АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/1334/15-ц Головуючий І інстанції - Рубіжний С.О.
Провадження: 22-ц/790/4720/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення протиправних дій, -

встановила:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за заповітами після своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та свого батька ОСОБА_5, який помер у 2001 році. Батьки були поважними громадянами Харківської області, багато працювали, були ветеранами Великої Вітчизняної Війни. За життя батьки допомагали сину ОСОБА_6 -його братові, подарували будинок, забезпечували грошима, також надавали гроші за борговими розписками, всього на суму 69200 грн. та 22360 дол. США, які не були повернуті. ОСОБА_6 в свою чергу зловживав спиртними напоями, вів розпусний спосіб життя. Коли здоров'я батьків погіршилось, ОСОБА_6 разом з дружиною ОСОБА_2 побоюючись, що батьки заповідять все майно та гроші на його користь, вирішили самовільно захопити майно. Понад десять років знущались над батьками, наносили їм численні тілесні ушкодження. Останні також налаштовували свого сина ОСОБА_3, який також зловживав спиртними напоями та приймав участь у побитті батьків. З цього приводу батьки звертались до правоохоронних органів, проходили судово-медичні обстеження, що ще погіршувало стан. Після численних нападів його мати померла. Після чого ОСОБА_6 та відповідачі по справі продовжували нападати на його батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6. відповідачі є спадкоємцями ОСОБА_6 Після смерті останнього відповідачі розкрадають майно, вчиняють протиправні дії, наносять матеріальну та моральну шкоду його сім'ї.

Просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збитки, завдані його батькам у розмірі 40000 грн. з кожного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції не прийняті до розгляду чисельні звернення в міліцію та висновки судово-медичної експертизи, що, на його думку, є реальними доказами вчинених злочинів з замахом на життя дарувальника, дружини (чоловіка) або його дітей. Судом першої інстанції не досліджено той факт, що з приводу позовних вимог про стягнення боргу за розписками виникли нові факти, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності завданої шкоди, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача не доведено, не підтверджено і протиправних дій та вини відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітами після своєї матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року та свого батька ОСОБА_5, який помер у 2001 році.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 листопад 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Харківської області від 21 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми боргу в розмірі 69200 грн. та 22360 дол. США /а.с. 100-103/.

В підтвердження своїх доводів щодо протиправних дій відповідачів та завданої шкоди, позивач посилається на неодноразові звернення своїх батьків за захистом до суду. правоохоронних органів та проходження ними судово-медичні обстеження /а.с.10-45/.

Під час з'ясування обставин по справі, позивач зазначив, що будь-яких судових рішень по зверненням батьків за захистом не приймались.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи є безпідставними.

Так, під час розгляду вказаної цивільної справи, та винесення оскаржуваного рішення, суд першої інстанції врахував всі надані позивачем докази в обґрунтування своїх вимог.

Позивачем зазначено, що сума, яку він просить стягнути з відповідачів складається з: розкрадання майна відповідачами - без надання переліку такого майна, його вартості, доказів вини відповідачів у його розкраданні; лікування батьків позивача та самого позивача - без падання переліку витрат па лікування позивача та батьків позивача, доказів причинно - наслідкового зв'язку лікування вказаних осіб та протиправних дій відповідачів, та вини відповідачів в правопорушеннях, що потягнули за собою розлади здоров'я позивача та його батьків; нанесення батькам позивача тілесних ушкоджень - без надання доказів, притягнення до відповідальності за вчинені правопорушення відповідачів, що, як наслідок, підтверджує їх вину за такі діяння та тягне за собою покарання та відшкодування збитків; втраченої вигоди - без надання обґрунтування в чому саме полягає така втрачена вигода та її розрахунку.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не прийняті до розгляду чисельні звернення в міліцію та висновки судово-медичної експертизи, що, на його думку, є реальними доказами вчинених злочинів з замахом на життя дарувальника, дружини (чоловіка) або його дітей є помилковими.

Оскільки у відповідності до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватої у вчиненні правопорушення (злочину) доки її вина не буде доведена і встановлена обвинувальним вироком суду. Будь які судові рішення щодо визнання вини відповідачів у здійсненні таких злочинів, як розкрадання майна, нанесення тілесних ушкоджень в матеріалах справи відсутні, а, як вбачається з пояснень позивача - в суді подібні справи не розглядались.

У відповідності до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування

А відтак, судом першої інстанції вірно надано оцінку всім доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог, а висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи.

Апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не досліджено той факт, що з приводу позовних вимог про стягнення боргу за розписками виникли нові факти, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог.

Однак, такі твердження апелянта не заслуговують на увагу, оскільки, в судовому засіданні 28.04.2015 року в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова позивач декілька разів підтвердив, що борг за розписками в розмірі 69200,00 грн. та 22360 дол. США не є складовою суми збитків в загальному розмірі 80 000 грн., що має бути, на думку позивача, стягнена з відповідачів.

До того ж, в матеріалах справи містяться судові рішення, що набрали законної сили, щодо розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за розписками. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.11.2014 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

А виникнення за вказаними рішеннями нових фактів з приводу позовних вимог по розпискам мало бути розглянуто судом на підставі відповідної заяви ОСОБА_1, поданої у відповідності до глави 4 ЦПК України «Провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами». Однак позивачем, всупереч ст. 361 ЦПК України, не наведено жодної нововиявленої обставини, що давала б підстави для перегляду судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за розписками.

А відтак, вимоги про стягнення боргу на підставі розписок не можуть розглядатись судом, так як у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -