АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8533/15 Справа № 183/7568/14 Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В. В. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», про встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_3, з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково.

Виділено в користування ОСОБА_3 ізольовану житлову кімнату №3 площею 12,0 кв.м., яка має вихід на балкон площею 1,9 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1.

Виділено в користування ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ізольовані житлові кімнати №4 площею 12,0 кв.м, №9 площею 17,8 кв.м., яка має вихід на лоджію площею 3,2 кв.м. і житлову кімнату №7 площею 8,9 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1.

Залишено в спільному користуванні сторін підсобні приміщення, а саме: кухню площею 8,1 кв.м., ванну кімнату площею 3,0 кв.м., вбиральну (поєднану) площею 1,4 кв.м. коридор площею 13,5 кв.м., вбудовану шафу 2,0 кв.м., балкон площею 1,9 кв.м. у вищевказаній квартирі.

Зобов'язано ТОВ «КК «КомЕнерго-Новомосковськ» заключити окремі договори житлового найму з вищевказаними особами на вищевказані житлові приміщення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року та закрити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ордера №2034 від 18 липня 1979 року ОСОБА_3 на сім'ю з 5 чоловік була виділена квартира за АДРЕСА_1. Зазначені обставини встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2010 року (а.с.30,31).

Спірна квартира відповідно до технічного паспорту, складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат, житловою площею 50,7 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 12,0 кв.м, 2-а кімната 12,0 кв.м, 3-я кімната 8,9 кв.м, 4-а кімната 17,8 кв.м, кухні 8,1 кв.м., ванної кімнати 3,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,4 кв.м., коридору 13,5 кв.м., вбудованої шафи 2,0 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 1,9 кв.м., лоджією 3,2 кв.м Загальна площа квартири 83,8 кв.м.(а.с.7,8).

До теперішнього часу вказана квартира не приватизована.

Згідно довідки про склад сім'ї, у спірній квартирі зареєстровані: позивач, який є головним наймачем квартири, ОСОБА_2 - його донька і ОСОБА_4 - його зять (а.с.5).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право користування спірною квартирою мають позивач, відповідачі та син відповідачів ОСОБА_5, який згідно довідки Дніпропетровського державного аграрно - економічного університету, тимчасово зареєстрований у гуртожитку на термін навчання (а.с.114).

Ухвалою суду від 08 липня 2015 року ОСОБА_5 було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог (а.с.133).

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо визначення порядку користування спірною квартирою, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач ОСОБА_3, який є основним квартиронаймачем та зареєстрований у спірному житловому приміщенні, не може користуватися ним, оскільки з цього приводу виникла суперечка з відповідачами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду. При цьому держава гарантує не тільки свободу придбання житла, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Статтею 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Сторонами не заперечується, що відповідачі постійно мешкають у спірній квартирі, а позивач, будучі хворою особою - інвалідом першої групи з 08 серпня 2011 року, за яким потрібен постійний сторонній догляд, що підтверджується довідкою МСЕК, вимушений проживати у своєї дружини ОСОБА_6 за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2.

Згідно довідки МСЕК ОСОБА_3 потребує постійного стороннього догляду, який здійснює ОСОБА_6

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2010 року встановлено, що позивач з поважної причини не проживає в спірний квартирі з 2007 року.

Тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. (ст.78 ЖК України).

Відповідно до ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської ради професійних спілок № 470 від 11 грудня 1984 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 897 від 9 листопада 1995 року затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень. Пунктом 13 вказаних Правил виконавчим комітетам обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом із радами профспілок надано право встановлювати мінімальний рівень забезпеченості жилою площею, нижче якого громадяни, беруться на облік як такі, що потребують поліпшення житлових умов.

Спільною Постановою виконкому Дніпропетровської обласної ради і Президії Дніпропетровської обласної ради профспілок № 199 від 24 травня 1990 року, мінімальний рівень забезпеченості жилою площею у Дніпропетровській області визначений у 6,7 кв.м.

Виходячи із загального розміру житлової площі - 50,7 кв.м, на кожну особу, що має право користування спірною квартирою, приходиться по 12,67 кв.м.( 50,7 кв.м : 4).

Виділення позивачу у користування ізольованої кімнати площею 12,0 кв.м з виходом на балкон, не порушує права інших мешканців квартири - ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, яким у користування виділено інші три ізольовані житлові кімнати площею 12,0 кв.м, 8,9 кв.м. та 17,8 кв.м. з виходом на лоджію, враховуючи, що допоміжні приміщення залишені у спільному користуванні.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправомірності застосування судом статті 104 ЖК Української РСР, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач є основним наймачем квартири та має всі права та обов'язки щодо користування квартирою, що і відповідачі. Також, законодавством не обмежено право наймача звертатися до суду за захистом своїх прав щодо визначення порядку користування жилим приміщенням.

Доводи апелянта стосовно невідповідності площі виділеної судом в користування позивачу кімнати площі кімнати, зазначеній у технічній характеристиці квартири, спростовуються Технічним паспортом на квартиру, зокрема, планом квартири, відповідно до якого виділена судом позивачу у користування ізольована житлова кімната площею 12,0 кв.м позначена під номером 3 (а.с.8).

Посилання апелянта, що згідно п.2.1 технічної характеристики квартири площа 3-ї кімнати дорівнює 8,9 кв.м, є безпідставні, оскільки у цьому пункті номери кімнат зазначені в порядку черговості, а не у відповідності з номерами, зазначеними у плані квартири (а.с.7).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, суд першої інстанції врахував документальне підтвердження витрат позивача на правову допомогу та правильно керувався положеннями ч.ч.1,3 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», навівши відповідний розрахунок.

З огляду на вказане вище, рішення суду першої інстанції в частині визначення порядку користування спірною квартирою та розподілу судових витрат відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Разом із тим, рішення суду в частині зобов'язання ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» заключити окремі договори житлового найму з мешканцями спірної квартири ухвалено з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до Договору № 1/103 на утримання будинків та прибудинкових територій від 31 грудня 2013 року, укладеного між Новомосковською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ», останньому передано функції з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у тому числі, будинку №42 по вул. Радянська у м. Новомосковську, з правом позабалансового обліку та проведення розрахунків зі споживачами цих послуг (а.с.83-96).

Покладаючи на ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» обов'язок заключити окремі договори житлового найму зі ОСОБА_3 та іншими мешканцями спірної квартири, суд першої інстанції не врахував, що товариство є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і у розумінні засад процесуального законодавства відповідати за вимогами позивача не може.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» заключити з ним окремий договір житлового найму.

Вимоги апеляційної скарги щодо скасування рішення із закриттям провадження задоволенню не підлягають через відсутність процесуальних підстав, передбачених ст.ст. 205, 310 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» заключити окремі договори житлового найму скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Новомосковськ» заключити з ним окремий договір житлового найму відмовити.

В іншій частині рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді