Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/5118/ 20
Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання внести зміни про дату звільнення до трудової книжки,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у грудні 2014 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідача, який згодом уточнила, в якому просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23953,20 грн. та зобов'язати відповідача внести зміни про дату звільнення, а саме: змінити дату звільнення з 14 липня 2014 року на 11 листопада 2014 року згідно з датою фактичного отримання трудової книжки.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 23 липня 2013 року на підставі наказу №814-к/тр від 23.07.2013 року вона працювала у ПАТ «Дельта Банк» на посаді заступника начальника по роботі з малим і середнім бізнесом Алчевського відділення.

Наказом №966-к/тр від 14 липня 2014 року вона була звільнена з посади за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, однак при звільненні їй не буда видана трудова книжка. Трудову книжку вона отримала лише 11.11.2014 року, тобто через чотири місяці після звільнення.

Посилаючись на зазначені обставини просила позов задовольнити.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» виконало покладеного на нього ст. 47 Кодексу законів про працю України обов'язку видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку.

З таким висновком суду можна погодитись.

Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Згідно з положеннями частини 4 ст. 235 КЗпП України та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним.

Пунктом 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Судом установлено, що ОСОБА_4 в період з 23.07.2013 року по 14.07.2014 року працювала у ПАТ « Дельта Банк» на посаді заступника начальника по роботі з малим і середнім бізнесом Алчевського відділення.

Звільнена згідно наказу № 966-к/тр від 14.07.2014 року за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивач зазначає, що в день звільнення їй не була видана належним чином оформлена трудова книжка , а отримала вона її лише 11 листопада 2014 року.

Пунктом 7.1 вищезазначеної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що у разі одержання трудової книжки у зв"язку із звільненням працівник розписується у особовій картці і у книзі обліку.

Натомість, сторони дійшли згоди про фіксацію видачі трудової книжки в спосіб написання розписки.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 в день звільнення власноруч написала розписку про те, що вона отримала від головного фахівця кадрового адміністрування Луганського регіону ОСОБА_5 свою трудову книжку серія НОМЕР_1 оформлену належним чином 14.07.2014 року в чому і розписалася . В цій розписці міститься дата видачі трудової книжки саме 14.07.2014 року серія і номер - НОМЕР_1 та підпис головного фахівця сектору кадрового адміністрування Луганського регіону ( а.с 72).

Факт написання цієї розписки позивачем ОСОБА_3 не заперечувалося як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

Позивач надала суду таку ж саму власноруч написано нею розписку в якій зазначено, що працівником банку ОСОБА_5 трудова книжка видана 11.11. 2014 року. ( а.с. 45).

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України надав оцінку цій розписці і правомірно не взяв її до уваги, оскільки позивач ОСОБА_3, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції підтвердила той факт, що саме вона власноруч на цій розписці поставила день і дату її видачі 11.11.2014 року., а не начальник відділу кадрів підприємства, як це передбачено вищезазначеною Інструкцією. Водночас, в наданій позивачем розписці взагалі відсутні відомості, яка саме трудова книжка була видана позивачу, не зазначена ні її серія ні номер.

В матеріалах особової справи ОСОБА_3 в картці за формою П-2 , яка була оглянута в суді першої інстанції міститься особовий підпис позивача, що засвідчує її ознайомлення з датою та причиною звільнення. В матеріалах особової справи також зберігається відмітка про видачу трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 саме 14 липня 2014 року. Ніяких заперечень з цього приводу позивачем надано не було., про що свідчить журнал та запис судового засідання від 07.07.2015 року ( а.с. 89-93).

Крім того, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про звернення позивача до відповідача про невидачу їй трудової книжки в день її звільнення.

Посилання апелянта на те, що 30.10.2014 року на її електронну скриньку від ОСОБА_6 були переслані два прикріплених файли зразків розписки про отримання трудової книжки ( а.с. 87-88), що свідчить про не отримання нею трудової книжки на вказану дату, не заслуговують на увагу, оскільки ця особа не є працівником Банку, що відповідає за кадрову роботу, а роздруковані файли ніяким чином не стосуються самого позивача.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами в визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.