Справа № 755/4960/15-ц
Провадження №: 2/752/4185/15
24 червня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Ладиченко С.В.
за участю секретаря - Рожок В.В..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №120385036 від 21.12.2011 року.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.12.2011 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ТОВ "ІНТЕРІНВЕСТБУД", який діяв на підставі довіреності №11081202 від 12.08.2011 року) та ОСОБА_1 уклали договір №120385036 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання .
Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій».
Згідно п. 1.1. Договору відповідач бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним пакетом фінансування LeaseIT, а Оператор LeaseIT - Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» зобов'язується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT.
Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг IT" від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті і є незмінним з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання IT-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІT. Правила є доступними для всіх клієнтів на сайті.
Пунктом 8.7. Договору відповідач підтвердив, що з правилами ознайомлений, зміст правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати.
На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 9246,12 грн.
Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LeaseІT. Відповідачем обрано Пакет LeaseІT Трійка-Акція.
Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІT строку.
Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 9246,12 грн. в такому порядку:
перший платіж у розмірі 0 % від загальної суми платежів;
З платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.
Тобто, Відповідач мав сплатити 3 платежі по 3082,04 грн.
Таким чином, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2, Договору, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів
Отже, позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання відповідачу згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 правил та п. 5.4.2 договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань.
0 грн. на погашення місячних орендних платежів.
Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.12.2011 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» (в особі ТОВ "ІНТЕРІНВЕСТБУД", який діяв на підставі довіреності №11081202 від 12.08.2011 року) та ОСОБА_1 уклали договір №120385036 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання (а.с. 4).
На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. правил, позивач надав відповідачу в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна №120385036 від 21.12.2011 року.(а.с. 12)
Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 9246,12 грн.
Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються Пакетом LeaseІT. Відповідачем обрано Пакет LeaseІT Трійка - Акція.
Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseІT строку.
Відповідач зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 9246,12 грн. в такому порядку:
перший платіж у розмірі 0 % від загальної суми платежів;
З платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.
Тобто, Відповідач мав сплатити 3 платежі по 3082,04 грн.
Таким чином, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2, Договору, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів
Судом встановлено, що позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання відповідачу згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, але відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу передбачена п. 14.2 правил та п. 5.4.2 договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком - Структурою грошових нарахувань. (а.с. 13)
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає права особи, яка бере участь у справі, серед яких такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.
В ході розгляду справи відповідачами клопотань заявлено не було.
Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України.
Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі.
З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 553, 554, 611, 625-627 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -
позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. В. Ладиченко