АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1988/14-ц 22-ц/774/947/К/15
Справа № 210/1988/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/947/К/15 суддя Вікторович Н.Ю.
Категорія - 27 ( ІІІ ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 квітня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.06.2012 року між банком та відповідачем було укладено Додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої остання отримала кредит у розмірі 11 048,95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Додаткова угода разом з Умовами та Правилами, Тарифами складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, станом на 26.02.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 21 640,69 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також відшкодувати понесені судові витрати.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року, описки у якому виправлено ухвалою цього ж суду від 13 травня 2015 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.06.2012 року в розмірі 21 640,69 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість рішення суду та порушення судом норм матеріального права.

Так, судом не перевірено розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, який не містить всіх платежів, та не враховано пропуск позивачем позовної давності, про застосування якої вона заявляла у суді першої інстанції.

Крім того, судом стягнуто заборгованість за кредитним договором станом на 26 лютого 2015 року, тоді як рішення було ухвалене у серпні 2014 року.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеної Додаткової угоди №1 до договору про надання банківських послуг від 12.07.2007 року SAMDN8718 (надалі Угода), укладеної між ПАТ КБ «ПРИВАТБА» та ОСОБА_2 25 червня 2012 року, сторони зменшили заборгованість за Договором про надання банківських послуг № SAMDN8718 від 12.07.2007 року , а саме: відсотки на 1 875,45 грн., комісію на 0,00 грн., пеню на 1021,36 грн., та погодились, що заборгованість станом на дату підписання додаткової угоди 25.06.2012 року становить 11 048,98 грн., а дата її остаточного погашення визначена сторонами 25 червня 2015 року.

При цьому, за умови належного виконання позичальником (ОСОБА_2Ю.) умов цієї Угоди (погашення щомісячних платежів у розмірі 400,83 грн. щомісяця з «10» по «15» число), остання сплачує за користування кредитом відсотки у розмірі 18,00% річних, а у разі прострочення терміну виконання будь-яких із зобовязань понад 30 днів позивальник (ОСОБА_2Ю.) сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, а відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються і не сплачується (п. 1.6. Угоди).

Крім того, пунктом 1.6.4. пункту 1.6. цієї Угоди передбачено обовязок позичальника сплатити Банку штраф у розмірі 2 896,81 грн. за порушення будь-якого із зобовязань, передбачених цією Угодою.

Взятих на себе зобовязань відповідач не виконувала належним чином і тому станом на 26.02.2014 року утворилася заборгованість, яка згідно з наданим розрахунком, складає 21 640,69 грн. та складається із: заборгованості за кредитом у сумі 10 390,76 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 2 169,96 грн.; штрафу відповідно до п. 1.6.4. Угоди у сумі 2 896,81 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань у розмірі 4 676,46 грн.; штрафів відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) і 1006,70 грн. (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги банку та стягуючи з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності розміру заборгованості, що випливає із умов укладеного кредитного договору та відповідає вимогами ст.ст. 611, 1049-1050 ЦК України.

Колегія суддів не може повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції.

Так, згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи 14 травня 2014 року, тобто до ухвалення рішення по справі, відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 39), однак суд першої інстанції не дав належної оцінки цій заяві, а тому колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги в частині того, що судом не перевірено доводів відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності, що є підставою для розгляду цієї заяви судом першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 303 ЦПК України.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБА» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання банківських послуг від 12.07.2007 року SAMDN8718, якою зменшили заборгованість за Договором про надання банківських послуг № SAMDN8718 від 12.07.2007 року та змінили термін виконання зобовязань за цим договором, взятих на себе ОСОБА_2 (а.с. 5). Своїм підписом під цієї Угодою ОСОБА_2 погодилась, що заборгованість за кредитним договором станом на 25.06.2012 року становить 11048,98 грн. та погодилась із новим Графіком погашення заборгованості, а тому доводи відповідача щодо останньої сплати нею щомісячних платежів за Договором про надання банківських послуг № SAMDN8718 від 12.07.2007 року поза термінами трирічної позовної давності не мають правового значення для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у справі належного розрахунку заборгованості спростовуються матеріалами справи (а.с. 4), а посилання ОСОБА_2 на те, що даний розрахунок не відповідає дійсності є голослівними та не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України. Зокрема, нею не надано свого розрахунку заборгованості та не спростовано розрахунок, наданий ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання ж ОСОБА_2 на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить двох платежів у розмірі 670,00 грн. та 650,00 грн. не підтверджені жодними доказами.

Так, погашення відповідачем 10.09.2012 року заборгованості за кредитом у розмірі 670,00 грн. враховано Банком при визначенні розміру заборгованості, а її посилання на сплату 650,00 грн. є взагалі голослівними, оскільки, на підтвердження цих доводів, нею надано квитанцію про оплату заборгованості за кредитом у розмірі 550,00 грн. ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок, що не відповідає розрахунковому рахунку визначеному сторонами Угоди для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 77) та не має правового значення для вирішення даного спору.

За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, враховуючи звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 10 квітня 2014 року, стягнення неустойки проводиться за період з 10 квітня 2013 року по 10 квітня 2014 року та становить 2 296,05 грн., виходячи з розрахунку заборгованості наданого позивачем ( а.с. 4).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, та зменшення розміру заборгованості за кредитним договором, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 21 640,69 грн. до 19 260,28 грн. (заборгованість за кредитом у сумі 10 390,76 грн. + заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 2 169,96 грн. + штраф відповідно до п. 1.6.4. Угоди у сумі 2 896,81 грн. + пеня за несвоєчасність виконання зобовязань у розмірі 2 296,05 грн. + штраф відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) і 1006,70 грн. (процентна складова) = 19 260,28 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27 серпня 2014 року змінити в частині визначеного судом розміру заборгованості за Додатковою угодою №1 від 25 червня 2012 року до Договору про надання банківських послуг від 12.07.2007 року SAMDN8718 стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», зменшивши цей розмір з 21 640,69 гривень до 19 260 (девятнадцять тисяч двісті шістдесят) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: