АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц/790/3857/14 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 642/9027/14-ц ОСОБА_1
Категорія: інші Доповідач:ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М., Даниленка В.М.

за участі секретаря - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2013 року

по справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа: Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила суд встановити факт безпосередньої участі ОСОБА_3 в період з 16.06.1986 року по 28.08.1986 р. в роботі на посаді лікаря Бородянської центральної районної лікарні Київської області та встановити факт перебування ОСОБА_3 за межами зони відчуження, де за урядовим завданням у 1986 р. - 1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах ( за радіаційним фактором), повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, в період з 16.06.1986 року по 28.08.1986 р. Свою вимогу заявник обґрунтувала тим, що вона, з 01.09.1983 року по 30.06.1989 рік навчалась на педіатричному факультеті Харківського медичного інституту, спеціальність «Педіатрія», денне відділення. Та в період навчання вона була в період з 16.06.1986 року по 28.08.1986 рік направлення працювала лікарем на території Бородянського району. Після чого їй було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС1986 року. Однак, на даний час через відсутність довідки, яка видається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаток №1, вона не може відновити свій статус особи, яка працювала з моменту аварії до 1 липня 1986 р. не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2013 року заяву ОСОБА_3, зацікавлена особа :Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.

Встановлено факт безпосередньої участі ОСОБА_3 в період з 16 червня 1986 року по 28 серпня 1986 року в роботі на посаді лікаря Бородянської центральної районної лікарні Київської області.

Встановлено факт перебування ОСОБА_3 за межами зони відчуження, де за урядовими завданнями у 1986-1987 роках виконувались роботи в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, в період з 16 червня 1986 року по 28 серпня 1986 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради, звернулося на нього з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин, які мають значення для справи, просить скасувати зазначене рішення. Крім того, апелянт зазначив, що заявницею не надано до суду першої інстанції жодного належного документа, який би підтверджував її зайнятість на роботах в Переліку(Постанова Кабінету Міністрів України від 15.11.1996 р. № 1391), а отже і підстав для встановлення факту її роботи в Борядянській ЦРЛ Київської області у суду не було.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 щодо встановлення юридичного факту, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний факт підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, які дають можливість зробити висновок про те, що заявниця дійсно, в період з 16 червня 1986 року по 28 серпня 1986 року працювала на посаді лікаря Бородянської центральної районної лікарні Київської області та виконувала роботу в особливо шкідливих умовах (за радіаційним фактором), повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, в період з 16 червня 1986 року по 28 серпня 1986 року.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду з захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, але здійснювати це право повинна в порядку, який встановлений цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, викладених в п.п.1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до архівної довідки № 184 від 11.07.2013 року, виданої Харківським національним медичним університетом та наказом Харківського медичного інституту від 08.09.1986 року № 172 студентці 4 курсу ОСОБА_4, що 01.09.1986 року призначена загальна стипендія до кінця семестру, як такій, що працювала в районі Чорнобильської АЕС у студентському будівельному загоні в якості медичного працівника.

В період з 16.06.1986 року по 28.08.1986 рік позивачка працювала лікарем на території Бородянського району, вказаний факт підтверджується довідкою заступника головного лікаря Бородянського району Київської області та з 18 жовтня 1990 року позивачці було видано відповідне посвідчення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідивши обставини справи, представлені докази, правильно визначивши юридичну природу спірних правовідносин та закон, що їх регулює, обґрунтовано задовольнив заяву ОСОБА_3 щодо встановлення юридичного факту.

Керуючись ч.4 ст.256, ст.ст.303, 304, п.4 ч.1 ст.307, ст.ст.310, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді -