Номер провадження: 22-ц/785/2400/15
Головуючий у першій інстанції Суворова О. В.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Джинчарадзе Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Березівського району Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційними скаргами Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Березівського району Одеської області та ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року,

встановила:

У липні 2104 р. ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним уточненим в подальшому позовом, в якому остаточно просила стягнути з Державного бюджету: 1) матеріальну шкоду в розмірі - 94,40 грн.; 2) моральну шкоду у сумі - 50 000 грн.; 3) судові витрати, пов'язані з явкою до суду.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що у жовтні 2001 р. на уроці фізкультури була побита її донька. Під час звернення до Березівської ЦРЛ належна медична допомога її доньці надана не була. У зв'язку з цим вона неодноразово зверталася до Березівської прокуратури із заявами про скоєння медичними працівниками Березівської ЦРЛ злочину. Однак, передбачених законодавством дій прокуратура не здійснила. Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.03.2014 р. суд визнав дії та бездіяльність прокурора Березівського району щодо своєчасного та об'єктивного розгляду її заяви від 30.08.2005 р. про скоєння злочину, неприйняття по заяві відповідного рішення неправомірною. Зобов'язав прокурора Березівського району Одеської області зареєструвати її заяву у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань з направленням їй відповідного документу.

Вказаними неправомірними діями прокуратури їй завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат, пов'язаних з явкою до суду під час розгляду її скарги за КПК України у розмірі - 94,40 грн., та моральну шкоду у вигляді витрат часу на поїздки, судові засідання, що призвело до порушення звичного ритму життя, погіршення її стану здоров'я, додаткових зусиллях на відновлення сил, моральних хвилюваннях та переживаннях. Відшкодування моральної шкоди становить - 50 000 грн..

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2014 р. позовна заява ОСОБА_4 задоволена частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди у розмірі - 1 000,00 грн. та витрати пов'язані з явкою до суду у розмірі - 119,89 грн. шляхом списання коштів з рахунку прокуратури Березівського району Одеської області, а в разі відсутності у зазначеного органу відповідних призначень, за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - Головне управління), прокуратура Березівського району Одеської області (далі - Прокуратура) в апеляційних скаргах просять рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Головне управління посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Прокуратура посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні її вимог про стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення її вимог в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Прокуратура та Головне управління письмових заперечень на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не надали. Зінюта М.С. - представник прокуратури Одеської області, Масалов П.В. - представник Головного управління, в судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, які викладені в апеляційних скаргах прокуратури та Головного управління. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважали необхідним відхилити.

ОСОБА_4 в письмових запереченнях на апеляційні скарги прокуратури та Головного управління вважала необхідним вказані скарги відхилити. Посилалася на безпідставність скарг, оскільки неправомірність бездіяльності прокуратури Березівського району встановлена постановою суду, яке набрало законної сили. Відшкодування шкоди повинно здійснюватися на загальних підставах прокуратурою Березівського району за рахунок коштів Державного бюджету. Вона довела наявність винних та протиправних дій прокуратури, наявність шкоди та причинно-наслідкового зв'язку між протиправністю дій та завдано шкодою. Суд не врахував тривалість та характер її моральних страждань.

ОСОБА_4, в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги, які викладені в її апеляційній скарзі та письмових запереченнях на скарги Головного управління та прокуратури.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.02.2015 р. до участі у справі було залучено Державну казначейську службу України.

Державна казначейська служба України в судове засідання свого представника не направила. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки представника не повідомила, заяв та клопотань не надала.

Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірною поведінкою прокуратури Березівського району Одеської області, що встановлена постановою суду, позивачці була завдана моральна шкода, у вигляді страждань. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у сумі - 1 000 грн., суд виходив з обсягу страждань, їх тривалості, керуючись при цьому засадами розумності, виваженості та справедливості. Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі - 94,40 грн., суд виходив з того, що це є витратами по іншій справі, які були понесені позивачкою під час розгляду її скарги в порядку кримінального судочинства, а не по даній справі (а. с. 95 - 98).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційних скарг не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.03.2014 р. (а. с. 16 - 17), яка набрала чинності, дії та бездіяльність прокурора Березівського району щодо своєчасного та об'єктивного розгляду її заяви від 30.08.2005 р. про скоєння злочину, неприйняття по заяві відповідного рішення визнано неправомірними. Зобов'язано прокурора Березівського району Одеської області зареєструвати її заяву у Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань з направленням їй відповідного документу.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої органами прокуратури та їх посадовими особами.

Статтями 55, 56 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами, передбаченими ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода завдана фізичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч. ч. 1 - 5 цієї статті, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення прокуратури, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Протиправність дії та бездіяльності прокуратури Березівського району встановлено постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.03.2014 р., яка є чинною (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

При встановленій судовим рішенням неправомірності дій та бездіяльності прокуратури Березівського району Одеської області під час виконання службових обов'язків її посадових осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про завдання позивачці моральної шкоди у вигляді душевних страждань та хвилювань, відповідальність цього органу перед позивачкою за завдану моральну шкоду.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції враховані роз'яснення, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з послідуючими змінами та доповненнями, щодо врахування характеру та обсягу страждань, їх тривалості, засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищевказаного, колегія не приймає до уваги як доводи Головного управління та прокуратури щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, доводи прокуратури щодо відсутності преюдиції постанови Комінтернівського районного суду від 17.03.2014 р., так і доводи ОСОБА_4 щодо необхідності збільшення розміру відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_4 щодо стягнення матеріальної шкоди у вигляді понесених нею витрат під час розгляду її скарги за КПК України, оскільки ці витрати були понесені під час розгляду іншої справи за нормами КПК України.

Доводи Головного управління щодо безпідставного стягнення витрат, пов'язаних з явкою до суду не засновані на положеннях ст. 79 ЦПК України щодо їх включення до судових витрат. Доводи Головного управління щодо безпідставного стягнення шкоди за рахунок державного бюджету не засновані на положеннях ст. 52 Закону України "Про прокуратуру", якою передбачено, що фінансування органів прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. (далі - Положення) та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 р. № 845 (далі - Порядок). Статтею 3 вищевказаного Закону, п. 5 Положення та п. п. 2, 3, 35 Порядку передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої служби, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - казначейством. Рішення про стягнення коштів державного бюджету здійснюється виключно органами Казначейства. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) зокрема, шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Не приймаються до уваги доводи прокуратури щодо пропущення позивачкою строку позовної давності, тому що позивачка посилається на події, які мали місце у 2001 р. та можливість захисту своїх прав донькою позивачки, яка на даний час досягла повноліття. Підстави та предмет позову визначає виключно позивач (ст. ст. 10, 11 ЦПК України). Звертаючись з позовом позивачка посилалась на завдання саме їй моральної шкоди, у зв'язку з неправомірними діями прокуратури, а не її доньці. Протиправність дій прокуратури була встановлена постановою суду в 2014 році.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг Головного управління, прокуратури та ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційних скарги останніх у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Березівського району Одеської області та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

Є. С. Сєвєрова