Справа № 2-819-606/11
Провадження № 6/323/120/15
УХВАЛА

Іменем України

30.09.2015 р. м.Оріхів

30 вересня 2015 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Галчанського С.В.,

при секретарі судового засідання Мазгін О.М.,

за участю:

боржника ОСОБА_1,

представника боржника адвоката ОСОБА_2,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що в провадженні Відділу державної виконавчої служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області перебуває виконавчий документ виконавчий лист №2-606/11 виданий 22 грудня 2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області про розірвання договору позики-іпотеки від 06.05.2008 р., укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №2463 про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором позики-іпотеки від 06.05.2008 р. в сумі 116035,70 грн. на користь ОСОБА_4 на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, із додержанням процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Посилаючись на норму ст.38 ЗУ «Про іпотеку», якою передбачено процедуру продажу іпотечного майна саме іпотекодержателем, а не через органи Державної виконавчої служби, заявник просить суд визнати зазначений вище виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, а також витребувати у стягувача оригінал виконавчого листа, оскільки він був повернений державним виконавцем стягувачу.

У судовому засіданні боржник та представник боржника заяву підтримали повністю.

У судовому засіданні представник стягувача проти заяви заперечив, посилаючись на безпідставність заяви та пропуск строку звернення із заявою.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку про задоволення заяви, з таких підстав.

23 листопада 2011 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області за результатами розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 17 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору позики-іпотеки та звернення стягнення на іпотечне майно ухвалено рішення з резолютивною частиною такого змісту:

«Розірвати договір позики-іпотеки від 06 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №2463.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики-іпотеки від 06 травня 2008 року в сумі 116035,70 грн. звернути на користь ОСОБА_4 стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, із додержанням процедури, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Видано виконавчий лист.

Відповідно до ст.19 Конституції України

Стаття 19. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»

Стаття 1. Виконавче провадження

1. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»

8. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст.ст.1, 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку»:

Стаття 1. Визначення термінів

У цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 38. Право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки

Якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

(частина перша статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 25.12.2008 р. N 800-VI)

Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог.

Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотекодержателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцятиденного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету їх прав і вимог.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

(статтю 38 доповнено новою частиною п'ятою згідно із Законом України від 25.12.2008 р. N 800-VI,у зв'язку з цим частини п'яту - дев'яту вважати відповідно частинами шостою - десятою)

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

(частина шоста статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.12.2005 р. N 3273-IV)

Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта коштів повертається іпотекодавцю.

(частина сьома статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 15.12.2005 р. N 3201-IV)

Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотекодержателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки.

(статтю 38 доповнено новою частиною восьмою згідно із Законом України від 15.12.2005 р. N 3201-IV, у зв'язку з цим частини восьму і дев'яту вважати відповідно частинами дев'ятою і десятою)

Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Стаття 39. Реалізація предмета іпотеки за рішенням суду

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

(частина друга статті 39 у редакції Закону України від 22.09.2011 р. N 3795-VI)

Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Відстрочка виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не допускається у разі, якщо:

іпотеку включено до іпотечного пулу;

відстрочка може призвести до істотного погіршення фінансового стану іпотекодержателя;

проти іпотекодавця чи іпотекодержателя порушено справу про банкрутство.

(статтю 39 доповнено частиною четвертою згідно із Законом України від 15.12.2005 р. N 3201-IV)

Стаття 41. Реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах

Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частину другу статті 41 виключено

(згідно із Законом України від 04.11.2010 р. N 2677-VI)

Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

(стаття 41 у редакції Закону України від 15.12.2005 р. N 3201-IV)

З зазначених встановлених обставин та положень законів випливає, що реалізація предмета іпотеки за рішенням суду передбачена у порядку, встановленому Закону України «Про іпотеку» шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, а не шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог останнього Закону.

Разом з цим, статтею 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачена, вказана процедура виконавчого провадження, а передбачена процедура дій для іпотекодержателя.

Таким чином, виконавчий лист не підлягає виконанню, оскільки статтею 38 Закону України «Про іпотеку» не передбачена, вказана процедура виконавчого провадження, що, в свою чергу, виключає повноваження органів і посадових осіб щодо примусового виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Суд відхиляє пояснення представника стягувача в частині пропуску строку звернення з заявою, оскільки представник не довів, що строк звернення з заявою сплинув.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209-210, ст.369 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Заяву задовольнити повністю.

Визнати виконавчий лист №2-606/11, виданий 22 грудня 2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору позики (іпотеки) та звернення стягнення на іпотечне майно таким, що не підлягає виконанню.

Витребувати у ОСОБА_4 оригінал виконавчого листа №2-606/11, виданого 22 грудня 2011 року Оріхівським районним судом Запорізької області у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору позики (іпотеки) та звернення стягнення на іпотечне майно.

Ухвала суду (судді) набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду (судді), якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду (судді) подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6