УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, за касаційною скаргою Державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Закарпатської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (далі - ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01 січня 2013 року до 05 травня 2014 року у розмірі 28 392,83 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 квітня 2015 року про виправлення описки, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Закарпатської області від 10 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь ОСОБА_4 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2013 року до 05 травня 2014 року в розмірі 28 392,83 грн.

У касаційній скарзі ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та закрити провадження у даній справі, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (ст. 116 КЗпП України).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, з урахуванням наведених норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, дійшли вірного висновку про наявність факту несплати відповідачем нарахованої позивачу, але невиплаченої заробітної плати за період з 01 січня 2014 року до 05 травня 2014 року в розмірі 28 392,83 грн.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, зокрема, щодо порушення порядку розгляду спору відповідно до вимог ч. 1 ст. 96, ч. 3 ст. 118, ч. 6 ст. 119 ЦПК України, апеляційний суд зауважив, що даних про те, що позивач звертався до суду з вимогою про виплату нарахованої заробітної плати в наказному провадженні, матеріали справи не містять. Водночас, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд зазначив, що суд виконав вимоги ч. 1 ЦПК України та захистив порушене право позивача, а також те, що порушення судом вимог процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи і судом ухвалено правильне по суті і справедливе рішення.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача в ході розгляду даної справи в суді першої інстанції визнавав наявність перед позивачем заборгованості по заробітній платі та не заперечував про розгляд даної справи у позовному провадженні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Закарпатської області від 10 червня 2015 року постановлено з додержанням норм матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 березня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Закарпатської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова М.І. Наумчук