Справа № 761/1884/15-ц
Провадження №2/761/2871/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

за участю представника позивача: Ряскова Д.О.

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Конкурс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Мєга-Інбуд» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на його балансі перебуває зазначений гуртожиток (на даний час будинок з по квартирним заселенням).

01.07.2007 року між позивачем та ТОВ «Мєга-Інбуд» був укладений договір оренди житлового приміщення №4382. На підставі даного договору, відповідачу було надано в орендне користування для тимчасового проживання житлове приміщення кімнати АДРЕСА_2 терміном з 01.07.2007 року по 31.12.2007 року. ОСОБА_3 згідно з Договором від 01.07.2007 року була тимчасово зареєстрована у вказаній кімнаті з 25.01.2008 по 30.06.2008. Додатковими угодами дія договору була продовжена до 30.09.2013 року.

08.10.2013 року між позивачем та ТОВ «Компанія «Конкурс» був укладений договір оренди житлового приміщення № 5342. На підставі даного договору, відповідачу було надано в орендне користування для тимчасового проживання житлове приміщення кімнати НОМЕР_1 у загальній квартирі АДРЕСА_1 терміном з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року.

Як зазначає позивач, листом від 08.05.2014 року №056/24-5515 відповідача було повідомлено про закінчення строку дії договору та запропоновано звільнити кімнату. Відповідачка звільнила кімнату. Проте, як зазначає позивач, відповідачка хоч і не проживає у спірному приміщенні понад шість місяців, на даний час там зареєстрована. А оскільки на даний час відсутні підстави для реєстрації відповідача у зазначеному приміщенні, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання».

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, так як вони не обгрунтовані.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, гуртожиток по АДРЕСА_2 перебуває на балансі та утриманні Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд».

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Договору оренди житлового приміщення №4382 від 01.07.2007 року, укладеного між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» та ТОВ «Мєга-інбуд» позивачка вселилась в кімнату АДРЕСА_2.

На підставі додаткових угод строк дії Договору оренди житлового приміщення продовжувався з кінцевим строком до 30.09.2013 року.

08.10.2013 року між Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» (далі - Орендодавець) та ТОВ «Компанія «Конкурс» (далі - Орендар) був укладений Договір оренди житлового приміщення №5342.

За умовами зазначеного Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування кімнату АДРЕСА_2 житловою площею 18,30 кв.м., загальною площею 28,44 кв.м. строком з 01.11.2013 року по 30.04.2013 року.

За актом прийому-передачі житлового приміщення від 30.05.2014 року ТОВ «Компанія «Конкурс» передала КП «Спецжитлофонд» житлове приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 28,44 кв.м., яке ТОВ «Компанія «Конкурс» орендувало на підставі договору оренди житлового приміщення від 08.10.2013 року №5342 для проживання родини ОСОБА_3

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала укладення Договорів оренди та тієї обставини, що з 30.05.2014 року відповідачка не проживає в кімнаті, яку вона орендувала.

Згідно довідки КП «Спецжитлофонд» від 17.01.2015 №31, ОСОБА_3 була тимчасово зареєстрована згідно з договором оренди у кімнаті АДРЕСА_2 з 25.01.2008 року по 30.06.2008 року.

Проте представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що реєстрація відповідача за вказаною в позовній заяві адресою є не тимчасовою, а постійною, оскільки в паспорті не зазначено до якого часу вона там зареєстрована. Проте суду копії паспорту відповідача надано не було. Також з відповіді адресно-довідкового бюро ГУДМС в м.Києві та копії нотаріально посвідченої довіреності від 22.07.2013 року не вбачається, що ОСОБА_3 мала тимчасову реєстрацію.

Актом про проживання від 14.01.2015 року, який складений комендантом та двірником, встановлено, що в АДРЕСА_2 громадянка ОСОБА_3 не проживає з 30.05.2014 року.

Стаття 810 ч.1 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом (ч.2 ст.810 ЦК України).

Закон України «Про оренду державного та комунального майна», як вбачається з його преамбули, покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

Стаття 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що може бути об'єктом оренди в тому числі і нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Стаття 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначає, що орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, у відповідача право користуватись кімнатою гуртожитку виникло на підставі Договору оренди та було втрачено у зв'язку з припиненням дії договору.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника позивача на ст.ст. 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», як на підставу заявлених вимог - щодо обов'язку відповідача знятись з реєстрації за місцем її проживання в АДРЕСА_2 та перереєструватись за іншим місцем, так як позивачем не було вжито будь-яких заходів щодо зняття з відповідача з реєстрації за вказаною адресою та позивачем не оскаржувалась реєстрація відповідача за її місцем проживання (на той час).

Також суд не може взяти до уваги посилання представника позивача на ч.1 ст.71 ЖК УРСР, якою передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, оскільки ОСОБА_3, не була наймачем житлового приміщення в розумінні Житлового кодексу УРСР, а була особою в інтересах якої був укладений договір оренди приміщення на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 не проживає в гуртожитку з 30.05.2014 року, вона втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку із закінченням дії договору оренди, реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_2 не дає право відповідачу користуватись житловим приміщенням (так як відсутній договір оренди), тому суд приходить до висновку, що зазначений позивачем спосіб захисту порушеного права не є належним, а тому законом передбачені підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.71 ЖК України, Законом України «Про оренду державного та комунального майна», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», ст..810 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 159, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» до ОСОБА_3, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Конкурс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Мєга-Інбуд» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відхилити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула