Справа № 127/3373/13-ц
Провадження № 2/127/221/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, публічне акціонерне товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість з моменту його укладення та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору публічного акціонерного товариства «ОТП банк» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення договору страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість, -

встановив:

ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, публічне акціонерне товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість з моменту його укладення. Позов мотивовано тим, що 28.05.2010 року між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір №003-фр/10 (кп) страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухоме майно. Відповідно до п. 1.1 договору страхування страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику згідно з умовами цього договору страхове відшкодування в межах страхової суми, а страхувальник зобовязується сплатити страхові платежі у визначені договором строки та виконувати інші умови договору, що укладений на підставі чинного законодавства України, ЗУ «Про страхування», доповнення №1 до Правил №008 добровільного страхування фінансових ризиків «Особливі умов добровільного страхування ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість». Згідно із п. 2.1 договору страхування застраховано майновий інтерес страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з володінням ,користуванням, розпорядженням нерухомим майном, а саме: конструкції будівлі гаража, загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11Б, на яке страхувальником отримано право власності, що підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, зареєстрованого Жмеринським районним структурним підрозділом КП «ВООБТІ» 12.05.2008 року ,копія якого є невідємною частиною договору. 01.06.2012 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області було винесено ухвалу у справі № 0205649/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи АТ «СК «АХА Страхування», АТ «ОТП Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення третейського суду. Відповідно до ухвали від 01.06.2012 року суд постановив рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, яким визнано дійсним договорі купівлі продажу будівлі гаража літ. «А», яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11Б, загальною площею 736,8 кв.м. укладений 30.04.2008року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Підставою для задоволення позову стала та обставина, що при відчуженні майна ОСОБА_4 не отримав письмової згоди дружини ОСОБА_3, оскілки спірний гараж набутий під час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю. В мотивувальній частині ухвали від 01.06.2012 року Жмеринський міськрайонний суд зазначає, що позов підлягає задоволенню оскільки при підписані сторонами договору купівлі продажу від 30.04.2008 року відчужувачем не було дотримано вимоги таких норм законодавства, як ст. 657 ЦК України, ст. 65 СК України. Викладене свідчить, що оскільки відповідно до ухвали суду від 01.06.2012 року рішення третейського суду скасовано, то договір купівлі продажу спірного гаража від 30.04.2008 року для якого обовязковими умовами укладення є отримання згоди іншого з подружжя відповідно до рішення суду, а також нотаріальне посвідчення та державна реєстрація згідно з вимогами ЦК України, є таким, що не укладений, тобто відсутній факт виникнення цивільно правових відносин між сторонами договору купівлі продажу. Такий договір не створює ніяких прав та обовязків для сторін, крім права особи на звернення до суду для стягнення безпідставно отриманих коштів. Оскільки при укладення договору страхування було застраховано майновий інтерес страхувальника ОСОБА_2, пов'язаний з володінням, користуванням, розпорядженням нерухомого майна спірним гаражем, відповідно до якого договір купівлі продажу є не укладеним, а отже до ОСОБА_2 не перейшло право власності на гараж, у звязку з чим відпала підстава укладення договору страхування, відсутній предмет договору страхування. Пунктом 1.2 доповнення №1 до Правил №008 «Добровільного страхування фінансових ризиків «Особливі умови добровільного страхування ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість» реєстраційний номер №1861533 від 24.03.2006 року, відповідно до яких було укладено договір страхування (п.1.1), передбачено що правовим актом є цивільно правова угода відповідно до якої страхувальник набув право власності на нерухоме майно. Згідно із п. 4.2 договору страхування страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту. Відповідно до п. 2.1 договору страхування застраховано майновий комплекс страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з володінням, користуванням, розпорядженням нерухомим майном, а саме: конструкції будівлі гаража, загальною площею 736,8кв.м, що знаходиться за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, на яке страхувальником отримано право власності, що підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року зареєстрованого Жмеринським районним структурним підрозділом КП ВООБТІ 12.05.2008 року. Таким чином, правовий акт, визначений п. 2.1 договору страхування, не відповідає суті правового акту, передбаченого правилами страхування, що також не відповідає істотним умовам договору страхування та суперечить ЗУ «Про страхування», у звязку з чим договір страхування є недійсним з моменту його укладення. Просить визнати недійсним договір № 003-фр/10(кп) страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість від 28.05.2010 року з моменту його укладення.

23.07.2013 року ПАТ «ОТП Банк», як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування. Позов мотивовано тим, що ухвалою апеляційного суду від 12.04.2013 року, постановленою у повязаній справі під №127/3373/13-ц, встановлено, що заявлений позов ПАТ «СК «АХА Страхування» стосується виплати страхового відшкодування. Відповідно до Договору страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість № 003-фр/10 (кп) від 28.05.2010 року, а саме п.16 цього Договору страхування, ПАТ «ОТП Банк» є стороною договору та вигодонабувачем. 14.05. 2008р. укладено кредитний договір № CM-SMEB00/246/2008p. між ЗАТ «ОТП Банк» ЗАТ «ОТП Банк» (яке на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року №514-VI змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1, на підставі якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 100 000,00 доларів США. 14.05.2008р. з метою забезпечення виконання грошових зобовязань по вищевказаному кредитному договору між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № CM-SMEB00/246/2008, предметом якого є нежитлова будівля гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою : Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11-Б, а також договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2. В цей же день, було укладено трьохсторонній договір страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість (обєктом якого є майновий інтерес ОСОБА_1 повязаний з володінням, користуванням, розпорядженням переданого в іпотеку AT «ОТП Банк» нерухомого майна). Даний нерухомий обєкт належав ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, зареєстрованого за №553 в реєстровій книзі №85 Жмеринським структурним підрозділом КП ВООБТІ 12.05.2008 р. Даний договір страхування укладався щорічно, на кожний календарний рік, та сторонами даного договору були: ЗАТ «СК «ВЕСКО (правонаступником всіх прав та обовязків якого в подальшому стало AT «СК «АХА Страхування»)», ЗАТ «ОТГІ БАНК» (правонаступником всіх прав та обовязків є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1. Останній договір страхування, який на думку страхової компанії є недійсним, був укладений 28.05.2010 року з терміном дії -1 рік. Так, 26.07.2010 року, тобто в межах строку дії договору страхування (за яким страхова компанія прийняла грошові кошти в межах договору страхування, тобто фактично «акцептувавши» його та прийнявши до належного виконання) попереднім власником майна а саме: ОСОБА_3 було подано позов до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним. До участі в справі за вищевказаним позовом в якості третьої особи було залучено страхову компанію AT «СК «АХА Страхування». Представник страхової компанії приймав активну участь в судовому розгляді справи. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2010 року позов ОСОБА_3 задоволено та визнано недійсним рішення третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, яким було визнано право власності на обєкт нерухомості за ОСОБА_2 Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2010 року, рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14.09.2010 року скасовано, в задоволенні позу відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2011 року, рішення попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 01.06.2012 року за результатами нового розгляду справи Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області позов ОСОБА_3П задоволено, скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2012 року ухвалу Жмеринського міськрайонного суду залишено в силі. Ухвалою ВССУ від 21.12.2012 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 вжито всіх можливих заходів для захисту своїх майнових та немайнових прав в частині захисту права власності на обєкт нерухомості, AT «СК «АХА Страхування» шляхом подачі первісного позову про визнання договору страхування недійсним намагається ухилитись від виконання свого зобовязання за договором страхування щодо страхового відшкодування, повязаного із втратою права власності на нерухомість. Вважають, що первісний позов задоволенню не підлягає, а їх позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до п.1.1 Договору страхування страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику згідно з умовами договору страхове відшкодування в межах страхової суми. Розмір страхової суми визначено п. 3.3 Договору страхування, яка становить 782 433, 71 грн. На даний час заборгованість Позичальника за кредитним договором становить: 141 806,96 дол. США - по тілу кредиту та процентах, 3 928 854,36 грн. - по пені, що підтверджується довідкою про розмір заборгованості за вих. №94 від 19 липня 2013 p., а отже розмір кредитної заборгованості набагато перевищує розмір страхової виплати за договором страхування. Листом від 18.08.2010р. за вих. № 2820-10У AT «СК «АХА Страхування» просило залучити їх до участі в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 Такими діями підтверджується, що з боку страхової компанії визнавалась дія договору страхування. Страхова компанія поряд з «ОТП Банк» та ОСОБА_2 вжили всіх належних дій за для захисту прав та недопущення втрати права власності ОСОБА_5, що підтверджується вищезазначеними рішеннями та ухвалами. Дані обставини вказують, що всі сторони договору страхування визнавали наявність та дійсність договору страхування. Листом за № 715/26ЦВ від 08.02.2013 AT «СК «АХА Страхування» відмовила ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування з підстав, що договір припинив свою дію 27.05.2011 на підставі п.3.7 Договору: період страхування з 28.05.2010р. по 27.05.2011р. Підстави відмови у виплаті страхового відшкодування як недійсність договору у відмові не вказані. Згідно п. 14.1 Договору страхування ПАТ «ОТП Банк» є єдиним вигодонабувачем за договором страхування. П. 15.1 Страхувальник підтверджує, що він ознайомлений з Правилами страхування. П. 7.4.1 встановлено обовязок Страховика ознайомити Страхувальника та вигодонабувача з Правилами страхування. Відповідно до п.4.4 Доповнення № 1 до правил № 008 наданих Страховиком сторонам договору страхування до моменту його укладення передбачено, що в будь-якому разі випадок визнається страховим, за умови, що позов третьої особи було подано в період дії договору. Згідно п.10.3 Договору страхування у разі настання страхового випадку, виплата страхового відшкодування проводиться Страховиком протягом 15 календарних днів з дня отримання Страховиком документів, передбачених в розділі 9 цього договору. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, а саме доданих до неї копій листів Страховика, Страхувальник надав всі підтверджуючі настання страхового випадку документи, передбачені переліком Договору страхування (розділ 9 Договору) та запитані Страховиком. Таким чином, враховуючи, що позов було подано в період дії договору страхування, а ЦПК України встановлений спеціальний порядок для розгляду справ цивільної юрисдикції, який не може бути змінений договором страхування, відмова страхової компанії є безпідставною, а страхове відшкодування підлягає стягненню на користь вигодо набувача в наступному розмірі: 782 433, 71 грн. - сума страхового відшкодування, 9324,89 грн. - 3 % річних за період з 08.02.2013р. по 02.07.2013р., 112 670, 36 грн. - пеня за період з 08.02.2013р. по 02.07.2013р на підставі п. 14.4 Договору страхування, всього: 904 428,96 грн. Однак з пункту 10.4 Договору страхування слідує, що страхове відшкодування, що має бути сплачене за Договором, сплачується Вигодонабувачу в рахунок погашення заборгованості Страхувальника за Кредитним договором, якщо інше не було погоджено між сторонами Договору Страхування та Вигодонабувачем. При цьому, Страхувальник не звільняється від виконання зобовязань за кредитним договором в строки, передбачені кредитним договором. Частина страхового відшкодування, що перевищує всю заборгованість перед Вигодонабувачем за Кредитним договором, направляється вигодонабувачем, після отримання страхового відшкодування від Страховика, на рахунок Страхувальника, відкритий у Вигодонабувача. Інший порядок сплати страхового відшкодування між сторонами Договору страхування не погоджувався, а тому Вигодонабувачем за договором страхування є саме АТ «ОТП Банк». Таким чином, вимога ОСОБА_2 в частині виплати страхового відшкодування на його користь не відповідає домовленості сторін, визначеної в умовах Договору страхування й не ґрунтується на Законі, так як страхове відшкодування підлягає перерахуванню АТ «ОТП Банк». Дії ОСОБА_2 по предявленню вимоги щодо здійснення страхового відшкодування на його користь порушує право АТ «ОТП Банк», а тому підлягають припиненню в судовому порядку. Просять визнати такою, що не підлягає виконанню вимогу ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» в частині сплати страхового відшкодування на його користь. Стягнути із ПАТ «Страхова компанія «АХА «Страхування» на користь ПАТ «ОТП Банк» суму в розмірі 904 428,96грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 23.07.2013року прийнято до провадження позов ПАТ «ОТП Банк» та обєднано з позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» в одне провадження (Т№1а.с.230-231).

31.03.2015року в судовому засіданні представник третьої особи яка заявляє самостійні вимоги надала суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить визнати такою, що не підлягає виконанню вимогу ОСОБА_2 до АТ СК «АХА Страхування» в частині сплати відшкодування на його користь. Стягнути з АТ СК «АХА Страхування» на користь АТ «ОТП Банк» суму в розмірі 1 443 740,25грн., з яких: 782 433,71грн. розмір страхового відшкодування, 611080,73грн. розмір пені у відповідності п. 14.4 договору страхування, 50225,81грн. 3% річних та судові витрати.

21.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зустрічним позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення договору страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість. Позов мотивовано тим, що 14.05.2008р. укладено кредитний договір № CM-SMEB00/246/2008p. між ЗАТ «ОТП Банк» (яке перейменовано в ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 на суму 100 000,00 доларів США. В забезпечення виконання кредитних зобовязань також було укладено договір поруки між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2. Також, 14.05.2008р. з метою забезпечення виконання грошових зобовязань Позичальника між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № CM-SMEB00/246/2008, предметом якого є нежитлова будівля гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою : Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11- Б. Відповідно до п. 1.2.1 частини № 2 Кредитного договору та п. 2, 5 частини № 1 кредитного договору ціль використання кредиту - придбання нерухомого майна нежитлової будівлі гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11-Б. Також, 28.05.2010р. між AT «СК «АХА Страхування», AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено трьохсторонній договір страхування фінансового ризику повязаного з тратою права власності на нерухомість № 003-фр/10 (кп). Згідно п. 2.1 Договору страхування обєктом страхування є майновий інтерес ОСОБА_1 пов'язаний з володінням, користуванням, розпорядженням нежитлової будівлі гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11-Б. Даний нерухомий обєкт належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджувалось рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, зареєстрованого за №553 в реєстровій книзі №85 Жмеринським структурним підрозділом КП ВООБТІ 12.05.2008 р. 26.07.2010р. (тобто в межах строку дії договору страхування) ОСОБА_3 було подано позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення третейського суду. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.09.2010 року, позов ОСОБА_3 задоволено, визнано недійсним рішення третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, за яким було визнано право власності на обєкт нерухомості за ОСОБА_2 Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 29.11.2010 року, рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14.09.2010 року скасовано, в задоволенні позу відмовлено. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.01.2011р. відкрито касаційне провадження за скаргою представника ОСОБА_3 Ухвалою цього ж суду від 27.05.2011 року справу призначено до розгляду. Ухвалою суду касаційної інстанції від 09.11.2011 p., рішення попередніх інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді в суді першої інстанції, ухвалою Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 01.06.2012 року позов ОСОБА_3П задоволено, скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2012 року, ухвалу Жмеринського міськрайонного суду залишено в силі. Ухвалою ВССУ від 21.12.2012 року, ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, ОСОБА_2 було вжито всіх належних дій за для захисту свого права власності та запобіганню виникненню збитків. 24.01.2013р. за вхідним № 044/13 AT «СК «АХА Страхування» зареєстровано заяву ОСОБА_2 щодо надання повного переліку документів для отримання страхової виплати. 25.01.2013р. за вхідним № 058/13 AT «СК «АХА Страхування» зареєстровано заяву ОСОБА_2 про настання страхового випадку. 25.01.2013р. за вхідним № 059/13 AT «СК «АХА Страхування» зареєстровано заяву ОСОБА_2 щодо напрямку виплати страхового відшкодування. Листом за №715/26ЦВ від 08.02.2013 AT «СК «АХА Страхування» відмовила ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування з підстав, що договір припинив свою дію 27.05.2011 на підставі п.3.7 Договору. Крім того, з часу подання позовної заяви ОСОБА_3 з 26.07.2010р. по листопад 2012р. страхова компанія направляла ОСОБА_1 повідомлення про необхідність надання чи подачі тих чи інших документів по справі за позовом ОСОБА_3. Згодом, AT «СК «АХА Страхування» подано позов про визнання недійсним договору страхування. В свою чергу подано позов ПАТ «ОТП Банк» при стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги ОСОБА_1 такою, що не підлягає виконанню. Разом з тим залишається не визначеним, що ж саме було застраховано, які страхові ризики, за яких умов взагалі настав би страховий випадок, що є правовим актом за договором страхування. Незрозумілість даних понять викликала конфлікт інтересів усіх сторін договору страхування. З системного аналізу договору страхування, зокрема, згідно п. 2.1 Договору страхування обєктом страхування є майновий інтерес ОСОБА_1, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном, а саме конструкції будівлі гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11-Б , на яке страхувальником отримане право власності, що підтверджувалось рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, зареєстрованого Жмеринським структурним підрозділом КП ВООБТІ 12.05.2008 р. Отже, за умовами п. 2.1 Договору правовим актом є саме рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року. При цьому відповідно до Правил страхування правовим актом є цивільно-правова угода, відповідно до якої страхувальник набув право власності на відповідне майно. На відміну від будь-якої іншої цивільно-правової угоди, рішенням третейського суду в силу вимог закону не може бути визнано недійсним. А саме, згідно ст. 51 ЗУ «Про третейській суди» в редакції чинній на дату укладення договору страхування рішення третейського суду може бути лише скасоване повністю або частково компетентним судом за заявою саме про скасування рішення третейського суду. До даної статті зміни так і не внесені. На необхідність саме скасування рішення третейського суду зазначено також статтями 398-1, 389-5 ЦПК України, змін до якої також не було внесено. Порядок оскарження рішення третейського суду, яке може бути лише скасоване передбачено главою 1 розділу VII -1 ЦПК України, який не може бути змінено за згодою сторін. Наведене свідчить про те, що згідно умов договору під поняття як «визнання рішенням суду правового акту недійсним» та «виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним», слід тлумачити як ризик скасування рішенням суду правового акту. Та те, що страховим випадком є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за заявою третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту (в даному випадку рішення третейського суду). При цьому відповідно до ч. 1 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Згідно п. 1.3.2, 1.3.2.2 Кредитного договору моментом виникнення права Позивальника на отримання кредиту, в тому числі, є забезпечення укладення, набрання чинності договорів страхування, укладених в страховій компанії погодженій банком до співпраці. Договір страхування фінансового ризику власника предмета іпотеки укладається впродовж перших 3років з дати набуття Позичальником права власності на предмет іпотеки. Отже, в розумінні статей 984, 634 ЦК України договір страхування є договором приєднання, при цьому страхова компанія обовязково має співпрацювати з банком. Разом з тим, страхова компанія, маючи ліцензію на здійснення страхової діяльності та маючи в своєму складі Управління правового забезпечення, не могла не знати, що рішення третейського суду можливо лише скасувати та чинним законодавство встановлено саме такий спосіб оскарження рішення суду. При цьому на виконання умов договору страхова компанія отримала страховий платіж від ОСОБА_2 та не повернула останній, акцептувавши договір. В позовних вимогах про визнання недійсним договору страхування, позивач також не ставить питання щодо застосування наслідків недійсності. Крім того, страхова компанія активно брала участь у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення третейського суду, подаючи апеляційні та касаційні скарги, заперечення, клопотання, заяви, що підтверджується матеріалами даної цивільної справи. Слід також звернути увагу на те, що всі сторони договору страхування усвідомлювали, що право власності ОСОБА_2 набуде на підставі рішення третейського суду, та всім сторонам достеменно було відомо, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений. Тому учасникам правочину достеменно було відомо та зрозуміло, що у випадку скасування рішення третейського суду, форма договору купівлі-продажу в частині нотаріального посвідчення дотримана не буде. А відтак, такий договір може набути ознак недійсного. Так від чого ж було застраховано нерухоме майно і за яких умов можливе було б настання страхового випадку?. Для зясування даного питання і слід витлумачити умови договору. Таким чином, між сторонами виникає спір, що може бути вирішено лише шляхом трактування змісту правочину. Просить витлумачити наступним змістом розділу 4 договору страхування фінансового ризику

повязаного з тратою права власності на нерухомість № 003-фр/10 (кп) від

28.05.2010р., саме: в п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 поняття як «ризик визнання рішенням суду правового акту недійсним» витлумачити як «ризик скасування рішенням суду правового акту»; п. 4.2 « страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійним і передачу нерухомого майна (повністю або

частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої

особи на підставі, яка виникла до укладання правового акту витлумачити як

«страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про скасування

правового акту і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному

власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі,

яка виникла до укладання правового акту.

Ухвалою суду від13.05.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до розгляду з первісним позовом ПАТ «СК «АХА Страхування» та позовом третьої особи ПАТ «ОТП Банк» та обєднано в одне провадження.

ОСОБА_4В, відповідно до положень ст. 36 ЦПК України не надав згоду на участь у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В судовому засіданні представник ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» - ОСОБА_6 свій позов підтримала, просила задовольнити, позов третьої особи та зустрічний позов не визнала, просила відмовити в їх задоволені.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні свій позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. Позов ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та третьої особи ПАТ «ОТП банк» не визнала, заперечила щодо його задоволення.

Представник третьої особи ПАТ «ОТП банк» - ОСОБА_8 в судовому засіданні свій позов підтримала, за обставин викладених в ньому, просила задовольнити, позов ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» не визнала, просила в задоволенні позову відмовити, зустрічний позов ОСОБА_2 підтримала.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_9 в судовому засіданні зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав, просив задовольнити. Позов ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» не визнав, заперечив щодо його задоволення. Позов третьої особи ПАТ «ОТП Банк» визнав частково.

Представник третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків: в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхувальник» - відмовити, позов третьої особи ПАТ «ОТП Банк» - задовольнити частково, зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.04.2008року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу будівлі гаражу літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м (Т.№1а.с. 59-60).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Розвитку та правозахисту підприємств від 8 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розвязання спору згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2008 року щодо остаточного виконання умов договору та стягнення коштів у повному обсязі, а також зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю гаража літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м, було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 30 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 будівлі гаражу літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м; визнано за ОСОБА_1 право власності на будівлю гаражу літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м; зобовязано ОСОБА_1 провести остаточний розрахунок по договору купівлі-продажу від 30 квітня 2008 року в сумі 505 000 грн., що становить 100 000 доларів США в термін до 19 травня 2008 року (Т№1а.с. 61-63).

Відповідно до Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (Додаток 1, пункт 10), право власності ОСОБА_1 на будівлю гаражу літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м, було зареєстровано Жмеринським районним структурним підрозділом КП ВООБТІ 12 травня 2008 року у реєстровій книзі № 85 за реєстровим № 553, що підтверджується Реєстраційним посвідченням на обєкти нерухомого майна, які належать юридичним та фізичним особам від 12 травня 2008 року (Т.№1а.с. 64).

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу застрахованого майна неукладеним (невчиненим), оскільки було проведено державну реєстрацію права власності відповідно до вимог ст. ст. 182, 210 ЦК України, Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

14.05.2008року між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CM-SMEB00/246/2008, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит на придбання нерухомого майна у розмірі 100000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 5,99 % річних + FIDR строком до 12 травня 2023 року (Т.№1а.с.76-81).

14.05.2008року між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № SR-SMEB00/246/2008 з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № CM-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008 року (Т№1а.с.82-83).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 14.05.2008 року № CM-SMEB00/246/2008 року 14.05.2008року між ЗАТ ОТП Банк та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки № РM-SMEB00/246/2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 1184 (Т№1а.с. 84-88).

Відповідно до п. 1.3, 1.3.2, 1.3.2.2 Кредитного договору, моментом виникнення права позичальника на отримання кредиту, в тому числі, є забезпечення укладання, набрання чинності та надання Банку договорів страхування, укладених в страховій компанії, погодженій банком до співпраці та на весь строк дії цього Договору; договір страхування фінансового ризику власника Предмету іпотеки укладається впродовж перших 3 (трьох) років з дати набуття Позичальником чи/та Майновим поручителем права власності на предмет іпотеки.

Так, 28.05.2010року між АТ СК АХА Страхування, ОСОБА_1 та АТ ОТП Банк було укладено Договір № 003-фро/10(кп) страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість, обєктом якого є майновий інтерес Страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з володінням, користуванням, розпорядженням нерухомим майном, а саме: конструкції будівлі гаража загальною площею 736,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11 б, на яке Страхувальником отримано право власності, що підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації Розвитку та правозахисту підприємств від 8 травня 2008 року, зареєстрованого Жмеринським районним структурним підрозділом Комунального підприємства ВООБТІ 12 травня 2008 року, копія якого є невідємною частиною договору; нерухоме майно передане вигодонабувачу у заставу в забезпечення зобовязань страхувльника за Кредитним договором № CM-SMEB00/246/2008 від 13.05.2008 року до 12.05.2023 року (Т.№2а.с. 9-14).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.06.2012 року, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 21.11.2012 року, було скасовано Рішення постійно діючого третейського суду при асоціації Розвитку та правозахисту підприємств від 08.05.2008року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розвязання спору згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2008 року щодо остаточного виконання умов договору та стягнення коштів у повному обсязі, а також зустрічного позову про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю гаража літ. А, яка розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11б, загальною площею 736,8 кв.м (Т№1а.с. 53-55, 56-58).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2012 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження у даній справі (Т.№1а.с. 171).

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про страхування» договір страхування вважається недійсним з моменту його укладення у випадках, передбачених ЦК України. Недійсність його встановлюється в судовому порядку.

Статтею 998 ЦК України визначено, що договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 203 ЦК України визначає перелік загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За правилами ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 4, 5, та 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 982 ЦК України визначені істотні умови договору страхування, серед яких є предмет договору страхування.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про страхування» та ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майновий інтерес).

З матеріалів справи вбачається, що гараж, на момент укладення договору страхування належав ОСОБА_2В, на праві приватної власності, право власності було зареєстровано за ним в установленому Законом порядку.

Посилання ПАТ СК АХА Страхування на те, що оспорюваний правочин є недійсним з моменту укладення на підставі ч.ч. 1,5 ст. 203, ст. 215 ЦК України у звязку з тим, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є безпідставним, оскільки на момент його укладення 28.05.2010 року він відповідав даним вимогам. Станом на 28.05.2010 року ОСОБА_1 був власником застрахованого майна на законних підставах, його право власності припинилося лише 21.11.2012 року.

Враховуючи викладене, суду ПАТ СК АХА Страхування не наведено жодної правової підстави, передбаченої ст. 203 ЦК України, для визнання оспорюваного правочину недійсним відповідно до положень ст.ст. 215-235 ЦК України, тому в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення договору страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З системного аналізу договору страхування, зокрема, згідно п. 2.1 Договору страхування обєктом страхування є майновий інтерес ОСОБА_1, що не суперечить законодавству України, пов'язаний з володінням, користуванням і розпорядженням нерухомим майном, а саме конструкції будівлі гаража літера «А», загальною площею 736,8 кв.м, що знаходиться за адресою: Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Птахіна, 11-Б , на яке страхувальником отримане право власності, що підтверджувалось рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року, зареєстрованого Жмеринським структурним підрозділом КП ВООБТІ 12.05.2008 р.

Отже, за умовами п. 2.1 Договору правовим актом є саме рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 08.05.2008 року.

При цьому відповідно до Правил страхування правовим актом є цивільно-правова угода, відповідно до якої страхувальник набув право власності на відповідне майно.

На відміну від будь-якої іншої цивільно-правової угоди, рішенням третейського суду в силу вимог закону не може бути визнано недійсним.

А саме, згідно ст. 51 ЗУ «Про третейській суди» в редакції чинній на дату укладення договору страхування рішення третейського суду може бути лише скасоване повністю або частково компетентним судом за заявою саме про скасування рішення третейського суду. До даної статті зміни так і не внесені. На необхідність саме скасування рішення третейського суду зазначено також статтями 398-1, 389-5 ЦПК України, змін до якої також не було внесено.

Порядок оскарження рішення третейського суду, яке може бути лише скасоване передбачено главою 1 розділу VII -1 ЦПК України, який не може бути змінено за згодою сторін.

Наведене свідчить про те, що згідно умов договору під поняття як «визнання рішенням суду правового акту недійсним» та «виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним», слід тлумачити як ризик скасування рішенням суду правового акту. Та те, що страховим випадком є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за заявою третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту (в даному випадку рішення третейського суду).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Згідно п. 1.3.2, 1.3.2.2 кредитного договору моментом виникнення права позивальника на отримання кредиту, в тому числі, є забезпечення укладення, набрання чинності договорів страхування, укладених в страховій компанії погодженій банком до співпраці, договір страхування фінансового ризику власника предмета іпотеки укладається впродовж перших 3 років з дати набуття позичальником права власності на предмет іпотеки.

Отже, в розумінні статей 984, 634 ЦК України договір страхування є договором приєднання, при цьому страхова компанія обовязково має співпрацювати з банком.

Частина 1 статті 637 ЦК України визначає, що тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Частина 1 статті 213 ЦК України визначає, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (ч.2 ст. 213 ЦК України).

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін (ч.3 ст. 213 ЦК України).

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч.4 ст. 213 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в пункті 3 постанови № 9 від 06 листопада 2012 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників (ст. 213, ЦК України, ст. 37 ЦПК України) в порядку позовного провадження.

Оскільки договір є одним з видів правочину, порядок тлумачення договору провадиться за правилами статті 213 ЦК України (ст. 637 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Ч. 1 , 3 ст. 6 ЗУ «Про страхування» вказує, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом. Ст. 8 цього х закону зазначає, що Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Згідно ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача.

Відповідно до ст. 51 ЗУ «Про третейській суди» в редакції чинній на дату укладення договору страхування рішення третейського суду може бути лише скасоване повністю або частково компетентним судом за заявою сааме про скасування рішення третейського суду. До даної статті зміни так і не внесені. На необхідність саме скасування рішення третейського суду зазначено також статтями 398-1. 389-5 ЦГІК України, змін до якої також не було внесено.

Заяву представника страхової компанії про застосування строків позовної давності, суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом 21.04.2015року тобто в межах строку позовної давності визначеної ст. 257 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність тлумачення умов договору, а саме зміст розділу 4 договору страхування фінансового ризику повязаного з тратою права власності на нерухомість №003-фр/10 (кп) від 28.05.2010 року, саме: в п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 поняття як «ризик визнання рішенням суду правового акту недійсним» витлумачити як «ризик скасування рішенням суду правового акту»; в п. 4.2 «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту» витлумачити як «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту».

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ПАТ СК «АХА Страхування» та ПАТ «ОТП Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Позов третьої особи ПАТ «ОТП Банк» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до п. 6.1 Договору №003-фро/10(кп) страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість, від 28.05.2010 року, термін дії договору становить 1 рік, але не більше строку дії кредитного договору, який страхувальник уклав з вигодонабувачем, у звязку з яким укладено цей Договір.

Згідно п. 6.2 договору страхування цей договір набирає чинності на повну страхову суму згідно до умов цього договору з моменту внесення першого страхового платежу або його частини на поточний рахунок чи до каси страховика і діє до дати закінчення першого періоду страхування (згідно з п. 3.7 Договору); договір поновлює дію в момент внесення чергового страхового платежу і діє до дати закінчення відповідного періоду страхування (згідно п. 3.7 Договору); після сплати останнього страхового платежу договір діє до 24.00 години 27 травня 2011 року.

28.05.2010року ОСОБА_2 було сплачено страховий платіж у розмір 1877,04 грн. згідно договору страхування № 003-фро/10(кп) від 28.05.2010 року, що підтверджується квитанцією № 4020522 (Т№1а.с. 89).

П. 3.7 Договору страхування встановлено лише один період страхування - з 28.05.2010 року до 27.05.2011 року включно.

Відповідно до п. 4.2. Договору страхування, страховим випадком за цим Договором є виконання рішення суду про визнання Правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили, і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення Правового акту.

Згідно п. 4.4 Особливих умов добровільного страхування ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість (Доповнення № 1 Правил № 008 Добровільного страхування фінансових ризиків, зареєстрованих за № 1850566 від 15.06.2005 року), в будь-якому разі випадок визнається страховим за умови, що позов третьої особи було подано в період дії договору страхування та страхувальнику не було відомо претензії третіх осіб на початок дії договору страхування.

В судовому засіданні встановлено, що позовна заява про скасування (визнання недісним) рішення третейського суду була подана дружиною ОСОБА_4 до суду 26.07.2010 року.

Відповідно до п. 1.1 договору страхування страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику, згідно з умовами договору, страхове відшкодування в межах страхової суми, а страхувальник зобовязується страхові платежі у визначені договором строки виконувати інші умови договору, що укладений на підставі чинного законодавства України, ЗУ «Про страхування», Доповнення №1 до Правил №008 «добровільного страхування фінансових ризиків», зареєстрованих за №1850566 від 15.06.2005 року.

З договору страхування вбачається, що відповідно до п. 1.8 Особливих умов добровільного страхування ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість, умови, що містяться в даних правилах, сторонами змінені (виключені або доповнені) не були.

Враховуючи те, що позов було подано в період дії договору страхування, що вказує на наявність страхового випадку в розумінні п. 4.4. Особливих умов добровільного страхування ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість, відмова страхової компанії у виплаті страхового відшкодування банку як єдиному вигодо набувачу є безпідставною.

Відповідно до п. 3.3 договору страхування розмір страхової суми становить 782 433,71грн.

Згідно довідки ПАТ «ОТП Банк» №94 від 19.07.2013 року, на час звернення банку з позовом до суду, заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №CM-SMEB00/246/2008 від 14.05.2008 року становить 98 728,56 доларів США по тілу кредиту, 43078,40 доларів США по процентам та 3928854,36грн. пеня (Т.№1а.с.172).

Відповідно до п. 10.3 договору страхування у разі настання страхового випадку, виплата страхового відшкодування проводиться страховиком протягом 15 календарних днів з дня отримання страховиком документів, передбачених розділом 9 цього договору.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з страхової компанії на користь банку суму страхового відшкодування в розмірі 904 428,96грн., з яких: 782 433,71грн. сума страхового відшкодування, 9324,89 грн. 3% річних за період з 08.02.2013 року по 02.07.2013 року, 112670,36грн. пеня за період з 08.02.2013 року по 02.07.2013 року.

В задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 498410,37грн. та 3% річних в розмірі 40900,92грн. відмовити, оскільки банком не надано належного розрахунку заборгованості. Крім того, позовні вимоги про визнання такою, що не підлягає виконанню вимогу ОСОБА_2 до АТ СК «АХА Страхування» в частині сплати відшкодування на його користь не підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси інших осіб у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи те, що такий спосіб, як просить банк захистити свої права, чинним законодавством України не передбачений, тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги в звязку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ СК «АХА Страхування» на користь банку судовий збір в розмірі 3441 грн.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 182, 203, 210, 215, 625, 982, 998, 637 ЦК України ЗУ «Про Страхування», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215- 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_1, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, публічне акціонерне товариства «ОТП Банк» про визнання недійсним договору страхування фінансового ризику, повязаного з втратою права власності на нерухомість з моменту його укладення відмовити.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору публічного акціонерного товариства «ОТП банк» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_1, за участю третьої особи ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь публічного акціонерного товариства «ОТП банк» страхове відшкодування в розмірі 904 428,96гривень та 3441гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення договору страхування фінансового ризику повязаного з втратою права власності на нерухомість задовольнити.

Витлумачити наступним змістом розділу 4 договору страхування фінансового ризику повязаного з тратою права власності на нерухомість №003-фр/10 (кп) від 28.05.2010 року, саме:

· в п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 поняття як «ризик визнання рішенням суду правового акту недійсним» витлумачити як «ризик скасування рішенням суду правового акту»;

· в п. 4.2 «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту» витлумачити як «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту».

Стягнути солідарно з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» та публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: