Справа № 428/7603/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого суддіАлександрової Н.В.,

при секретаріГолуб Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем померлого 29 серпня 2013 року ОСОБА_3 , який є власником квартири, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43/19, який нею володів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. З моменту смерті, вона як дружина та спадкоємець померлого несе тягар її утримання. В даній квартирі зареєстровано відповідача ОСОБА_2, який в даній квартирі хоча і зареєстрований але не мешкає, чим чинить перешкоду у користуванні її власністю, а тому вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою № 19, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43/19.

Позивач ОСОБА_1 про час, місце та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, але у судове засідання не зявилась, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, але у судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги визнає, просить розглянути справу у його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 377788, виданого відділом РАЦС Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 30 серпня 2013 року, 29 серпня 2013 року помер ОСОБА_3

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 11 грудня 2014 року, ОСОБА_3 був власником квартири, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43/19.

Згідно копії домової книги, в квартирі, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43/19, зареєстровано відповідача ОСОБА_2

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 465/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі № 19, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43, більш, ніж один рік без поважних причин, позивач ОСОБА_1 фактично є власником даної квартири, так як є дружиною та єдиним спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2В,. а знаходження відповідача на реєстраційному обліку чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй квартирою, тому його повинно бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 19, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 19, що розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 43.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова