Справа № 128/1097/15-ц
30 червня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,
при секретарі Воробей В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Відділ державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_3, про визнання права власності на земельну ділянку,
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 попередньо через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, щодо заочного рішення не заперечує.
Також попередньо через канцелярію суду надійшла заява від начальника відділу ДВС Вінницького РУЮ про розгляд справи у відсутності представника відділу ДВС Вінницького РУЮ, у вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду.
Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 на неодноразові виклики до суду не зявлялися без поважних причин, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
З огляду на вищезазначене, за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Врахувавши позицію позивача та третьої особи, висловлену ними в поданих письмових заявах, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, давши їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13.08.2008 року відповідач ОСОБА_2 купив у ОСОБА_3 цілий житловий будинок зі спорудами та земельну ділянку площею 0,0710 га, що знаходяться за адресою: смт. Стрижавка, вул. Алеї, 71, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки (а.с.3).
26.03.2013 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_5 на підставі акта про проведені прилюдні торги, затвердженого начальником Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції ОСОБА_6 від 12.12.2012 року, було видано ОСОБА_1 свідоцтво, згідно якого йому належить на праві власності майно, що складається з: двоповерхового житлового будинку (літ. А), загальною площею 186,8 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, балкона, криниці (№ 1) та вигрібної ями (в/я), що знаходиться за адресою: смт. Стрижавка, вул. Алеї, 71, Вінницького району Вінницької області, вартістю 294 056,00 грн. (а.с.5).
Позивач ОСОБА_1 зареєстрував право приватної власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Стрижавка, вул. Алеї, 71, Вінницького району Вінницької області, у встановленому законодавством порядку, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6).
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 81 ЗК України визначено однією із підстав набуття права власності на земельну ділянку придбання за договором купівлі-продажу.
Згідно ч.1 ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11.02.2015 року № 6-2цс15, яка, відповідно до ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач набув право власності на житловий будинок та до нього перейшло право власності на цей обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, то до нього переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений вказаний будинок, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи те, що позивач не просить стягнути понесені ним судові витрати з відповідача, суд вважає за можливе такі витрати залишити за позивачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81, 120, 125 ЗК України, ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 158, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, -
Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська