У Х В А Л А

01 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М., Рожин Ю.М.

секретар судового засідання Ковальчук Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації, прокурор Рівненського району про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5, органу приватизації в особі Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації про вселення, встановлення порядку користування житлом, усунення перешкод в його користуванні, визнання частково недійсним рішення органу приватизації та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зняття осіб з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Рівненського районного суду від 08 червня 2015 року задоволено заяву зустрічного позивача ОСОБА_3 про забезпечення зустрічного цивільного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

В поданій апеляційні скарзі на вказану ухвалу відповідач ОСОБА_1 вказує, що ця ухвала є незаконною, оскільки заява про забезпечення позову у відповідності до положень ч. 2 ст. 151 ЦПК України ОСОБА_3 подана не була, а арешт на відчуження є юридично неспроможним (нікчемним) заходом, а тому, відповідно не міг бути застосований у будь-якому разі.

Статтею 153 ЦПК України передбачено розгляд і прийняття відповідної ухвали саме на підставі заяви про забезпечення позову.

Крім того, позивач за зустрічним позовом лише частково оспорює рішення про приватизацію квартири, однак суд наклав арешт на всю квартиру.

____________________________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1395/2015 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір Н.В.

Доповідач : Григоренко М.П.

Із цих підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, а заяву ОСОБА_3 від 05.06.2015 року повернути заявнику.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктів 2, 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що по справі має місце спір з приводу нерухоме майна, яке може бути відчужено безперешкодно до вирішення справи по суті, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до можливого ускладнення виконання винесеного по справі судового рішення, в зв'язку із чим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції на законних підставах вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваної ухвали, оскільки суд першої інстанції, на виконання положень ст. 10 ЦПК України, вірно розібрався із суттю заявленого стороною клопотання.

Те, що це клопотання не було оформлено із суворим дотриманням ст. 151 ЦПК України, не є підставою для скасування законної по суті ухвали, оскільки позивач за зустрічним позовом не є фахівцем у галузі права, а тому через свою недостатню правову обізнаність і не мала можливості належними чином оформити це своє клопотання, але суть цього клопотання є зрозумілим і не допускає подвійного трактування.

Оскільки предметом розгляду справи є питання законності приватизації спірної квартири відповідачами за зустрічним позовом у повному обсязі, а не щодо якоїсь її частки, тому суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на всю квартиру.

Так як ухвала Рівненського районного суду від 08 червня 2015 року була постановлена із додержанням вимог закону, тому вона підлягає залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110, 218, 303, 307, 312, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Ковальчук Н.М.

Рожин Ю.М.