Справа № 212/9702/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 квітня 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді - Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., без присутності сторін, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Кривого Рогу, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку, -

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2014 року, позивач звернулась до суду з позовом, який у подальшому уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь суму завдатку в розмірі 48361 гривень та витрати понесені при зверненні з позовом до суду. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 11 листопада 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір завдатку, згідно якого нею було передано відповідачу 2000 доларів США в рахунок оформлення договору купівлі-продажу на будинок АДРЕСА_1. Проте, з вини відповідача на теперішній час договір купівлі-продажу між ними так і не укладено. Відповідач обґрунтовує виниклу ситуацію тим, що правовстановлюючі документи на домоволодіння за вказаною адресою не виготовлені, нових дат укладення договору не називає, отримані кошти завдатку не повертає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду.

Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. При цьому зазначила, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, про причину не явки суду не повідомила. Суд, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на ї підтвердження; 3) які правовідносин сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір завдатку, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 2000 дол. США в рахунок вартості домоволодіння АДРЕСА_1 Дніпропетровської області, який мала наміри придбати.

Договір завдатку від 11.11.2013 року сторони нотаріально не посвідчили.

Відповідно до п. 2 цього Договору продавець зобов'язаний у випадку невиконання ним умов цього договору повернути покупцю подвійну суму завдатку, а у випадку відмови покупця - сума завдатку залишається у повному обсязі у власності продавця.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 657 ЦК України закріплено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 4 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений з вини відповідача, а тому завдаток підлягає поверненню, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки судом встановлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами не укладався, а тому сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому ж розмірі, в якому вони надавалися. Тому передана позивачем сума коштів ОСОБА_3 є авансом і підлягає стягненню в тому ж розмірі, в якому передавалася.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних від суми завдатку, яка підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних проводився позивачем за період з 01.01.2014 року по 06.04.2015 року, усього 460 днів, з розрахунку:

1 дол. США в еквіваленті на національну валюту України станом на 06.04.2015 року складає 23,30 грн.

200 дол. США х 23,30 грн. = 46600 грн.

46600 грн. х 3% річних х 460 днів/365 днів/100% = 1761 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 1761 грн.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволеної частини заявлених вимог в розмірі 483 грн. за подання позовної заяви до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 570, 625, 629, 635, 657 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 169, 212-214 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми завдатку - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 48361 (сорок вісім тисяч триста шістдесят одну) гривню, яка складається з 46600 гривень - сума завдатку, 1761 гривень - сума 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 483 (чотириста вісімдесят три) гривні 61 копійку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис