Справа №482/2116/14-ц 02.03.2015 02.03.2015 02.03.2015
Провадження №22-ц/784/538/15
Провадження №22-ц/784/538/15 Головуючий першої інстанції Ітрін М.В.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Рішення

Іменем України

02 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.ПР., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю:

- прокурора Цвікілевич Н.В.,

- представника позивача Євенка В.В.,

- представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року ухвалене за позовом прокурора Новоодеського району Миколаївської області в інтересах держави в особі Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по кредиту,

встановила:

У грудні 2014 року прокурор Новоодеського району Миколаївської області за наслідками проведеної перевірки звернувся до суду з вищевказаним позовом в інтересах держави в особі Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд) до ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який обґрунтовував наступним.

22 вересня 2011 року між позивачем та позичальниками ОСОБА_7 і ОСОБА_9 укладено договір № 135 про надання кредиту в сумі 100 000 грн. строком на 9 років під 3 % річних для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

На забезпечення виконання вказаного зобов'язання, у той же день, між Фондом та окремо з кожним ОСОБА_6 і ОСОБА_8 укладені договори поруки.

Посилаючись на те, що позичальники, отримав кредитні кошти у загальній сумі 76 540 грн., неналежно виконували умови договору, прокурор просив задовольнити його вимоги та стягнути у солідарному порядку з відповідачів станом на 16 грудня 2014 року 16 296 грн. 88 коп. заборгованості по кредиту, з якої, 10 205 грн. 40 коп. заборгованості по кредиту, 3 062 грн. 71 коп. - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, а також 1 309 грн. 84 коп. - збитки від інфляції та 1 718 грн. 93 коп. пені.

Відповідач ОСОБА_7 позов визнав.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_6 посилалася на необґрунтованість вимог та відсутність її вини у порушенні зобов'язання, оскільки Фонд згідно умов договору поруки не повідомив про наявність заборгованості позичальників та необхідність внесення нею платежів.

Позиція відповідача ОСОБА_8 суду невідома, оскільки справу розглянуто у його відсутність.

-2-

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 на користь позивача 16 296 грн. 88 коп. та по 81 грн. 20 коп. судового збору з кожного.

Закрито провадження у справі за позовом Фонду до ОСОБА_9 про стягнення кредитної заборгованості, у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати в частині стягнення з неї частини боргу, як поручителя.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор та Фонд посилалися на безпідставність її доводів.

Отже, з огляду на мотиви апеляційної скарги оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості по кредиту з поручителя ОСОБА_6, в іншій - не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до п. 2 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 жовтня 1998 року № 1597 (далі - Правила) кредитна угода - угода, укладена відповідно до цих Правил між фондом та індивідуальним забудовником (позичальником), яка визначає суму кредиту, умови надання кредиту позичальникові, погашення позичальником заборгованості за кредит та внесення плати за користування ним.

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частин 1,2, 4 ст. 543 ЦК, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі (ч. 3 ст. 543 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 22 вересня 2011 року між позивачем та позичальниками ОСОБА_7 і ОСОБА_9 укладено договір № 135 про надання кредиту в сумі 100 000 грн. строком на 9 років під 3 % річних для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Позичальники зобов'язалися належно виконувати умови кредитного договору та погасити кредит у сумі 100 000 грн. згідно графіка (п. 2.1 договору).

-3-

В п. 5.2 договору сторони передбачили, що за порушення строків повернення кредиту позичальники сплачують Фонду пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожен день прострочки платежу.

В цей же день, 22 вересня 2011 року, в порядку забезпечення вказаного кредитного зобов'язання відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виступили поручителями позичальників, уклавши з Фондом окремі договори поруки, та кожний із них зобов'язався нести солідарну відповідальність з позичальниками у повному обсязі за його кредитним договором. При цьому, умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

За вказаним кредитним договором позичальники отримали 03 жовтня 2011 року - 21 200 грн., 27 жовтня 2011 року - 24 829 грн. та 31 травня 2012 року - 30 511 грн., а всього 76 540 грн. Проте, неналежно виконували умови кредитного договору, а з 03 грудня 2013 року виплати припинили.

Згідно із розрахунком Фонду станом на 01 листопада 2014 року утворилося 16 296 грн. 88 коп. заборгованості, із яких: 10 205 грн. 40 коп. - прострочена заборгованість по кредиту (тіло); 3 062 грн. 71 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам; 1 309 грн. 84 коп. - збитки від інфляції за період з 01 червня 2012 року по 30 вересня 2014 року та 1 718 грн. 93 коп. пені.

За такого, вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_7 умов кредитного договору, у кредитора виникло право вимоги до боржника ОСОБА_7 та поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які є солідарними боржниками з позичальником за окремими договорами поруки. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що виникнення між сторонами зобов'язання є грошовими, а тому суд на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України правомірно стягнув з відповідачів збитки від інфляційних процесів.

Доводи ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про відсутність її вини у виникненні заборгованості по кредиту, у зв'язку з тим, що Фонд згідно умов договору поруки не повідомив про необхідність внесення строкового платежу, не впливають на правильність висновку суду, оскільки неотримання повідомлення поручителем у такому випадку не є наслідком його звільнення від виконання взятих на себе зобов'язань.

До того ж, позовна заява з висунутими вимогами отримана ОСОБА_6 06 січня 2015 року та порушення умов договору не усунуто.

Також, колегія вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про нецільове використання кредиту позичальником, оскільки зазначене не тягне за собою припинення поруки, а згідно п. 5.4 кредитного договору, у разі доведеності, є наслідком сплати штрафу у розмірі 20 % від суми отриманого кредиту.

Крім того, виходячи з положень ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Разом з тим, стягуючи заборгованість з обох поручителів солідарно, суд не звернув уваги на положення ч. 3 ст. 554 ЦК України, про те, що відповідачі не надавали спільної поруки, хоча й уклали договори поруки в один день. Ці договори поруки є самостійними, тому кожен із них окремо несе солідарну відповідальність лише з позичальником. На зазначені вимоги закону не звернув уваги суд першої інстанції, тому допустив помилку, яка підлягає виправленню судом апеляційної інстанції.

-4-

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає зміні на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_7, ОСОБА_6, та ОСОБА_8 з викладенням резолютивної частини рішення в іншій редакції.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат та закриття провадження у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Фонду до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості по кредиту залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 12 січня 2015 року змінити в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, виклавши резолютивну частину рішення в іншій редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованість за кредитним договором, укладеним 22 вересня 2011 року з ОСОБА_7, яка утворилася станом на 01 листопада 2014 року в сумі 16 296 грн. 88 коп., із яких: 10 205 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 3 062 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками; 1 309 грн. 84 коп. - збитків від інфляції; 1 718 грн. 93 коп. - пеня.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації «Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» заборгованість за кредитним договором, укладеним 22 вересня 2011 року з ОСОБА_7, яка утворилася станом на 01 листопада 2014 року в сумі 16 296 грн. 88 коп., із яких: 10 205 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 3 062 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками; 1 309 грн. 84 коп. - збитків від інфляції; 1 718 грн. 93 коп. - пеня.

Рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: