Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Швидка Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №053-2008-1741 (на придбання майна) від 02 червня 2008 року, яка станом на 16 лютого 2015 року становить загальний розмір 60379 швейцарських франків 26 сантимів, а також відшкодувати за рахунок відповідачів солідарно судові витрати по сплаті судового збору, що є предметом позовних вимог. (а.с. 1-4)

Представник позивача Суворов С.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, пояснив, що 02 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір за №053-2008-1741 (на придбання майна), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 57000,00 швейцарських франків, з визначеним терміном користування кредитом - по 01 червня 2038 року, процента ставка за користування кредитними коштами встановлена в розмірі 29,85 % річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №053-208-1741-Р. Позивач ПАТ «Універсал Банк» належним чином виконав договірні зобов'язання, однак всупереч вимог чинного законодавства та умов кредитного договору, відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 протягом строку дії договору належним чином не виконували зобов'язання, не погашали тіло кредиту та щомісячні відсотки, досудова вимога позивача погасити наявну заборгованість залишилась без належного реагування з боку відповідачів, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №053-2008-1741 від 02 червня 2008 року, яка станом на 16 лютого 2015 року складає загальну суму 60 379 швейцарських франків 26 сантимів, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту в сумі - 61 швейцарських франків 13 сантимів; суми дострокового стягнення кредиту - 54108 швейцарських франків; заборгованості за відсотками в сумі - 5627 швейцарських франків 39 сантимів; заборгованість за підвищеними відсотками в сумі - 81 швейцарських фраків 96 сантимів,а також відшкодувати за рахунок відповідачів у солідарному порядку судові витрати по сплаті судового збору, що були сплачені позивачем за подання позову до суду.

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував наявність простроченої заборгованості за кредитним договором, але не погодився з її розмір, яка визначена позивачем в позовній заяві та наданих розрахунках заборгованості, додатково пояснив, що 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір за №053-2008-1741 (на придбання майна), відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 57000,00 швейцарських франків. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 02 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 укладено договори поруки №053-208-1741-Р.З моменту укладення кредитного договору відповідач добросовісно виконував договірні зобов'язання, щомісячно сплачував тіло кредиту та проценти, однак в подальшому змінилась майнове становище відповідача, що призвело до неможливості виконання договірних зобов'язань в обсязі визначеному кредитним договором, враховуючи що розмір щомісячного платежу по кредитному договору значно перевищує розмір доходу відповідача. Відповідач вважає вимоги банку про дострокове виконання зобов'язань по кредитному договору передчасними, оскільки не припиняв виконувати договірні зобов'язання та має намір виконувати їх в подальшому.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з урахуванням обставин наведених відповідчем ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача Суворова С.В., відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір (на придбання майна) за №053-2008-1741, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 57000,00 швейцарських франків, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах визначених договором. Позичальник зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені Графіком погашення, але в будь-якому випадку не пізніше 01 червня 2038 року.

Пунктом 1.1.1. Кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення), нараховується процентна ставка в розмірі 29,85 % річних. розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. Розділу 1 Кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по «01» червня 2038 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення кредиту визначається умовами цього договору. Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби.

Згідно п.п. 1.1.1. п. 1.1. Розділу 1 Кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 29,85% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї прострочених суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, Додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України. Під терміном «прострочена сума основного боргу» сторони розуміють суму кредиту, що надана позичальнику за договором та станом на певну дату не повернена останнім до кредитора у терміни її погашення згідно умов договору.

Відповідно до п. 2.12. Розділу 2 Кредитного договору, кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у пункті 1.1. договору, у разі зміни Національним банком України чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або інших заходів, які збільшують вартість коштів на українському ринку, та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів кредитора. Про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово.

Відповідно до п. 5.3.2 Кредитного договору позичальник зобовязувався повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором сплати штрафні санкції та інші платежі у строки та на умовах, що визначені Договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 02 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №053-2008-1741-Р.

Як передбачено п.1.3. та 1.4. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми бору (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)

Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України)

Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, укладаючи Кредитний договір №053-2008-1741 від 02 червня 2008 року, сторони діяли вільно, на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи його умови, погодили, що з його укладенням вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього договору.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Відповідно до п. 5.2.5 Кредитного договору, передбачено, що відповідно до статей 525 та 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення Кредитором на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення Кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) Позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до п. 9.1. Кредитного договору, строк дії Договору встановлюється з дня укладення цього Договору (підписання обома сторонами) до повного погашення сторонами взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

07 жовтня 2014 року Публічне акціонере товариство «Універсал Банк» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення простроченої заборгованості яка станом на 07.10.2014 року складає загальний розмір 58307 швейцарських франків 04 сантимів, та вимогою з моменту отримання вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафі санкції за порушення виконання зобов'язань. (а.с. 37)

Також, 07 жовтня 2015 року Публічне акціонере товариство «Універсал Банк» направило на адресу ОСОБА_2, як фінансового поручителя, вимогу про погашення простроченої заборгованості яка станом на 07.10.2014 року складає загальний розмір 58307 швейцарських франків 04 сантимів, та вимогою з моменту отримання вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та штрафі санкції за порушення виконання зобов'язань. (а.с. 37)

Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем ОСОБА_1 порушено умови Кредитного договору №053-2008-1741 (на придбання майна) від 02 червня 2008 року в частині своєчасного повернення кредиту, оскільки відповідачем не проводились платежі по кредитному договору в частині погашення основної суми кредиту та не сплачувались проценти за користування кредитними коштами в обсязі передбаченим кредитним договором, тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення за рахунок відповідача ОСОБА_1, заборгованості по Кредитному договору №053-2008-1741 від 02.06.2008 року, яка станом на станом на 16 лютого 2015 року складає - 60 379 швейцарських франків 26 сантимів, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту в сумі - 61 швейцарських франків 13 сантимів; суми дострокового стягнення кредиту - 54108 швейцарських франків; заборгованості за відсотками в сумі - 5627 швейцарських франків 39 сантимів; заборгованості за підвищеними відсотками в сумі - 81 швейцарських фраків 96 сантимів, що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи, надані позивачем розрахунки не оспорюються відповідачем, який не скористався процесуальним правом надати докази, які б мали спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов'язань.

Звертаючи з позовом до суду ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №053-2008-1741 від 02 червня 2008 року, яка станом на 16 лютого 2015 року складає загальну суму 60 379 швейцарських франків 26 сантимів.

З матеріалів справи убачається, що 02 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №4053-2008-1741-Р, відповідно до умов якого, Поручитель зобов'язався відповідати перед ПАТ «Універсал Банк» за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору №053-2008-1741 від 02.06.2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так, і тих, що можуть виникнути в майбутньому (в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором).

Згідно з ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя.

Підстави припинення зобов'язання визначену у статті 598 Цивільного кодексу України, де зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Так, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Як передбачено п. 2.2 Договору поруки, передбачено, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором Кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання Поручителем на 10-й день з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником по Кредитному договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору поруки, встановлено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань Позичальника по Кредитному договору.

Як роз'яснено у пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21 січня 2015 року, викладеної у справі № 6-190 цс14, яка є обов'язковою в силу ст. 360-7 ЦПК України, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що метою укладення Договору поруки №4053-2008-1741-Р, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2, є забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору №053-2008-1741 від 02.06.2008 року, який укладено між ВАТ «Універсал банк» та ОСОБА_1, договір поруки є невід'ємною частиною кредитного договору, порядок та строки пред'явлення вимог до поручителя визначені договором поруки, які кореспондуються з положеннями цивільного законодавства, що регулюють ці відносини.

Разом з тим, в процесі розгляду справи, встановлено, що позивач Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», реалізувало своє право звернутись до суду з вимогою до ОСОБА_1 щодо дострокового стягнення заборгованості по кредитному договору, разом з тим вимогу про дострокове виконання договірних зобов'язань позивачем ПАТ «Універсал Банк» було надіслано фінансовому поручителю ОСОБА_2 07 жовтня 2014 року, а з позовом до суду ПАТ Універсал Банк» звернувся лише 18 травня 2015 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля про направлення позову до суду, при цьому доказів на підтвердження факту пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_2 як сторони кредитних відносин, щодо виконання кредитних зобов'язань забезпечених порукою, з дотриманням строків, визначених у ч.4 ст. 559 Цивільного кодексу України, позивачем надано не було.

Таким чином суд не убачає підстав для задоволення вимог позивача ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2, як солідарного боржника, оскільки ці вимоги пред'явлені позивачем поза межами строків, які визначені у ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», визначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню частково, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №053-2008-1741 (на придбання майна) від 02 червня 2008 року в сумі 60379 швейцарських франків 26 сантимів,в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 3654,00 грн., який сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується оригіналом платіжного доручення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 261, 509, 514, 525, 526, 530, 543, 546, 553, 554, 559, 598, 599, 610, 611, 612, 615, 625, 626, 629, 631, 1048, 1050, 1054, 1081, 1082 Цивільного кодексу України, п. 24 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", Постановою Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №053-2008-1741 (на придбання майна) від 02 червня 2008 року в розмірі 60379 (шістдесят тисяч триста сімдесят дев'ять) швейцарських франків 26 сантимів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я