позивачу.

Як зазначено ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіння, користування і розпорядження земельною ділянко.

Проте оскаржувані рішення та ОСОБА_9 акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 порушують права позивача як власника земельної ділянки.

З відповіді КП «Дубноміськбуд» на ім.»я позивача за №59 від 18.04.2013 року йому стало відомо, що поскільки гр. ОСОБА_6 приватизував частину належної позивачу земельної ділянки площею 0,0839 га, то він не може зареєструвати її у автоматизованій системі координат, так як виникло накладення координат із координатами земельної ділянки на вул. Коновальця, 14 у м. Дубно, що належить на праві власності ОСОБА_6

Просить п. 17 додатку №1 рішення ОСОБА_5 міської ради №724 від 30.03.2001 року про передачу ОСОБА_6, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 в приватну власність земельної ділянки площею 0,093 га для обслуговування будинку №14 по вул. Коновальця, та п. 1 рішення ОСОБА_5 міської ради №392 від 18.04.2003 року про внесення до нього змін та передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га визнати недійсними та скасувати ОСОБА_9 акт на право власності на дану земельну ділянку серія РВ №064119 від 27 травня 2003 року.

У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Просять задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_2 позовні вимоги позивача визнав повністю та пояснив, що порушення законних прав позивача мало місце у звязку з неналежною підготовкою проектно земельної документації, а саме виготовлення обрисів земельної ділянки, яка передавалась у приватну власність ОСОБА_6 з накладанням у розмірі 0.01 сотої на земельну ділянку ОСОБА_4 ОСОБА_10 обставина в подальшому стала підставою прийняття незаконних рішень ОСОБА_5 міською радою про надання у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,10 га. На час прийняття рішень ОСОБА_5 міської ради №724 від 30.03.2001 року про передачу ОСОБА_6, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 в приватну власність земельної ділянки площею 0,093 га для обслуговування будинку №14 по вул. Коновальця, та рішення ОСОБА_5 міської ради №392 від 18.04.2003 року про внесення до нього змін та передачі ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га., органом місцевого самоврядування його структурними підрозділами не перевірялось фактична наявність вільної земельної ділянки. Так само не встановлювалось чи не порушуються права інших законних землекористувачів і землевласників. Такі обставини виготовлення технічної документації і прийняття рішень органом місцевого самоврядування та видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_6 площею 0,10га., стали підставою порушення права законного землекористувача ОСОБА_11 у розмірі 0,01 сотої.

Третя особа ОСОБА_6 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнали, вважають їх безпідставними та необґрунтованими. У своїх письмових поясненнях ОСОБА_6 зазначив, що всупереч вимог ч. 1 ст. 60, п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач не наводить правових обґрунтувань власних вимог, не конкретизує, в чому ж саме полягає незаконність рішень органу місцевого самоврядування. В позовній заяві не зазначається, які конкретно норми права були порушені відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень. Відсутність вказівок на ті вимоги закону, які є підставою для скасування рішень органів місцевого самоврядування свідчить про те, що міська рада, надаючи йому у приватну власність земельну ділянку, діяла в межах власних повноважень та у спосіб, передбачений законом, не порушуючи при цьому встановленої процедури розгляду відповідних питань. Оскільки ОСОБА_4 не вказує в чому ж саме виявилась незаконність дій міської ради при прийнятті рішення, то підстави для скасування оспорюваних рішень ОСОБА_5 міської ради відсутні. Не відповідають дійсності твердження ОСОБА_4 про те, що земельна ділянка ОСОБА_6 межує не із землями м. Дубно, а із земельною ділянкою ОСОБА_7 Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім.»я ОСОБА_6, по контуру від точки «Г» до точки «А» земельна ділянка ОСОБА_6 межує із землями м. Дубно. У протоколі обстеження і погодження меж земельної ділянки, яка передана у власність ОСОБА_6 в описі меж зазначено наступне: «від Г до А довжина межі в пн.-сх. напрямку 20,40 м. по суміжності з землями м. Дубно по зовнішній стороні дерев»яної огорожі».

У державному акті на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_7 опис меж тієї сторони земельної ділянки, яка на загальному плані є найближчою паралельною вищезгаданої сторони земельної ділянки ОСОБА_6 позначається як сторона «від В до Г» і вказується, що по цій межі сусідньою земельною ділянкою для ОСОБА_7 є земельна ділянка ОСОБА_12, але ніяк не земельна ділянка ОСОБА_6 Така ж сама інформація міститься і в плані земельної ділянки, якою користувався громадянин ОСОБА_7 по вул. Крушельницької, 7 у м. Дубно. ОСОБА_6 вбачає так звану проблему із накладення меж земельних ділянок у наступному. Із збірного плану землевласників і землекористувачів м. Дубно видно, що земельні ділянки, які розташовуються по обидва боки вул. с. Крушельницької, розміщені на плані вертикально, тобто межують із вулицею своїми коротшими сторонами. Відповідно до їх розміщення, всім земельним ділянкам присвоєно номери. За загальним правилом всім земельним ділянкам присвоєно номери. За загальним правилом всі ділянки вздовж вулиці, яким присвоюються адреси із номером та назвою цієї вулиці, розміщені на плані вертикально. Такий принцип нумерації діє на всій території міста.

Проте, на збірному плані видно, що на розі вулиць ОСОБА_13 і ОСОБА_10 розташовані дві земельні ділянки, які на схемі розміщуються горизонтально, тобто своїми довшими сторонами межують із вул. ОСОБА_13, а своїми коротшими сторонами межують із вул. ОСОБА_10. Такі земельні ділянки, очевидно мали б отримати адреси із номером та назвою вулиці ОСОБА_10. Тоді нумерація земельних ділянок на вул. ОСОБА_13, якщо вести рахунок зліва на право, мала б починатися із земельної ділянки, що розташована перед вищезгаданими двома ділянками на розі вулиць ОСОБА_13 та ОСОБА_10. За таких умов ділянка під номером 7 мала б бути не на тому місці на плані, що відмічене червоними штриховими лініями, а ліворуч від неї, тобто на місці ділянки, якій зараз присвоєно № 9. Тоді у позивача точно не виникало б претензій до нього. Але, напевно, через помилку, нумерація ділянок по вул. ОСОБА_13, очевидно, почалася із ділянки, котра розміщена на плані горизонтально по відношенню до згаданої вулиці, і насправді мала б отримати відповідний номер по вул. ОСОБА_10, але чомусь була віднесена до вул. ОСОБА_13. Тому якщо вести рахунок земельних ділянок починаючи від неї, то земельна ділянка позивача під номером 7 виявляється у тому місці, яке заштриховане на збірному плані червоними лініями.

Вважає, що саме через цю плутанину із присвоєнням нумерів земельних ділянок та недотриманням загальноприйнятих принципів нумерації ОСОБА_4 пред'явив позовні вимоги щодо визнання недійсними рішень міської ради та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_6.

Земельній ділянці ОСОБА_6 присвоєно кадастровий номер, її місце розташування чітко зафіксовано на рівні єдиної державної системи координат.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим ОСОБА_6, 27 травня 2003 року, земельній ділянці № 14 на вул. Коновальця у м. Дубно присвоєно кадастровий номер 010010468. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про ОСОБА_9 земельний кадастр» присвоєння кадастрового номера земельній ділянці свідчить про внесення відомостей щодо неї до Державного земельного кадастру.

Таким чином, присвоєння земельній ділянці ОСОБА_6 кадастрового номера і відсутність згаданого номера у земельної ділянки позивача підтверджує той факт, що його земельна ділянка була сформована належним чином, і разом з тим, це надає не ОСОБА_4, а навпаки - йому право самому пред'являти аналогічні вимоги до осіб, що зазіхають на відповідну земельну ділянку чи її частину.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 41 Конституції України, вважає, що ОСОБА_4 слід відмовити в задоволенні позову про скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання державного акту недійсним та поновлення порушеного права на земельну ділянку, у зв'язку з безпідставністю позовних вимог.

Допитані у судовому засіданні у якості спеціалістів працівники комунального підприємста ОСОБА_5 міської ради « Дубноміськбуд» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні дали пояснення про те, що у відповідності до Ухвали Дубенського міськрайонного суду ними було виготовлено викопіювання з плату детальної забудови по вулицях ОСОБА_13 та Коноваальця у місті Дубно та проведено обмір суміжних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Обміром встановлено, що загальна площа ділянок суміжних землевласників становить 0,18 га. Окрім цього, згідно до Плану детальної забудови по вулиці ОСОБА_13 та Коновальця встановлено, що земельні ділянки по вулиці Коновальця 14, що належить ОСОБА_6 та по вулиці Крушельницької 7, що належить ОСОБА_4 мають знаходитись одна навпроти одної як і є в натурі. Вивченням правовстановлюючих документів сторін у справі, що посвідчують набуття права власності на спірну земельну ділянку та технічної документації встановлено факт накладання площі земельної ділянки переданої громадянину ОСОБА_6 на земельну ділянку ОСОБА_16 у розмірі 0,083 га.

Допитаний у судовому засіданні керівник відділу Держкомзему у місті Дубно ОСОБА_17 у судовому засіданні дав показання про те, що у 2003 році при виготовленні технічної проектної документації на приватизацію земельних ділянок та у відповідності до діючих на той час нормативних документів працівниками відділу проводились обміри земельних ділянок та виготовлювали документацію за заявами землекористувачів без з»ясування обставин наявності чи відсутності вільної для приватизації земельної ділянки, оскільки дане питання відносилось до компетенції органу місцевого самоврядування. . Так само, за відсутності даних земельного кадастру щодо землекористувачів не зясовувалось та не перевірялась ймовірність накладання земельних ділянок, що передавались у власність за рішенням органу місцевого самоврядування на земельні ділянки інших законних землевласників. Погодження меж суміжних ділянок згідно виготовленої технічної документації покладалося на заявника. За таких обставин, можливість накладення земельної ділянки ОСОБА_6Г на земельну ділянку ОСОБА_4 згідно виготовленої технічної документації не виключається.

Вислухавши сторони, свідків, провівши виїздне судове засідання, з обміром спірних земельних ділянок, та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом достовірно встановлено, що 11 січня 2006 року між ОСОБА_7, попереднім землевласником, та ОСОБА_4, позивачем у справі, було укладено договір купівлі-продажу, за яким останній придбав земельну ділянку площею 0,09 га по вул. Крушельницької, 7 у м. Дубно, надану для обслуговування житлового будинку.

Розмір вищевказаної земельної ділянки та її площа посвідчується ОСОБА_9 актом, виданим ОСОБА_7, згідно рішення виконкому ОСОБА_5 міської ради № 243 від 14 червня 1995 року.

Рішення органу місцевого самоврядування про виділення попередньому власнику ОСОБА_7 земельної ділянки та видачу державного акта на право приватної власності ніким не оспорювалось та є чинним. Таким чином набуття права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 11 січня 2006 року є правомірним.

Як вбачається з рішення ОСОБА_5 міської ради № 724 від 30 березня 2001 року ОСОБА_6 було збільшено розмір земельної ділянки, наданої йому в користування для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: вул. Коновальця, 14 у м. Дубно з 0,06 га до 0,093 га.

Рішенням ОСОБА_5 міської ради № 392 від 18 квітня 2003 року внесено зміни в п. 17 додатку № 1 до рішення від 30 березня 2001 року № 724 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок, наданих раніше в користування» та викладено в наступній редакції: «Передати ОСОБА_6, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2, в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування жилого будинку № 14 по вул. Коновальця у м. Дубно».

Досліджуючи питання правомірності та підставності прийняття вищезазначених рішень органом місцевого самоврядування про збільшення площі земельної ділянки та передання її приватну власність громадянину ОСОБА_6 судом встановлено слідуючі обставини.

Відповідно до Плану детальної забудови по вулиці ОСОБА_13 та Коновальця встановлено, що суміжні земельні ділянки по вулиці Коновальця 14, яка належить ОСОБА_6 та по вулиці Крушельницької 7, що належить ОСОБА_4 мають знаходитись одна навпроти одної, як і є в натурі.

За таких обставин, твердження третьої сторони ОСОБА_6Г про невідповідність розміщення земельної ділянки ОСОБА_4 плану детальної забудови та меж суміжних землекористувачів не знайшли свого підтвердження і повністю спростовані встановленими обставинами справи.

Обміром земельних ділянок проведеним в ході виїзного судового засідання за участю спеціалістів Дубноміськбуду встановлено, що загальна площа ділянок суміжних землевласників ОСОБА_4 та ОСОБА_6Г становить 0,18 га. Причому, з 2003 року у користуванні та власності ОСОБА_6 знаходиться 0.10 га, тоді як користуванні власника ОСОБА_4, при необхідних згідно державного акту та договору купівлі продажу 0,09 га, фактично перебуває лише 0.76 га., земельної ділянки.

Приймаючи до уваги встановлене в ході судового розгляду взаємне місце розташування суміжних земельних ділянок ОСОБА_6Г і попереднього землевласника з 1995 року ОСОБА_18 (на даний час ОСОБА_4М) у відповідності до детального плану забудови з урахуванням їх фактичної загальної площі у 0.18 га, суд приходить до висновку, що право на звернення , виділення та приватизацію земельної ділянки у землекористувача ОСОБА_6Г до прийняття вищенаведених рішень органу місцевого самоврядування у 2001-2003 роках, за умови не порушення прав інших суміжних законних землекористувачів та землевласників, виникало лише на 0,06 га земельної ділянки, що знаходилась у його користуванні та 0,03 га., вільної земельної ділянки ОСОБА_5 міської ради.

За таких обставин. виготовлення відділом Держкомзему проектно - технічної документації та прийняття рішень ОСОБА_5 міською радою № 734 та 392 у 2001- 2003 роках « Про виділення та надання для приватизації земельної ділянки громадянину ОСОБА_6 за адресою місто Дубно вулиця Коновальця 14, площею 0,10 га, що стали підставами видачі державного акту є незаконним та такими, які порушує право володіння та розпорядження земельною ділянкою позивача ОСОБА_4

Громадянин ОСОБА_6 незаконно приватизував частину належної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,082 га за адресою м. Дубно, вул. Коновальця,14 і цій земельній ділянці присвоєний кадастровий номер, що також підтверджується листом - відповіддю КП «Дубномістобуд» від 18 квітня 2013 року.

З пояснення представника відповідача ОСОБА_5 міської ради вбачається, що прийняття незаконних рішень про передачу та приватизацію ОСОБА_6 0.10 га стало можливим у звязку з відсутністю процедури проведення належної перевірки підставності прийняття таких рішень органом місцевого самоврядування, а саме щодо наявності права на приватизацію, наявності та розміру вільної земельної ділянки, вжиття заходів по недопущенню порушень при прийнятті таких рішень прав інших законних землекористувачів та землевласників.

За таких же умов, що порушили право суміжного землевласника ОСОБА_4 було виготовлено проектно- технічну документацію на приватизацію ОСОБА_6 0.10 га., що стверджено у судовому засіданні поясненнями керівника Держкомзему.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції на час отримання земельної ділянки позивачем) таким документом був державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Так, відповідно до ст. ст. 126 (у редакції, чинній до 5 березня 2009 року), 152, 155 ЗК України державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі, таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Згідно із ч. З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано і недійсним з підстав, визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому п. 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ , виходячи з положень ст. ст. 8, 124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками; про визнання недійсними угод купівлі-продажу, дарування, застави, обміну, ренти земельних ділянок, договорів довічного утримання, за якими набувачеві передаються у власність земельні ділянки, укладених із порушенням встановленого законом порядку.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, у супереч рішень чи угод.

Судом достовірно встановлено, що підставою для отримання державного акту ОСОБА_6Г про приватизацію земельної ділянки площею 0.10 га., стало прийняття двох незаконних рішень органу місцевого самоврядування, а саме : ОСОБА_5 міської ради № 724 від 30 березня 2001 року ОСОБА_6 було збільшено розмір земельної ділянки, наданої йому в користування для обслуговування житлового будинку та ведення особистого та підсобного господарства за адресою: вул. Коновальця, 14 у м. Дубно з 0,06 га до 0,093 га., та Рішенням ОСОБА_5 міської ради № 392 від 18 квітня 2003 року про внесення зміни в п. 17 додатку № 1 до рішення від 30 березня 2001 року № 724 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок, наданих раніше в користування» та викладено в наступній редакції: «Передати ОСОБА_6, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_2, в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га., для обслуговування жилого будинку № 14 по вул. Коновальця у м. Дубно», оскільки вони є невід»ємними, походять як правова підстава одне з одного, та стали передумовою виділення, надання для приватизації ОСОБА_6, земельної ділянки площею 0.10 га.

Приймаючи до уваги необхідності прийняття судового рішення про поновлення порушеного права, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання недійсними і незаконними рішень органу місцевого самоврядування та Державного акту на право приватної власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0.10 га., як такі, що порушують право законного землевласника ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 3, 6 ,57 ,60 ,174 ,212 ,215 ЦПК України, ст.ст. 116, 125,126, 152, 155 ЗК України, ст. 373-375 ЦК України, ст. 41 Конституції України суд-,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання державного акту недійсним та поновлення порушеного права на земельну ділянку задоволити.

Визнати недійсним, незаконним та скасувати п.17 додатку №1 рішення ОСОБА_5 міської ради № 724 від 30.03.2001 року «Про передачу ОСОБА_6, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,093 га для обслуговування будинку № 14 по вулиці Коновальця в місті Дубно».

Визнати недійсним, незаконним та скасувати п. 1 рішення ОСОБА_5 міської ради № 392 від 14.04.2013 року «Про внесення змін у рішення ОСОБА_5 міської ради № 724 від 30.03.2001 року та передачу ОСОБА_6, проживаючому ІНФОРМАЦІЯ_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га. для обслуговування будинку № 14 по вулиці Коновальця в місті Дубно».

Визнати недійсним, незаконним та скасувати ОСОБА_9 на право власності на земельну ділянку серії РВ № 064119 від 27.05.2003 року виданого на ім»я ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: