Провадження №2/485/506/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі Бондаренко С.В., Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - відділ Держкомзему у Снігурівському районі, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 сільської ради. В позові зазначив, що є єдиним спадкоємцем за законом земельної ділянки площею 6,57 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, яка згідно державного акту на право власності належала його матері ОСОБА_7, яка померла 07 квітня 2009 року в м.Єнакієве Донецької області. Прийняти спадщину на земельну ділянку він не може, в зв'язку з тим, що оригінал державного акту на землю втрачено, а у видачі дублікату цього акту відділом Держземагенства у Снігурівському районі йому відмовлено. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 16 вересня 2015 року до участі у справі у якості співвідповідачів залучено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що спадкодавець померла у м.Єнакієве Донецької області 07 квітня 2009 року. Після її смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв, оскільки проживав та був зареєстрованим разом з нею на час відкриття спадщини. Про прийняття спадщини він звернувся в ОСОБА_8 державну нотаріальну контору Донецької області, де було заведено спадкову справу. У померлої, крім позивача, було ще двоє синів ОСОБА_2 Едард, який помер ще до відкриття спадщини та ОСОБА_9, який від своєї частки у спадщині відмовлявся, чому підтвердження немає, оскільки всі документи щодо спадкування перебувають у спадковій справі на території Донецької області, що не підконтрольна на даний час органам державної влади України. Оскільки інших спадкоємців у померлої немає, її сини померли, вважає, що позивач є єдиним спадкоємцем її майна, а тому просить позов задовільнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради щодо задоволення позовних вимог не заперечила, однак зауважила, що у померлого до відкриття спадщини брата позивача було троє дітей, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми.

Залучені до участі у справі співвідповідачі за нележного повідомлення у судове засідання не з"явилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд ухвалив про розгляд справи у їх відсутність.

Третя особа за письмовим клопотанням просить розглядати справу у відсутність їх представника, щодо задоволення позову заперечень не мають (а.с.29).

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Між сторонами існують правовідносини з приводу спадкування.

Судом встановлено, що 07 квітня 2009 року в м.Єнакієве Донецької області померла мати позивача ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про смерть (а.с.18).

Те, що позивач є сином померлої підтверджено свідоцтвом про його народження (а.с.7), рішенням Шахтарського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2013 року про встановлення факту родинних відносин (а.с.15).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6.57 гектарів, розташована в межах території ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 063941, виданого Снігурівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 12 січня 2005 року. Факт належності вказаного державного акту спадкодавцю підтверджено рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2014 року (а.с.16).

Також встановлено, що земельна ділянка за представленим витягом з технічної документації складає собою три відокремлені ділянки кадастровим номером :26:000:0069 площею 0,19 га посавищ вартістю 692,34 грн. (а.с.9), кадастровим номером :27:000:0030 ріллі площею 2,0900 га вартістю 30197,70 грн., кадастровим номером :29:000:0020 ріллі площею 4,2900 га вартістю 38544,91 грн. Заборона відчуження щодо земельної ділянки відсутня за інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна (а.с.38-43).

Спадкоємцями першої черги за законом майна померлої є її сини - позивач, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.77), який помер 03.08.2011 року (а.с.78), ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.72), який помер 20.09.2001 року (а.с.79).

Відповідно до ст.131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).

У відповідності до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Частки кожного із спадкоємців є рівними (ст.1267 ЦК України).

На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частиною другою-четвертою ст.1273 цього Кодексу.

Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який посинається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого стттею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст.1272).

Спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ст.1273 ЦК України).

Так, як вказано вище ОСОБА_10, син померлої, помер 20.09.2001 року, тобто до відкриття спадщини.

Його діти, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.87), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.88), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.73,74) на час відкриття спадщини були неповнолітніми, а отже у відповідності до ст.1266 ЦК України спадкують частку померлого батька, яка б належала йому, якби він був живим на час відкриття спадщини, тобто за правом представлення, й у відповідності до ст.1268 ЦК України вважаються такими, що спадщину прийняли.

Як вбачається з матеріалів справи позивач був зареєстрованим разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому є таким, що спадщину прийняв на підставі ст.1268 ЦК України.

Відомостей про прийняття чи про відмову від прийняття спадщини іншими спадкоємцями матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, спадкову справу після смерті ОСОБА_7 заведено 26.11.2013 року Другою ОСОБА_8 державною нотаріальною конторою Донецької області (а.с.17). Відомостей про видачу свідоцтв про право на спадщину витяг з Спадкового реєстру не містить.

Як вбачається з листа Міністерства юстиції України від 29.01.2015 року у зв"язку з ситуацією, що склалася у Донецькій області, наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 17.06.2014 за №640/25417 (зі зімнами), тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства Юстиції України, в в.ч. й на території Шахтарського району. Оскільки доступ користувачів до реєстрів тимчасово припинений, нотаріуси вказаних районів позбавлені можливості вчиняти нотаріальні дії.

Згідно листа від 30.09.2015 року на запит суду ГУЮ у Донецькій області всі документи Другої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори Донецької області не були вивезені з тимчасово неконтрольованої території та залишилися у м.Шахтарську, тому доступ до архіву держнотконтори відсутній.

За такого матеріали спадкової справи судом не досліджувалися.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач набув право на успадкування лише 1/2 частини спадкового майна, оформити яку він позбавлений можливості, оскільки оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку на ім"я спадкодавця втрачено, що підтверджено оголошенням у газеті "Маклер" за 24.07.2015 року, а отримати його дублікат неможливо, оскільки його власник помер.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Враховуючи, що спадкодавець за життя набув право власності на земельну ділянку згідно державного акту, позивач спадщину прийняв, однак оформити своє право на неї можливості не має, а відтак це право підлягає судовому захисту шляхом визнання за позивачем права власності на успадковане майно, однак лише в 1/2 частині за наявності інших спадкоємців, які спадщину прийняли.

Таким чином, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в частині визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Суд не стягує судовий збір з відповідачів за відсутності такої вимоги в позові.

Керуючись ст.ст.3,10,88,209, 212-218,293, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, - задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 07 квітня 2009 року, право власності на

1/2 частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6.57 гектарів, розташованої в межах території ОСОБА_3 сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, що належала померлій ОСОБА_7 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №063941, виданого Снігурівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 12 січня 2005 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги позивачем - протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачами та третьою особою - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя