Справа № 525/953/15-ц
Номер провадження 2/525/267/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2015 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

при секретарі Пилипенко П.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позов тим, що 13 грудня 2014 року ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Велика Багачка Полтавської області по вул. Шевченка, 95, рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на позивачку ОСОБА_3, в результаті чого позивачка отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя.

Згідно вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до 1 ріку обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами і на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав чинності 16 травня 2015 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 застрахована у ОСОБА_5 акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обовязкового страхування. Страхова компанія виплатила позивачці за заявою про відшкодування шкоди заподіяної здоровю грошові кошти в сумі 509,24 грн., моральну шкоду страхова компанія ОСОБА_3 не виплатила.

Тому позивач звернулася до суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», вказуючи, що вона є людиною похилого віку, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень перенесла фізичний біль, дуже переживала з того приводу, що не зможе ходити, а тому просила стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1, яка діє на підставі ордера (а.с. 27, 28, 29), позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності (а.с. 21) позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити, у своїх запереченнях зазначали, що позивачка під час судового розгляду кримінального провадження вказувала в судовому засіданні, що не має ніяких претензій до обвинуваченого, крім того не навела будь-яких обґрунтувань зазначеної в позовній заяві суми моральної шкоди.

Представник ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення (а.с. 37-38, 52, 56-57, 62), відповідно до змісту яких, не заперечував того, що позивачці було виплачено страхове відшкодування за ушкодження здоровя в сумі 509,24 грн., не заперечував того, що позивачці завдано моральну шкоду, але з огляду на вимоги спеціального закону вказував на те, що відповідальність приватного акціонерного товариства обмежується грошовою сумою, яка складає 25,47 грн., а не 5000 грн., як помилково зазначив позивач.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, показання свідка, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 грудня 2014 року позивачу ОСОБА_3, були заподіяні тілесні ушкодження в результаті ДТП. За фактом ДТП було порушено кримінальну справу по обвинуваченню відповідача ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого двохщиколоткового перелому лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоровя (а.с. 4,5,6).

Позивачка ОСОБА_3 13 грудня 2014 року була доставлена у приймальне відділення Великобагачанської центральної районної лікарні, встановлено діагноз: двухлодижечний перелом лівого голеноступневого суглобу зі зміщенням. Після проведення репозиції відломків та накладення гіпсової повязки виписана на амбулаторне лікування, де лікувалася з 13 грудня 2014 року по 23 квітня 2015 року, згідно листа-відповіді від 23.09.2015 року № 1160 за підписом головного лікаря Великобагачанської центральної районної лікарні та лікуючого лікаря (а.с. 43).

Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та засуджено до 1 ріку обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами і на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав чинності 16 травня 2015 року (а.с. 4-6).

Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ч. 2 ст.1167 ЦК моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року - під морально шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд при визначенні розміру завданої моральної шкоди враховує, що позивачу внаслідок скоєного відносно нього злочину заподіяно ушкодження здоровя, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоровя (а.с. 5-7), а також те, що заслуханий в судовому засіданні в якості спеціаліста, ОСОБА_6, який є завідуючим хірургічного відділення Великобагачанської центральної районної лікарні, вказав, що з врахуванням віку та характеру ушкодження здоровя реабілітаційний період складає 3 роки.

Показання свідка ОСОБА_7, який був допитаний в судовому засіданні та повідомив суду, що бачив, як наприкінці весни 2015 року, точно дату та місяць вказати не зміг, він бачив потерпілу, яка їхала по дорозі на велосипеді в с. Велика Багачка Полтавської області, як і фотокартки надані відповідачем (а.с. 66 74) не спростовують факту заподіяння відповідачем ОСОБА_3 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Щодо твердження представника відповідача ОСОБА_4, що позивачка під час кримінального провадження не мала будь-яких претензій до ОСОБА_4, на підтвердження чого ним надано роздруківку судового засідання (а.с. 41), і що це є підставою для відмови у задоволенні позову, суд, з огляду на те, що цивільний позов в кримінальному провадженні ОСОБА_3 до відповідача не заявлявся, вважає, що така позиція позивача в кримінальному провадженні аж ніяк не впливає на його право подати позов про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, а також на розмір моральної шкоди.

Суд, беручи до уваги обставини встановлені в ході судового розгляду, вважає, що моральна шкода, яка підлягає стягненню з першого відповідача ОСОБА_4, що полягає в фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з ушкодженням здоровя, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті, у відповідності до вимог розумності і справедливості відповідає розміру у грошовому еквіваленті 10000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована ОСОБА_5 акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу серія АС № 7088506, з терміном дії з 26.12.2013 до 25.12.2014 року, страхова сума за полісом становить: 100 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоровю та 50000,00 грн. за шкоду, що заподіяна майну, франшиза - частина збитку, що не відшкодовується страховиком 0,00 грн. (а.с. 54).

Відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, страховик здійснює на умовах визначених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 р. № 1961-IV.

Відповідно до ст. 24 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з лікуванням потерпілого ОСОБА_8 відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Зазначені витрати мають бути підтверджені документально, відповідним медичним закладом.

На підставі заяви про виплату страхового відшкодування позивачу ОСОБА_3 було перераховано страхове відшкодування у розмірі 509,24 грн. - шкода, пов'язана з лікуванням потерпілої, моральна шкода страховою компанією не відшкодовувалася (а.с. 7, 8, 62).

Згідно статті 26-1 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Таким чином, розмір моральної шкоди в розумінні вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається виключно від розміру іншої страхової виплати (витрат понесених на лікування, тимчасова та стійка працездатність).

Тобто розмір моральної шкоди, має визначатися виходячи з розрахунку 5 % з розміру страхової виплати за шкоду заподіяну життю та здоров'ю. Оскільки розмір страхового відшкодування за шкоду заподіяну життю та здоров'ю підтверджений документально у розмірі 509,24 грн., то розмір моральної шкоди становить 5% з цієї суми тобто - 25,47 грн. (5% від 509,24 грн.).

Таким чином, вимоги позивача, що йому має бути відшкодовано страховиком моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. є такими що суперечать вимогам спеціального закону - Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Таким чином, беручи до уваги обставини викладені вище, враховуючи письмові докази, які були дослідженні в їх сукупності, суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 3. ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4І судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 324,80 грн., а з відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 2,48 грн.

Куруючись ст. ст. 10, 11, 27, 60, 62, 64, 208, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої і фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3, моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», юридична адреса: 04080, Україна, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої і фактично проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3, моральну шкоду в розмірі 25,47 (двадцять пять гривень) 47 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, судові витрати в розмірі 324,80 грн. (триста двадцять чотири гривні 80 коп.) на користь держави (отримувач: УДК у Великобагачанському районі Полтавської області, код за ЄДРПОУ 36744050, рахунок 0013, банк ГУДКУ в Полтавській області, код банку отримувача 831019).

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», юридична адреса: 04080, Україна, м. Київ, вул. Кирилівська, 40, судові витрати в розмірі 2,48 грн. (дві гривні 48 коп.) на користь держави (отримувач: УДК у Великобагачанському районі Полтавської області, код за ЄДРПОУ 36744050, рахунок 0013, банк ГУДКУ в Полтавській області, код банку отримувача 831019).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Великобагачанський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Рішення виготовлено 02.11.2015 р.

Суддя Ю.І. Ячало