Справа № 526/384/15-ц
Провадження № 2/526/284/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 вересня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Гадяцького відділення ПГРУ КБ «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та визнання договору іпотеки припиненим,-

встановив:

Позивач у лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача. Просив розірвати кредитний договір від 10 липня 2008 року, укладений між ним та відповідачем у звязку з неналежним його виконанням та істотним порушенням; визнати договір іпотеки квартири від 10 липня 2008 року, укладений між ним та відповідачем в забезпечення кредитного договору таким, що втратив чинність - припиненим.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, мотивуючи тим, що в порушення умов кредитного договору відповідач надав йому замість 30 000 доларів США, як це було передбачено умовами договору, готівкою через касу 6000 доларів США. Виходячи з розміру фактично отриманого кредиту, він здійснив погашення суми боргу в розмірі 13 372,60 долара США та вважає свої зобовязання перед відповідачем виконаними в повному обсязі. Враховуючи, що відповідач істотно порушив умови договору та завдав цим значної шкоди, яка полягає в неотриманні необхідної суми коштів та недосягненні мети договору, позивач вважає, що існують підстави для застосування ч.2 ст. 651 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог також зазначив, що курс долара США значно збільшився, тому необхідність в отриманні всієї суми кредитних коштів у нього відпала, так як він не може погасити суму кредиту по існуючому на даний час курсу валют. Істотним порушенням умов договору позивач також зазначає можливість заподіяння шкоди у вигляді безпідставного звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру та виселення його та інших осіб за борг, який фактично не існує. Наявність в Єдиному державному реєстрі заборон відчужень нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек відомостей про належне йому нерухоме майно позбавляє його можливості розпоряджатися цим майном.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та про невизнання позовних вимог повністю. Окрім того надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Факт укладення кредитного договору №PLO0GA від 10 липня 2008 року та договору іпотеки квартири від 10 липня 2008 року не заперечується сторонами.

У той же час, відповідно до висновку №425 від 09.06.2015 року судової почеркознавчої експертизи підпис в графі «Отримувач» в заяві на видачу готівки №1 від 10 липня 2008 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом враховується, що на час розгляду справи жодною стороною не надано доказів, які підтверджували б отримання готівкових коштів в касі банку в розмірі, про який вони заявляють. Так, з урахуванням того, що згідно висновку експертизи підпис в заяві на видачу готівки №1 від 10 липня 2008 року належить не ОСОБА_1, суд позбавлений можливості зробити висновок про отримання ним 30 000 доларів США, як про це стверджує відповідач. У той же час, позивач не надав суду доказів отримання в касі банку готівки в сумі 6000 доларів США, як про це він зазначає в позові.

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору від 10 липня 2008 року банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 10 липня 2008 року по 10 липня 2023 року включно у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 36 781, 44 доларів США.

Згідно п. 6.1. кредитного договору, в обсязі виданих позичальникові коштів договір діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом не можуть бути прийняті в якості підстав для розірвання кредитного договору згідно ст.651 ЦК України ті обставини, на які посилається позивач, так як істотне порушення договору передбачає наявність шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати , які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем не понесені збитки в розумінні ст. 22 ЦК України та не заявлено позовні вимоги щодо відшкодування завданої моральної шкоди.

Судом враховується, що відповідно до ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з пояснень позивача у судовому засіданні з будь-якими заявами до відповідача про відмову від отримання кредиту він звертався, як і не звертався з вимогою про припинення договору іпотеки у звязку з повним виконанням умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом.

Як вбачається зі змісту кредитного договору, відмова в односторонньому порядку від зобовязання з боку позичальника не передбачена.

Судом враховується, що строк надання кредитної лінії в розмірі 36 781, 44 доларів США встановлено до 10 липня 2023 року, а зміна розміру кредитної лінії не оформлена додатковими угодами до кредитного договору, тому позивачем не доведено наявність порушення з боку відповідача зобовязання щодо видачі повної суми кредитних коштів.

З урахуванням відсутності підстав для розірвання кредитного договору, суд не вбачає підстав для визнання договору іпотеки від 10 липня 2008 року припиненим.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, то застосування позовної давності, на яку посилається відповідач в своїй заяві є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: С. А. Киричок