Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2015 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Хитрук В. М.

за участю секретаря Дудник Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 2 685 800, 00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.03.2015 між ним та відповідачем була укладена боргова розписка у присутності третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою він передав у борг, а відповідач прийняв 2 685 800,00 грн. та зобов'язався повернути таку ж саму суму у строк до 01 серпня 2015 року включно. Проте, на даний час, відповідач у добровільному порядку борг не повернув, не зважаючи на його прохання добровільно повернути суму боргу. Тому він був вимушений звернутися з зазначеним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача та третьої особи ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення відповідні вищенаведеному.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_4 позов не визнав, та пояснив, що дійсно розписка від 02 березня 2015 року написана власноручно відповідачем, гроші відповідно до розписки отримані відповідачем в повному обсязі, однак починаючи з 27 травня 2015 року і по даний час відповідач перебуває в СІЗО м. Києва, тому не має можливості фізично повернути борг, отже відповідач не виконує свої зобовязання по розписці через форс-мажорні обставини. Тому відповідно до ст. 607 ЦК України зобовязання припинено через неможливість його виконання.

Суд, вислухав пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 02 березня 2015 року відповідач у присутності третіх осіб ОСОБА_3, яка є дружиною позивача, та ОСОБА_4, яка є дружиною відповідача, отримав від позивача у борг гроші в сумі 2 685 800,00 грн. та надав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути борг позивачу у розмірі 2 685 800,00 грн. до 01 серпня 2015 року. Зазначена сума була позичена відповідачем для оплати за квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначені обставини підтверджуються розпискою.

Факт отримання відповідачем 02 березня 2015 року у позивача у борг 2 686 800,00 грн. сторонами та третіми особами не заперечується. У судовому засіданні представник відповідача та третьої особи ОСОБА_4 підтвердив, що розписка від 02 березня 2015 року написана власноручно відповідачем та гроші отримані в повному обсязі.

З наданих представником відповідача копій ухвал Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2015 р. та 22.07.2015 р. вбачається, що відносно відповідача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Проте, позиція представника відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які припиняють зобовязання відповідача перед позивачем на підставі ст. 607 ЦК України суперечить чинному законодавству України. Зокрема, поняття «форс-мажорних обставин» визначено у Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні». Частина 2 статті 14-1 вказаного закону встановлює, що «Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза

війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту,

включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація,примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо».

Таким чином, норма ст. 607 ЦК України не розповсюджується на правовідносини між позивачем та відповідачем, а зобовязання відповідача по поверненню боргу не може бути припинено з цих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 1049 ЦК України встановлює обовязок позичальника повернути позику.

В силу вимог ст. ст. 1050 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, як встановлено у судовому засіданні відповідач не виконав свої зобов'язання за договором позики, у зв'язку з чим суд вважає вимоги позивача доведеними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Суд розподіляє судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 2 685 800,00 грн. (два мільйона шістсот вісімдесят пять тисяч вісімсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3654,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: