Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») на свою користь 16 142 грн 25 коп., з яких: заборгованість зі сплати процентів за користування грошовими коштами за рік - 11 922 грн 06 коп.; інфляційні втрати - 1 055 грн 04 коп.; три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання - 3 165 грн 15 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь 20 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10 червня 2008 року між ним та ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 461949 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений у рамках пакета послуг «Базовий +» № 1059588, згідно з яким позивач передав відповідачу вклад у сумі 6 тис. євро, а відповідач ПАТ «КБ «Надра» взяло на себе зобов'язання виплатити позивачу суму вкладу та 11,3 % річних. Оскільки відповідачем ПАТ «КБ «Надра» не було повернуто у встановлений договором термін 10 червня 2009 року суму вкладу та проценти, тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2011 року із ПАТ «КБ «Надра» стягнуто на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 105 118 грн 93 коп. заборгованості за договором банківського вкладу та судові витрати у сумі 266 грн та 120 грн. При цьому фактично зазначене рішення суду було виконано лише 21 грудня 2012 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_3 3 153 грн 57 коп. у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, яка підлягала поверненню за договором від 10 червня 2008 року № 461949 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформленого в рамках пакета послуг «Базовий +».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування грошовими коштами, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди, ухвалити у цій частині нове рішення, яким зазначені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції передбачено в ст. 315 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначаються узагальнені доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі; встановлені судом першої інстанції обставини; мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався; у разі відхилення апеляційної скарги зазначаються мотиви її відхилення.

Судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають наведеним нормам процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 5 ст. 1061 ЦК України установлено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас за правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 10 червня 2008 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «КБ «Надра» було укладено договір № 461949 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках пакета послуг «Базовий +» № 1059588, згідно з яким позивач вніс вклад у сумі 6 тис. євро під 11,3 % річних строком на 12 місяців.

Одночасно із цим договором 10 червня 2008 року позивачем було підписано анкету клієнта, згідно з якою він надав згоду на відкриття поточного (карткового) рахунка НОМЕР_1 та на приєднання до договору про комплексне банківське обслуговування в рамках проекту послуг «Базовий +».

11 червня 2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Надра» укладено додаткову угоду до договору строкового банківського вкладу «Мій вибір» від 10 червня 2009 року № 461949, якою було подовжено строк дії основного договору на 4 місяці. Датою повернення вкладу було визначено 11 жовтня 2009 року. Крім того, із 11 червня 2009 року процентна ставка була встановлена у розмірі 3,1 річних.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2011 року, ухваленим у справі № 2-1348/11/0408, із ПАТ «КБ «Надра» стягнуто на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 105 118 грн 93 коп. заборгованості за договором банківського вкладу та судові витрати у сумі 266 грн і 120 грн.

Вищевказане рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2011 року і на його виконання судом 18 січня 2012 року було видано виконавчий лист.

Крім того, установлено, що у період із 19 грудня 2011 року до 21 грудня 2012 року вищевказане рішення суду не було виконано.

Так, вирішуючи позовні вимоги про стягнення 11 922 грн 06 коп. заборгованості за процентами, нарахованими згідно зі ст. 1061 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844153/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> за період із 05 грудня 2011 року до 21 грудня 2012 року, суд виходив із того, що відповідно до звіту за депозитом № 461949, складеного станом на 16 вересня 2014 року, 12 жовтня 2009 року відбувся переказ процентів за депозитом на поточний рахунок вкладника, а 10 червня 2010 року - суми депозиту на поточний рахунок вкладника.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку, що дія договору банківського вкладу з урахуванням вищевказаної додаткової угоди закінчилася ще 11 жовтня 2009 року, а отже, тоді і припинилися між сторонами зобов'язальні правовідносини щодо нарахування процентів на банківський вклад на підставі ст. 1061 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844153/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1> і виникли відносини, пов'язані з виконанням договору банківського рахунка. При цьому суд обґрунтовано вважав безпідставними позовні вимоги про нарахування процентів на вклад у розмірі 11,3 % річних, враховуючи, що вищевказаною додатковою угодою розмір процентів за погодженням із позивачем було зменшено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача ПАТ «КБ «Надра» 1 055 грн 04 коп. інфляційних нарахувань, суд обґрунтовано виходив із безпідставності зазначених позовних вимог, виходячи із положень ст. ст. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843644/ed_2014_12_28/pravo1/T128200.html?pravo=1>, 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843649/ed_2014_12_28/pravo1/T128200.html?pravo=1> та враховуючи, що банківській вклад здійснено позивачем в іноземній валюті - євро.

Правильним є також висновок суду про безпідставність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 611 ЦК України, оскільки укладений між сторонами у справі договір не містить таких умов, крім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди відповідно до положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився і апеляційний суд, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно встановив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак