Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 330/369/15-ц головуючий у 1-й інстанції Куценко О.О.
провадження № 22ц/778/4305/15 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» на ухвалу Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-СВ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ТОВ «Альянс-СВ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, Якимівський район, АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 06 березня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Накладено арешту на об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: Запорізька область, Якимівський район, АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою судді Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року за заявою ОСОБА_2 було задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову накладено арешт на об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: Запорізька область, Якимівський район, АДРЕСА_1, а саме: гуртожиток А-2, цегляний загальною площею 668,2 кв.м., клуб-їдальня Г-2 цегляна, загальною площею 1904 кв.м., спальний корпус Д-3 цегляний загальною площею 1005,5 кв.м., спальний корпус Є-3 цегляний загальною площею 1005,5 кв.м., спальний корпус Ж-3 цегляний загальною площею 1005,5 кв.м., господарський корпус В-1 цегляний загальною площею 277,2 кв.м., ТП І-1 цегляний загальною площею 51,5 кв.м., огорожу 1, вбиральню 2. .

На зазначені ухвали суду ПІІ «АМІК УКРАЇНА» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення прав особи, яка не брала участь у розгляді справи, оскільки арештоване майно знаходиться у іпотеці, норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити свою ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 292,293 ЦПК України рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Як вбачається із матеріалів справи, які надійшли до апеляційного суду з оскарженою ухвалою вбачається, що позов пред'явлений ОСОБА_3, ТОВ «Альянс-СВ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння та з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1.

Між тим за договором іпотеки від 22.08.2012 року ТОВ «Альянс-СВ» передало об'єкти нерухомого майна, розташованого за адресою: Запорізька область, АДРЕСА_1 в іпотеку ПІІ «ЛУКОЙЛ-Україна», яке було перейменоване в ПІІ «АМІК УКРАЇНА» і зазначене майно було зареєстроване у реєстрі обтяжень (а.с.253)

Крім того за протоколом № 60 про придбання предмету іпотеку в порядку ст. 49 України «про іпотеку», вказане нерухоме майно було придбане 19.02.2015 року іпотекодержателем ПІІ «ЛУКОЙЛ-Україна» (а.с.254)

За приписами ст. 12 Закону України від 18.11.2003 року "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Отже ухвалами суду від 06.03. та 23.03.2015 року вирішені питання прав ПІІ «АМІК УКРАЇНА».

Так, частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на те, що провадження у справі було відкрито за ухвалою судді ще 06.03.2015 року та призначено попереднє судове засідання на 16 березня 2015 року , питання про забезпечення позову 23.03.2015 року повинно було вирішуватися у судовому засіданні в день надходження заяви, а не суддею одноособово (а. с. 58; 99-104).

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вказано, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Згідно статті 210 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що всупереч вимогам статті 210 ЦПК України, в мотивувальній частині відсутнє обґрунтування з посиланням на конкретні обставини справи щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно роз'яснень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції всупереч зазначеним вимогам наклав арешт на майно суб'єкта господарської діяльності, яке знаходилося в іпотеці без залучення іпотекодержателя до участі у справі.

Вищевказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог процесуального права, яке призвело до необґрунтованого забезпечення позову, а тому судова колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі статті 312 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК УКРАЇНА» задовольнити.

Ухвалу судді Якимівського районного суду Запорізької області від 23 березня 2015 року про забезпечення позову у цій справі скасувати. В задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді