АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/1353/15-ц Головуючий в І інстанції: Гаврилов Д.В.
Номер провадження №22-ц/791/1854/2015 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року червня місяця 30 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» нарішення Суворовського районного суду м.Херсона від 29 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним посовом, посилаючись на те, що 31 серпня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до якого ПАТ «Ощадбанк» надає послуги з відкриття та ведення рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а він зобов'язаний оплачувати зазначені послуги у відповідності тарифів. 15.08.2014 р. невстановленою особою з рахунка позивача з банкомату було здійснено зняття коштів у розмірі 4500 грн. Позивач зазначає, що кошти з банківського рахунку були зняті не ним, без використання його картки, інформацію стосовно номеру та коду картки він не розголошував. Просив суд стягнути з ПАТ «Ощадбанк» на його користь грошові кошти в розмірі 4500 гривень.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 29 травня 2015 року позов задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_5 4500 гривень, вирішено питання стосовно стягнення судового збору.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі зазначає, що позивач не своєчасно повідомив банк про відсутність (зняття) коштів з його карткового рахунку та вказує, що банк не повинен доказувати, що зняття коштів було здійснено за допомогою оригінальної платіжної картки з використанням ПІН-коду, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін та позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не порушено правила здійснення операцій за рахунком, а відповідачем не доведено, що зняття коштів було здійснено за допомогою оригінальної платіжної картки з використанням встановленого ПІН-коду, або за домовленістю позивача з будь-якою іншою особою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 31 серпня 2013 року між ПАТ «Ощадбанк» та позивачем було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, відповідно до якого ПАТ «Ощадбанк» надає послуги з відкриття та ведення рахунку з використанням електронного платіжного засобу, а позивач зобов'язаний оплачувати зазначені послуги у відповідності тарифів встановлених банківською установою.

22 серпня 2014 року позивач звернувся до відділу банківської безпеки філії ПАТ «Ощадбанк» та повідомив про операцію, а саме зняття коштів у розмірі 4500 грн., яку він не виконував, та про те, що картка з якої здійснено операцію знаходиться у нього, інформацію стосовно номера, ПІН-коду картки він не розголошував.

Згідно висновку відділу банківської безпеки ПАТ «Ощадбанк»від 04 вересня 2014 року перевіркою встановлено, що 15.08.2014 року о 04.08 годині та 04.09 годині було проведено дві трансакції по платіжній картці, яка належить ОСОБА_5 в банкоматі № А2100001 в сумі 4000 та 500 гривень. Відповідно до пояснень ОСОБА_5 платіжна картка була у нього під час зняття готівки через банкомат та сам він не здійснював жодних трансакцій. При перегляду відеозапису з відеокамери розташованої біля банкомату встановлено, що 15 серпня 2014 року о 04.08 годині до банкомату підійшов невідомий чоловік, обличчя якого неможливо розпізнати, у зв'язку з тим, що на голову був надітий капюшон від куртки. Виходячи з наведеного, відділ банківської безпеки прийшов до висновку, що відбулася компрометація карти та несанкціоноване зняття коштів.

Постановою від 25 серпня 2014 року кримінальне провадження по справі за зверненням позивача закрито.

20 жовтня 2014 року відповідачем у своїй відповіді на звернення позивача, було відмовлено у повернені коштів з посиланням на недотримання ним правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам, а саме щодо нерозголошення реквізитів картки (номера, ПІН-коду, логіна) та передачі її третім особам.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення позивачем п.2.3 Правил користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк» щодо пропуску 3-денного строку звернення до банку з заявою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказаний пункт правил стосується «втрати, викрадення карти, а також якщо пін-код став відомий сторонній особі», що не мало місце в даній справі.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів (покази свідка ОСОБА_6, виписки по рахунку позивача) встановлено, що позивач дізнався про зарахування коштів в сумі 4000 гривень вже після їх зняття з карткового рахунку 15 серпня 2014 року, після чого звернувся до банку з відповідною заявою, де ним було повідомлено, що картка ним не була втрачена, а зняття коштів відбулось поза його волею. Зняття коштів позивачем 15 серпня 2014 року в сумі 90 гривень о 12-55 годині не може свідчити про те, що позивач під час здійснення цієї операції дізнався про зарахування 13 серпня 2014 року коштів на його рахунок та про зняття вказаних коштів о 04.09 годині 15 серпня 2015 року.

Посилання апелянта на п.1.6. Договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної карти, за яким «при підключенні до послуг отримання виписок на адресу електронної пошти, послуг смс-банкінгу, Інтернет банкінгу, клієнт погоджується з тим, що надана інформація передається незахищеними каналами зв'язку та може стати відомою третім особам без відома на те клієнта або банку. Банк не несе відповідальності за збитки завдані клієнту у разі розголошення (розкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН - кодів, CVV-кодів, а також вчинення інших дій під час здійснення операцій в системах смс-банкінгу, Інтернет - банкінгу та отримання щомісячних виписок на адресу електронної пошти», колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки відповідачем жодними належним та допустимими доказами не доведено, що несанкціоновані транзакції по картці ОСОБА_5 15 серпня 2014 року супроводжувалися зчиткою інформації з магнітної смуги (з використання оригінальної карти) з одночасним коректним введенням ПІН-коду карти.

Згідно п.п.6.7., 6.8 Постанови Правління НБУ від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», чинної на час списання коштів, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: