Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2416/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

Іменем України

29.09.2015 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2015 року та керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з вище вказаним позовом і після уточнення позовних вимог остаточно просила:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь заборгованість за договором позики, зареєстрованим в реєстрі за № 6973 в сумі 251778грн. 72 коп. та пеню у розмірі визначеному обліковою ставкою НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення невиконання грошового зобов'язання в сумі 92054,44 грн., а також: судові витрати та витрати пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням в розмірі фактично понесених, за рахунок продажу предмету іпотеки за договором іпотеки від 01.11.2012 року зареєстрованим в реєстрі за № НОМЕР_5 - квартири, що розташована: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності на підставі договору обміну квартири, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 02.07.1997 року, за реєстром № 3655 зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 03.07.1997 року, за номером в книзі 129;

- звернути стягнення заборгованості на її користь за рахунок продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за договором іпотеки посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 01.11.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № НОМЕР_5, - квартири за даними витягу № НОМЕР_6, що розташована: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору обміну квартир, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 2 липня 1997 року, за реєстром № 3655 зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 03.07.1997 року за номером в книзі 129, з метою задоволення вимог ОСОБА_2 в розмірі 251778,72 гривень; пені в розмірі визначеному обліковою ставкою НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення невиконання грошового зобов'язання в сумі 92054,44 грн., а також: судові витрати та витрати пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням в розмірі фактично понесених за не виконання зобов'язань за договором позики від 01.11.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №6973, встановивши початкову ціну продажу предмету іпотеки на рівні 218 100 грн.;

- виселити: ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, з квартири, що є предметом іпотеки, яка розташована по АДРЕСА_1 та належить їм на праві власності, а також інших мешканців квартири які б в ній не знаходилися (перебували).

На обґрунтування позову зазначено, що 01.11.2012 року ОСОБА_3 уклав договір позики з позивачем, та отримав від неї позику в сумі 156672 грн., що за встановленим сторонами на час укладення правочину обмінним курсом є еквівалентом 19200 дол. США. Однією з істотних умов зазначеного договору позики є визначення часу повернення позичальником повної суми позики, який сплив 01.02.2014 року та способу повернення позики у вигляді складання позикодавцем розписки за місцем його знаходження (п. 2.2. договору позики). При цьому, позичальник зобов'язався кожного місяця, не пізніше 1-го числа наступного місяця, повертати позикодавцеві суму коштів, що є еквівалентом 480 дол. США. На забезпечення виконання умов договору позики, сторони того ж дня уклали договір іпотеки від 01.11.2012 року, предметом якого є квартира, що належить відповідачам на праві власності, яка розташована по АДРЕСА_1. В обумовлений сторонами термін повернення суми позики, а саме станом на 01.02.2014 року, свої зобов'язання позичальник перед позикодавцем в повному обсязі не виконав. З часу укладення договору позики позичальник повернув позивачу частину позики, а саме: 7000 дол. США. Таким, чином розмір суми заборгованості за договором позики становить 12200 дол. США, що за встановленим курсом НБУ на час ухвалення судового рішення еквівалентно 263642 грн. (21,61грн за 1 долар США). Крім того, позивач зазначила, що на її користь має бути стягнуто з відповідачів солідарно, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення невиконання основного зобов'язання за договором позики за період з 01.02.2014 року по 13.05.2015 рік, розмір якої складає 92054,44 грн.; судові витрати в розмірі фактично понесених на день винесення рішення у справі та витрати пов'язані з пред'явленням вимог про усунення порушень, як пояснила позивач це витрати пов'язані з публікацією у засобах масової інформації вимог до відповідачів про повернення коштів. Враховуючи викладені обставини загальна сума боргу, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на її користь, за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, складає 343833,16 грн., окремо судові витрати та витрати пов'язані з пред'явленням вимоги.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2015 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01.11.2012 року в розмірі 303784 грн. 38 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1 в будинку під номером АДРЕСА_1, що складається із двох кімнат, загальною площею 46,9 кв.м. та житловою площею - 31,0 кв.м., на користь ОСОБА_2, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01 листопада 2012 року, яка станом на 04.06.2014 року складає 144393,12 грн. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) судовий збір по 1146 грн. 22 коп. з кожного.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 серпня 2015 року, в рішенні Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2015 року виправлено описку та викладено другий абзац резолютивної частини рішення у наступній редакції: в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01.11.2012 року в розмірі 303784 грн. 38 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру під номером НОМЕР_7, що знаходиться в АДРЕСА_1 в будинку під номером АДРЕСА_1, та що складається із двох кімнат, загальною площею 46,9 кв.м. та житловою площею - 31,0 кв.м. на користь ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині нарахування індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 52005 грн. 66 коп. з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги, а позивач заперечила проти них і просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 01.11.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики відповідно із яким відповідач отримав від позивача позику в сумі 156672 грн., що за встановленим сторонами, на час укладення правочину, обмінним курсом є еквівалентом 19200 дол. США. Істотними умовами зазначеного договору позики зокрема є: визначення часу повернення позичальником повної суми позики, який сплив 01.02.2014 року, способу повернення позики в вигляді складання позикодавцем розписки за місцем його знаходження (п. 2.2. договору позики) та зобов'язання позичальника, у разі невиконання чи неналежного виконання своїх обов'язків, сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення ( п. 3.2 договору позики). ОСОБА_2 свої зобов'язання виконала. Дана обставина відповідачем не оспорюється. Однак, в обумовлений сторонами термін повернення суми позики, а саме станом на 01.02.2014 року, свої зобов'язання позичальник перед позикодавцем в повному обсязі не виконав, повернувши на зазначений день лише 7000 доларів США.

Визначаючи суму заборгованості суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідно до умов договору вона складається із основного боргу 251778 грн. 72 коп. та пені в сумі 52005 грн. 66 коп.

Відповідач щодо розміру суми основного боргу не заперечує, однак не погоджується із нарахуванням суми у 52005 грн. 66 коп. і зазначає, що судом безпідставно застосовано положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

А тому, колегія суддів перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині яка оскаржується.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 505 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, які виникають зокрема із договору, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно

до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 459 ЦК України.)

Укладаючи договір позики сторони домовились та закріпили це у пункті 3.2 договору, що у разі невиконання чи неналежного виконання своїх обов'язків, Позичальник зобов'язується сплатити Позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

А отже, суд законно нарахував та включив до загальної суми заборгованості пеню за прострочення зобов'язання. Саме розмір пені і становить суму у 52005 грн. 66 коп.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, щодо безпідставності твердження відповідача про застосування судом першої інстанції положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки рішення суду такого висновку не містить.

Розраховуючи суму заборгованості відповідача перед позивачем суд взяв до уваги умови договору позики, зокрема пункт 3.2 та положення ст. 611 ЦК України і застосував правові наслідки встановлені договором у вигляді сплати неустойки (пені) і не застосовував положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо відповідальності боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання.

Відповідач правильність нарахування та розмір нарахованої суми, що становить 52005 грн. 66 коп. не оскаржує.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду, в частині що оскаржується, є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення суду, в частині, що оскаржується, скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 липня 2015 року в частині нарахування 52005 грн. 66 коп. пені, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді