АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4927/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 645/3648/15-ц Шевченко Г.С.
Категорія: визнання дій незаконними Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Швецової Л.А., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до Національного банку України.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 03.01.1986 року по 21.04.2015 року він працював на різних посадах в системі НБУ. 21.04.2015 року був звільнений з ініціативи роботодавця за ч. 1 ст. 40 КЗпП. 27.03.2015 року позивачем на ім'я начальника управління була подана заява про надання оплачуваної щорічної відпустки з 14.04.2015 року, проте ОСОБА_2 було відмовлено. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відмову Управління в Харківській області в наданні йому оплачуваної щорічної відпустки незаконною, зобов'язати НБУ відшкодувати заподіяну відмовою Управління НБУ в Харківській області в наданні оплачуваної щорічної відпустки шкоду.

В.о. начальника Управління Національного банку України в Харківській області Кіценко О.Ф. подала клопотання про закриття провадження у справі, оскільки справа за позовом ОСОБА_2 до НБУ про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таку вимогу представник відповідача обґрунтував тим, що оскільки ОСОБА_2 перебував на державній службі, то спір з приводу питань, пов'язаних з її проходженням, повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Позивач проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що вказана справа повинна розглядатися саме в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року зазначене клопотання було задоволено та провадження у справі закрито. Позивачеві роз'яснено його право звернутись до суду з аналогічним позовом в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_2 не погодився з таким рішенням суду і подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати як таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою, а також просив направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Серед апеляційних доводів зазначив, що він перебував з відповідачем насамперед у трудових відносинах, а такі відносини належать до юрисдикції цивільного судочинства. Апелянт стверджує, що ним не оскаржується звільнення з публічної служби, оскарження розрахунку при звільненні, відсутні вимоги щодо поновлення на службі. Натомість він оскаржує ненадання йому щорічної оплачуваної відпустки під час перебування в трудових відносинах з відповідачем, а також відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому саме через ненадання відпустки.

Враховуючи викладене вище, апелянт вважає, що він був позбавлений права на правосуддя, а відтак просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки між позивачем та відповідачем виник публічно-правовий спір, який підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п.15 ч. 1 ст. 3 КАС України поняття «публічна служба» включає в себе діяльність на державних політичних посадах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, дипломатичну службу,іншу державну службу, службу в органах влади автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Пунктом 2 ч.2 ст. 17 КАС України визначено, що спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, віднесено до компетенції адміністративних судів.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось позивачем, посада ОСОБА_2, яку він обіймав в Управлінні Національного банку України в Харківській області на час звільнення, відноситься до державної служби.

З урахуванням суті спору та правил, передбачених п. 15 ч. 1 ст. 3, п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України, судова колегія погоджується із висновком районного суду в частині того, що вирішення спору, що виник між сторонами у даній справі, відноситься до адміністративної юрисдикції, а тому зазначена справа підлягає вирішенню не у порядку цивільного судочинства, а у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства (ч. 2 ст. 21 КАС України).

Апеляційні доводи в частині того, що в порядку КАС України не можуть бути розглянуті позовні вимоги про стягнення на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, судова колегія вважає необґрунтованими

Отже, встановивши, що позивачем пред'явлено вимоги про визнання дій Управління НБУ в Харківській області в зв'язку із проходженням ним публічної служби та відшкодування у зв'язку з цим матеріальної та моральної шкоди, районний суд дійшов правильного висновку, що цей спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд прийняв рішення про закриття провадження у справі відповідно до правил, що визначені цивільно-процесуальним Законом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -