Справа №2-204/09 30.06.2015 30.06.2015 30.06.2015
Провадження №22-ц/784/1595/15
Суддя першої інстанції: Семенова Л..М.
Категорія - Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

30 червня 2015р. м. Миколаєва

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О. І.

суддів: Лисенка П. П.

Серебрякової Т. В.

із секретарем: Свіщук О. В.

з участю:

представників:

ДВС - Колубаєва А. В.

Стягувача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

виконуючого обов'язки начальника відділу Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.05.2015 р., у справі за

поданням

виконуючого обов'зки начальника відділу Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (далі - державний виконавець Жовтневого ВДВС РУЮ) про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла,

встановила:

25.05.2015 р. в. о. начальника Жовтневого ВДВС РУЮ звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до АДРЕСА_1, в якому зареєстрований та проживає боржник - ОСОБА_5.

Державний виконавець зазначав, що на виконанні відділу ДВС, знаходиться виконавчий лист №2-204 від 10.03.2009 р., який виданий Жовтневим районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь КС «Надія» 22374 грн. 62 коп.

За постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2013 р. боржнику надсилались повідомлення про надання строку для добровільного виконання виконавчих документів та забезпечення доступу до будинку з метою здійснення виконавчих дій.

06.12.2013 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

За боржником не зареєстровано будь-якого нерухомого чи рухомого майна, відсутні рахунки і банківських та інших фінансових установах, відсутні джерела отримання доходів.

Боржник відмовляється допустити державного виконавця разом з представником стягувача, до будинку в якому зареєстроване його місце постійного проживання з метою перевірки його майнового стану, опису та арешту належного йому майна.

03.06.2013 р. боржник дав пояснення про відсутність у нього майна , роботи та коштів для погашення боргу ( а.с. - 107)

Виходами державного виконавця за місцем проживання від 21.01.2013 р; 16.07.2013 р.; 22.10.2013 р.; 23.05.2014 р.; 03.04.2015 р. боржника не виявлено, його мати відмовилася допустити державного виконавця до будинку для перевірки майнового стану боржника.

На виклик від 24.10.2013 р. до відділу ДВС боржник не з'явився.

Зазначеними діями боржник ускладнює виконання виконавчих документів.

Посилаючись на ці обставини, державний виконавець просив про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.05.2015 р. постановлено про відмову у наданні дозволу державному виконавцю щодо примусового проникнення до АДРЕСА_1, в якому зареєстрований та проживає боржник - ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі державного виконавця ставиться питання про скасування ухвали як незаконної, посилаючись на необґрунтованість висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення подання та надання дозволу для проникнення до житла боржника.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Вирішуючи питання про надання дозволу державному виконавцю на проникнення до житла боржника, суд виходив з того, що посадовою особою органу ПВР не надано доказів фактичного проживання боржника у місці, щодо якого вимагається дозвіл на проникнення, доказів створення перешкод боржником з перевірки його майнового стану, а також даних про попередження боржника щодо забезпечення ним доступу до житла.

Але з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки до них суд дійшов без належного з'ясування обставин справи та врахування вимог закону.

Згідно з приписами ст. 31, 32, Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. ( далі - Закон № 606-XIV), виконавчі дії державного виконавця щодо примусового виконання рішень полягають у зверненні стягнення на кошти чи інше майно ( майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають у інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату ( доходи); вилучення у боржника і передача стягувачу певних предметі; інші заходи, передбачені виконавчим документом.

Згідно зі ст. 12 Закону № 606-XIV боржник має право брати участь у провадженні виконавчих дій, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження у тому числі шляхом отримання ідентифікатора у відповідності до положень п. 1.12.5 Інструкції з організації примусового виконання судових рішень.( далі - Інструкція)

У відповідності до ч. ч. 5, 6 зазначеної статті Закону боржник зобов'язаний протягом трьох робочих днів після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання виконавчого документа, зміну місця проживання, перебування або місця роботи.

Боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого документа; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця.

Державний виконавець у свою чергу, відповідно до приписів ст. 11 Закону № 606-XIV зобов'язаний за проханням сторони виконавчого провадження надати їй можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, роз'яснює їм їх права та обов'язки.

Він має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та здійснювати вихід за місцем проживання боржника в порядку організації розшуку його майна, відповідно до правил ч.2 п.3.12 Інструкції.

Відповідно до положень ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи без її на те вільної згоди, інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В той же час, згідно з приписами ст. ст. 5, 55 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження, зокрема, має право звертатися до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника для перевірки його майнового стану, опису, арешту та вилучення належного йому майна.

Підставою для надання такого дозволу, відповідно до змісту цих норм закону, є наявність обставин, які свідчать про те, що боржник безпідставно чинить перешкоди для перевірки його майнового стану, опису, арешту та вилучення з квартири чи іншого житла, належного йому майна, що значно ускладнює чи робить неможливим виконання виконавчого документа.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 23.05.2013 р. відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-204 від 10.03.2009 р., який виданий Жовтневим районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь КС «Надія» 22374 грн. 62 коп.

Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику надіслане повідомлення про надання строку для добровільного виконання виконавчого документа та забезпечення доступу до будинку з метою здійснення виконавчих дій.

З письмового пояснення боржника від 03.06.2013 р. ( а.с. -107) вбачається, що він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та повідомлений про наявність боргу перед КС «Надія» та свій обов'язок щодо його погашення і добровільне виконання виконавчого документа.

В подальшому боржник не звертався до державного виконавця з проханням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, не повідомляв його про добровільне виконання судового рішення, про наявність в нього майна, на яке може бути звернуто стягнення, про зміну місця проживання , перебування чи місяця роботи.

Із змісту акту від 06.07.2013 р., який підписаний боржником (а. с. -113) вбачається, що він в присутності державного виконавця, представника стягувача та понятих відмовився допустити державного виконавця до будинку, в якому проживає, для перевірки його майнового стану.

06.12.2013 р. державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.

З даних АДБ ( а.с. -105) вбачається, що постійним зареєстрованим місцем проживання боржника є буд. АДРЕСА_1

Довідкою сільського голови від 03.04.2015 р. підтверджено, що боржник за зареєстрованою адресою проживає разом з членами сім'ї своїх батьків. ( а.с.-115)

З пояснень представника стягувача та державного виконавця вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належить батьку боржника та, що на цій же земельній ділянці побудовано відокремлене житлове приміщення де проживає боржник.

При цьому, відбулася зміна адреси з АДРЕСА_1

З актів, якими зафіксовано результати подальших виходів державного виконавця до житла боржника вбачається, що боржник за зареєстрованим місцем проживання відсутній, а член його сім'ї відмовляється допустити до житла для перевірки майнового стану.

На виклик державного виконавця від 24.10.2013 р. ( а.с. 114) боржник не з'явився.

Таким чином, встановлене свідчить про те, що боржник порушив приписи ст. 12 Закону та вчинив дії, що значно ускладнюють чи роблять неможливим виконання виконавчого документа.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд не прийняв до уваги наведені вимоги закону, належним чином не перевірив встановлені обставини та не дав належної оцінки доказам, які їх підтверджують.

За таких обставин, ухвала суду не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, відповідно до приписів ст. 312 ЦПК України, з поверненням справи на новий розгляд до того ж суду.

При новому розгляді слід ретельно перевірити матеріали виконавчого провадження, дати належну оцінку наявним доказам та вирішити подання державного виконавця у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу - виконуючого обов'язки начальника відділу Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.05.2015 р. - скасувати, а справу повернути до того ж суду на новий розгляд.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В.Серебрякова