У х в а л а

14 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Романюка Я.М., Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лосєв Володимир Володимирович про визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулась до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4, ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лосєв В.В., про визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони на нерухоме майно.

Свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що згідно з хронологією набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_5 не була законним власником квартири. ОСОБА_7 зареєструвала за собою право власності на зазначену квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину; 27.04.2013 року право власності зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу; 30.05.2014 року право власності зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 23.01.2014 року; 16.03.2015 року рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 від 30.05.2014 року було скасовано на підставі Постанови Яготинського районного суду Київської області від 06.10.2014 року, поновлено реєстрацію права власності за ОСОБА_4.

Відповідно змісту ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, яким є договір купівлі-продажу від 27.04.2013 року, даний договір ніким не оспорений, а відповідно є чинним. Право власності ОСОБА_4 на спірну квартиру зареєстроване з 27.04.2013 року по теперішній час.

При здійсненні перевірки нотаріусом на предмет обмежень та обтяжень майна, що пропонується в іпотеку та посвідчення іпотечного договору № 3369 від 24.10.2013 року, право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4, та не існувало жодних обтяжень чи обмежень, та інших перешкод для здійснення правочину.

Рішенням Яготинський районний суд Київської області від 3 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Рішенням Апеляційний суд Київської від 14 квітня 2015 року скасовано рішення Яготинського районного суду Київської області та ухвалено нове рішення, яким договір іпотеки № 3369 від 24.10.2013 року визнано недійним, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва В.В. зобов'язано зняти заборону на спірну квартиру.

Ухвалою Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4

31 липня 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про визнання незаконною та скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червеня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2015 року та залишення без змін рішення Яготинського районного суду від 3 березня 2015 року, з підстав передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції положень статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 23 Закону України «Про іпотеку», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року ОСОБА_9 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року, 10 липня 2013 року, 09 жовтня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. Ухвалюючи рішення про скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що до позивачки не переходять зобов'язання по договору іпотеки, цей договір порушує її права власника квартири, а тому обґрунтовано дійшов висновку про визнання договору іпотеки недійсним. Доводи заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України в частині посилання ОСОБА_4 на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.10.2013 року, 10.07.2013 року, 23.01.2013 року є необґрунтованими, а підстави для відкриття провадження - відсутні, виходячи з наступного. Так, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 липня 2013 року залишено в силі Рішення суду першої інстанції та Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09 жовтня 2013 року залишено без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими визнано дійсним договори іпотеки. В обох справах встановлено, що договір іпотеки було укладено у встановленому законом порядку та належним іпотекодавцем. Тобто на момент укладення договору іпотеки майно, яке іпотекодавці передавали в іпотеку належало їм на праві власності. В той час як ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2013 року залишено в силі рішення суду першої інстанції, яким договір іпотеки було визнано недійсним. Правочин визнано недійсним через не належність майна, яке передавалось в іпотеку іпотекодавцеві. Таким чином відповідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Аналогічного висновку дійшов і Апеляційний суд Київської області за результатом розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5, визнавши недійсним договір іпотеки та зобов'язавши приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу зняти заборону на спірну квартиру.

За таких обставин, наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору іпотеки та скасування реєстрації заборони на нерухоме майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема