Справа № 465/4083/13 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4058/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Щербай В.П.,

за участю: апелянта (відповідача) ОСОБА_2,

позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Додатковим рішенням Франківського районного суду Львова від 11 лютого 2014 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Житлово-будівельного кооперативу №126 на стороні позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 знести самовільне будівництво в м. Львові по вул. Кн. Ольги, 63/92, привести квартиру і технічний поверх у попередній стан задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 291 грн. 90 коп.

Дане додаткове рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що додаткове рішення суду є незаконним і необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосуванням судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема покликається на те, що його не було повідомлено про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення та в матеріалах справи відсутні дані про отримання копії додаткового рішення. Крім того, при винесенні додаткового рішення судом не враховано того, що він є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки до акту МСЕК, а відтак на згідно п.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Із врахуванням вищевикладеного просить суд скасувати додаткове рішення та повернути йому судовий збір в сумі 291,90 грн..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення та ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, суд першої інстанції, керуючись ст.220 ЦПК України, виходив з того, що сторони давали пояснення по суті позовних вимог, однак судом не було вирішено питання судових витрат при наявності доказів такої оплати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Матеріалами справи та судом встановлено, що в травні 2012 р. позивач ОСОБА_3 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просила суд зобовязати ОСОБА_2 знести самовільне будівництво в м.Львові по вул..Кн.Ольги,63/92 і привести квартиру і технічний поверх у попередній стан та стягнути судові витрати.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2013р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобовязано відповідача ОСОБА_2 привести до попереднього стану квартиру №92 та технічний поверх у будинку №63 по вул..Кн.Ольги у м.Львові до попереднього стану, що був до реконструкції квартири та технічного поверху. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.(а.с.170-172)

В січні 2014р. позивачем подана заява про ухвалення додаткового рішення у звязку із не вирішенням питання судових витрат.(а.с.186)

Згідно ч. 1, 2 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. 220 ЦПК України встановивши при цьому, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було вирішено питання судових витрат.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що апелянт звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом другої групи, а відтак такий компенсується за рахунок держави, не заслуговують на увагу, оскільки ч.2 ст.88 ЦПК України регулює питання звільнення від сплати судового збору у випадку, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат(в даному випадку позивач не звільнена від оплати судового збору), а також у випадку коли обидві сторони судового процесу звільнені від сплати судового збору

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

ОСОБА_4