Провадження № 2/712/421/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого /судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування збитків, посилаючись на те, що 20 жовтня 2010 року, виконавчим комітетом Черкаської міської ради, було прийнято рішення за № 1740, про дозвіл перепланування квартири № 16 з влаштуванням окремого входу у житловому будинку по вул. Б. Вишневецького, 62.

Дане рішення було прийнято на підставі заяви ОСОБА_1, з урахуванням згоди комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» та проектної позиції, погодженої з управлінням планування та архітектури департаменту архітектури.

Тобто ОСОБА_1, на підставі ст. 152 Житлового кодексу Української PCP, а також ст. 40 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконкомом міської ради було дозволено перепланування квартири № 16 з влаштуванням окремого входу у житловому будинку по вул. Б. Вишневецького, 62.

У 2012 році, як стало пізніше відомо, частина мешканців будинку по вул. Байди Вишневецького, 62, - звернулися із колективним зверненням до державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, в якому просили провести позапланову перевірку будівництва (реконструкції) квартири № 16 у житловому будинку по вул. Байди Вишневецького, 62.

На підставі вищевказаного звернення, посадовими особами державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, було проведено позапланову перевірку за результатами якої начальник інспекції ДАБК у Черкаській області, ОСОБА_2, постановою № 1030 від 01 серпня 2014 року, чомусь вбачив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 грн.

Крім того, одна з мешканців будинку по вул. Б, Вишневецького, 62, - ОСОБА_3 Лариса Миколаївна, звернулась до Соснівського районного суду міста Черкаси з адміністративним позовом, про визнання акту індивідуальної дії протиправним. За результатом розгляду даної справи (№ 2а-367/12), 15 жовтня 2012 року, де був присутній уповноважений представник Черкаської міської ради, ОСОБА_4, - рішення Черкаської міської ради № 1740 від 20 жовтня 2010 року - було визнано протиправним.

Таким чином, як встановив у своєму рішенні Соснівський районний суд міста Черкаси, а Черкаська міська рада не оскаржила це рішення у встановленому законом порядку - виконавчий комітет Черкаської міської ради, 20 жовтня 2010 року, виніс незаконне (протиправне) рішення № 1740, а начальник інспекції ДАБК у Черкаській області, ОСОБА_5, постановою № 1030 від 01 серпня 2014 року, чомусь вбачив в діях ОСОБА_1, ознаки адміністративного правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосував до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі - 8500,00 грн., хоча він отримав відповідний до закону дозвіл, відповідальним за який виступає орган, що його видав - Черкаська міська рада.

ОСОБА_1 був не згодний з тим що в його діях був склад адміністративного правопорушення та всіляко намагався оскаржити вищевказану постанову, але інспекцією ДАБК було примусово стягнуто з нього ці кошти через Центральний відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції (де з нього було також стягнуто виконавчий збір в розмірі - 850,00 грн.).

Через суперечливі дії органів державної влади та органів місцевого самоврядування ОСОБА_1 було завдано матеріальні збитки розмірі 9350,00 грн. Відповідальність має нести той орган, який виніс рішення, що було визнано протиправним, а посадові особи якого не спростували цього у передбачений законом спосіб.

Окремий вхід до квартири № 16 у житловому будинку по вул. Байди Вишневецького, 62 - так і не був побудований, ОСОБА_1, оскільки як тільки йому стало відомо про незаконність такої реконструкції - він припинив всі роботи.

Через складену ситуацію, порушені його права потребують відновлення, а саме понесені ним збитки мають бути відшкодовані тим органом, через дії і бездіяльність якого настали несприятливі для нього наслідки.

10 листопада 2014 року він звертався з вимогою до Черкаської міської ради, в якій в вимагав від Черкаської міської ради, до 18 листопада 2014 року, відшкодувати ОСОБА_1В несені ним збитки в розмірі 9350,00 грн.. 24 листопада він отримав відповідь, в якій заступник міського голови - ОСОБА_6, надав інформацію якою фактично порадив зверну до суду.

Таким чином, прийняте відповідачем протиправне (як було встановлено рішенням суду) рішення №1740 від 20.10.2010 року, яке позивач виконав, стало причиною притягнення позивача до відповідальності на суму - 9400,00 грн.. Крім того позивачем також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5600, 00 грн.. Тому наразі розмір збитків ОСОБА_1 складає 15000,00 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на користь громадянина України ОСОБА_1 грошовікошти в сумі 15000,00 грн., як відшкодування за завдані протиправним рішенням збитки. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позов відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.10.2010 року № 1740 «Про дозвіл на перепланування квартири № 16 з влаштуванням окремого входу у житловому будинку по вул.. Б. Вишневецького, 62» ОСОБА_1 надано дозвіл на перепланування належної йому квартири № 16 з влаштуванням окремого входу.

На підставі акту від 25.07.2012 року і протоколу від 25.07.2012 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області винесено постанову від 01.08.2012 року № 1030 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 8 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 грудня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про скасування припису та постанови відмолено.

23 квітня 2013 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про скасування постанови відмовлено.

28 листопада 2013 року ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.04.2013 року залишено без змін.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 210 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у звязку з ново виявленими обставинами постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2012 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про скасування постанови.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2012 року позов ОСОБА_3 до виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання правового акту індивідуальної дії протиправним задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1740 від 20.10.2010 року «Про дозвіл на перепланування квартири № 16 з влаштуванням окремого входу у житловому будинку по вул. Б. Вишневецького, 62».

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач в своїй позовній заяві вказує, що йому буди завдані матеріальні збитки в розмірі 9350 грн., які ним були сплачені в Центральному відділі ДВС ЧМУЮ відповідно до постанови Інспекцієї Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 01.08.2012 року № 1030 у розмірі 8500 грн., та виконавчий збір у розмірі 850 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, частинами першою і другою якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, для відшкодування збитків необхідно встановити і довести такі факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив суму у розмірі 9350 грн., яку він просить стягнути з відповідача, ні підставі постанови Інспекцієї Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 01.08.2012 року № 1030 а також виконавчий збір, оскільки добровільно вказану постанову не виконував, а стягнення було проведено примусово у відділі державної виконавчої служби, тобто позивач сплатив дану суму за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В ході судового розгляду позивачем ОСОБА_1 не надано жодних доказів того, що відповідач наніс йому збитки на загальну суму 9350 грн.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами у справі за вимогами щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, що в свою чергу виходячи з положень ст. 212 ЦПК України є самостійною підставою для відмови у їх задоволенні.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, сплачена позивачем сума, відповідно постанови Інспекцієї Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 01.08.2012 року № 1030 не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та сумою, яка була сплачена позивачем за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Не підлягають також стягненню з відповідача витрати на оплату юридичних послуг, оскільки віднесення позивачем до складу збитків витрат на юридичну допомогу суперечить вимогам закону, зокрема положенням ст. 22 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру. Крім того, суд вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв'язок між поведінкою відповідача та збитками позивача у вигляді суми оплати наданих позивачу юридичних послуг.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 79, ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тобто хоча за подання позову сплачено судовий збір, однак оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав, то і не підлягають задоволенню вимоги щодо судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 4, 15, 60, 61, 88, 212-214, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування збитків відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: