Справа № 523/296/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Погрібного М.О.

При секретарі Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батьківства та стягнення аліментів, за участю третіх осіб відділу державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області та Органу опіки і піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила та в якому просить визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, внісши зміни до актового запису про народження дитини відомості про батька, вказавши відповідача батьком та стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а саме, до 18 серпня 2030 року. А також стягнути з відповідача на її користь оплачені нею судовий збір та витрати на виклик свідків.

В обґрунтування свого позову вона посилалася на те, що з 10 січня 2010 року до 30 березня 2012 року, періодично проживала з відповідачем, як чоловік та жінка, як за місцем проживання відповідача в будинку №2 провулку Толстого в с.м.т. Любашівка, Одеської області, так і за місцем своїх батьків у м. Одесі по вулиці Гаріна, 13, куди відповідач періодично приїжджав, коли знаходився на канікулах. Про це добре знали, як її так і відповідача батьки, а також їхні друзі, які приходили до них в гості на той період. В 2011 році вона завагітніла від відповідача і 18 серпня 2012 року народила дочку. Спочатку відповідач і його батьки визнавали дитину, допомагали їм, організували хрещення дитини, бавили її. При реєстрації дочки в органах РАЦС, відомості про батька дитини були записані з її слів на підставі норм СК України, оскільки як вона так і відповідач були ще неповнолітніми. Через деякий час, стосунки між нею і відповідачем стали холонути і відповідач почав ухиляється від батьківських обовязків по утриманню дочки, ніякої матеріальної допомоги не надає, вважаючи, що він не являється батьком дитини. Тому, на підставі ст. 125, 128, 134, 180-183 СК України просила її позовні вимоги задовольнити.

Позивачка і її представник, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, подали письмові заперечення на позов, які приєднані до справи, та в яких вони посилалися на те, що їхній довіритель ОСОБА_3 був лише знайомий з позивачкою, з якою фотографувався і ніколи з нею не проживав одною сімєю в зазначений нею період, оскільки з 05 січня 2010 року був зарахований до дитячої-юнацької спортивної школи футбольного клубу Іллічівець міста Маріуполя, де з 21 червня 2010 року по 22 квітня 2011 року був гравцем команди ФК Металіст. З квітня 2011 року він продовжив навчання в ДЮСШ ФК Іллічівець, яку закінчив 06 червня 2013 року. Тому вважають, що оскільки їхній довіритель навчався і проживав у м. Маріуполі, він мав можливості одночасно проживати у м. Одесі чи в с.м.т. Любашівці Одеської області з позивачкою одною сімєю. Крім того, в дні зачаття дитини, які неважко підрахувати, їхній довіритель знаходився у м. Донецьку, де приймав участь у футбольній грі з «Металургом» Донецьк та «Іллічівець» Маріуполь. А звідти він вирушив з командою до м. Луганська, де 12 листопада 2011 року проходила футбольна гра. Таким чином, вважають, що будь-якого відношення до народження позивачкою дитини, їхній довіритель не має і просили в задоволені позову відмовити.

Під час судових дебатів, представник відповідача ОСОБА_4 заявила, що вони погоджуються з висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи і визнають походження дитини від відповідача ОСОБА_3

Третя особа - відділ ДРАЦС Любашівського районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не прибули, направивши до суду копію актового запису про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі ст. 135 ч.1 СК України та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження і просили розглянути справу без їх участі (л.с. №№69-72).

Третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку, встановленому законом, замовною поштою, про що свідчить поштове повідомлення (л.с. №93).

Вислухав сторони, свідків та вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні та досліджених доказів, позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно ст. 128 СК України - за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3, з початку 2010 року і до березня 2012 року періодично зустрічалися за місцем проживання ОСОБА_3, в будинку №2 по провулку Толстого в с.м.т. Любашівка Одеської області де тимчасово проживали, як чоловік та жінка. Під час періодичного спільного проживання з відповідачем, ОСОБА_1 завагітніла і 18 серпня 2012 року народила дитину жіночої статті, ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖД №307150, виданого відділом ДРАЦС Любашівського районного управління юстиції (л.с. №9), та що підтверджується показанням в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначили, що ОСОБА_1 постійно проживала в с.м.т. Любашівка Одеської області з бабусею по лінії свого батька. Там вона познайомилася з мешканцем с.м.т. Любашівки, ОСОБА_3, з яким вона стала дружити і зустрічатися. Їхня дружба переросла в сильне кохання і вони, будучи ще неповнолітніми, приблизно в 2010 році, стали періодично спільно проживати за місцем проживання ОСОБА_3 з його батьками. Також, коли ОСОБА_1 знаходилася у м. Одесі у своїх батьків, ОСОБА_3 періодично приїжджав до неї під час шкільних канікул і вони спільно проживали. Стосунки між ними були дуже серйозними і вони мали намір створити сімю, про ще неодноразово заявляли, як своїм батькам так і друзям. Після народження дитини, як відповідач так і його батьки і бабуся, позитивно відносилися до дитини, визнавали її, як свою, матеріально допомагали. Однак в подальшому щось трапилося і вони стали заперечувати свою причетність до народження дитини та її не визнавати. Показання свідків, представник відповідача, його мати ОСОБА_4, ніяким чином не спростувала, підтвердивши їх в судовому засіданні.

Із наданого суду відділом ДРАЦС Любашівського районного управління юстиції Одеської області засвідченого актового запису про народження №169 від 07 вересня 2012 року та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження №0, від 14 березня 2015 року видно, що новонароджена 18 серпня 2012 року ОСОБА_2, була зареєстрована за заявою матері ОСОБА_1, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.м.т. Любашівка, Любашівського району Одеської області, де відомості про батька записані згідно ч.1 ст. 135 СК України зі слів матері дитини (л.с. №№69-72).

Із наданих позивачкою суду фотокарток, які приєднані до справи, видно, що позивачка і відповідач були добре знайомі, спілкувалися і після народження дитини, мати відповідача, ОСОБА_4, бабуся відповідача визнавала новонароджену дитину, як свою онучку та правнучку, що в судовому засіданні не спростовувала сама ОСОБА_4, мати відповідача при огляді судом приєднаних до справи фотокарток (л.с. №37).

Під час розгляду даної справи, за клопотанням позивачки, ухвалою суду була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, за висновком якої встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з ймовірністю 99,9999%, таким чином батьківство практично доведене (л.с.№№82-88). З висновками зазначеної експертизи в судовому засіданні погодилася і представник відповідача ОСОБА_4, про що вона зазначила в судових дебатах. При цьому вона зазначила, що контракт укладений її сином з ФК «Іллічівець» закінчився, у звязку з чим він не працевлаштований. На даний час вирішується питання про продовження контракту з вказаним футбольним клубом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним факт того, що відповідач ОСОБА_3 являється біологічним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що необхідно зробити відповідні зміни в актовому запису про її народження, згідно ст. 134 СК України.

Також підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дочки ОСОБА_2

Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України - способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Із отриманої на ухвалу суду інформації від футбольного клубу «Іллічівець» м. Маріуполь за №196 від 08 квітня 2015 року, видно, що відповідач працює з липня 2013 року по теперішній час і має стабільний заробіток (л.с. №№76-79).

Будь-яких інших дітей, непрацездатних осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача, в судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що відповідач за своїм матеріальним становищем, станом здоровя, може надавати позивачці аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 аліменти щомісяця у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду, що передбачено ст. 191 СК України і до повноліття дочки, а саме, до 18 серпня 2030 року.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок сплачений нею в доход держави, а також судові витрати на виклик свідків в сумі 121 гривні 80 копійок, які підтверджуються наданими позивачкою квитанціями про оплату (л.с. №№2, 38).

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідача, якими вони заперечували проти позовних вимог, оскільки вони суперечать фактам встановлених в судовому засідання та дослідженим доказам, які викладені вище.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 125, 128, 134, 180-183, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, 13 лютого1996 року народження, громадянина України, батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісяця у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 13 січня 2015 року і до повноліття дочки, а саме, до 18 серпня 2030 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок судового збору сплаченого нею в доход держави при подачі позову до суду та 121 гривню 80 копійок судових витрат на виклик свідків.

Копію рішення направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області для відому та внесення змін до актового запису №169 від 07 вересня 2012 року про народження ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2, по відділу державної реєстрації актів цивільного стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області, змінивши в графі «відомості про батька» з «Кризель Олександр Сергійович» на «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, місце проживання: Україна, Одеська область, Любашівський район, с.м.т. Любашівка, вулиця Толстого, 2».

Копію рішення направити до Органу опіки та піклування суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: