Дата документу 29.09.2015
ЄУ № 430/231/13-ц
Провадження №2/420/1344/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

при секретарі Рожковій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новопсков справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, Служба зі справ дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, Департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї про встановлення місця проживання малолітньої дитини,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, Служба зі справ дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулася до Станично-Луганського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить встановити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, відібравши малолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, або осіб, які тримають дитину у себе не на підставі закону або рішення суду за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що відповідач за первісним позовом забрав у неї дитину, відповідач та його родичі не дозволяють бачитися з сином.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернувся до Станично-Луганського районного суду Луганської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування свого позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що відповідач за зустрічним позовом не приділяє достатньо уваги сину, часто лишала дитину без догляду, ухиляється від виконання своїх батьківських прав по вихованню дитини; дитина проживає разом з батьком.

Дана справа на виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 передана зі Станично-Луганського районного суду Луганської області до Новопсковського районного суду Луганської області.

Справа прийнята до провадження Новопсковського районного суду Луганської області та призначена до розгляду.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом до судового засідання не прибула, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлена, надала заяву без дати, в якій зазначила, що не зможе з'явитися у судові засідання, вона переїхала до м. Ірпінь, де зараз проживає, бажає, щоб син проживав разом з нею.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судове засідання також не прибув, надав заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначив, що первісний позов не визнає, а зустрічний позов підтримує.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд виходить з такого.

За приписами ст. 7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 зазначено, що держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за виключенням випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 13.12.2012 (а.с. 5).

Від шлюбу народився ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (а.с. 6).

На час розгляду справи ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 84).

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 04.07.2013 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2012 року до повноліття дитини.

Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 25.09.2013 ОСОБА_2 не отримував аліменти з ОСОБА_1 у період з 01.03.2013 по 01.09.2013.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2, складеним депутатом Валуйської сільської ради, встановлено, що сім'я користується будинком загальною площею 28 кв.м., власником якого є мати ОСОБА_4 Позивач за зустрічним позовом має у користуванні меблі та побутові прилади придбані сумісно, у сина ОСОБА_3 є окрема кімната, куточок для відпочину, одежа та іграшки. ОСОБА_2 працевлаштований (а.с. 13).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 01.08.2012 встановлено, що ОСОБА_2 один виховує дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жінка невідомо де знаходиться (а.с. 14).

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 від 26.09.2013 встановлено, що сім'я складається з трьох осіб: ОСОБА_2 - батько, ОСОБА_4 - бабуся, ОСОБА_3 - син. Сім'я користується будинком загальною площею 28 кв.м., власником якого є ОСОБА_4, земельної ділянки та транспортних засобів не має. ОСОБА_2 працює в Луганському центрі по боротьбі зі СНІДом, має заробітну плату. Має використані меблі та побутові прилади, придбані сумісно. У сина ОСОБА_3 є окрема кімната, куточок для відпочинку, одежа, взуття, іграшки та їжа (а.с. 91).

Згідно довідки Валуйської сільської ради № 3840 від 26.09.2013 дитина ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до висновку про встановлення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, № 513 від 28.08.2013 служба у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації вирішила можливим проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 85).

Згідно побутової характеристики від 25.09.2013 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2, проживає постійно, характеризується як спокійна, доброзичлива, коректна та ввічлива людина. Працьовитий, чуйний, охайний. З боку сусідів користується повагою. Один виховує сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідально відноситься до своїх батьківських обов'язків (а.с. 86).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 працевлаштований, має офіційний заробіток (а.с. 88,89), має позитивну характеристику з місця роботи (а.с. 90).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження

Таким чином, наведені вище правові норми та наявні у справі документи свідчать про можливість позивача за зустрічним позовом забезпечувати всебічний розвиток дитини.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач за зустрічним позовом не має протипоказань щодо проживання з сином, працює, має дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, є позитивний висновок служби у справах дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації відносно позивача за зустрічним позовом, суд дійшов до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_2.

Щодо вимог первісного позову суд зазначає таке.

Комісією з питань захисту прав дитини у рішенні № 1 від 22.01.2013 зроблено висновок про відмову ОСОБА_1 у встановленні місця проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою проживання матері: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно побутової характеристики від 26.09.2013 ОСОБА_1 проживала з вересня 2010 року по січень 2012 року спільно з чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2. Запальна, характеризується як безвідповідальна відносно до сім'ї. За час спільного проживання траплялися випадки залишення будинку без попередження на тривалий час у невідомому напрямку (а.с. 87).

Матеріалами справи також спростовується, що батько дитини утримує у себе дитину з незаконних підстав або діяв у спосіб не передбачений законом (постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 18.09.2012, висновок від 08.01.2013)

Крім того, згідно висновку за результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 06.01.2013 перевіркою було встановлено, що заявниця не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з січня 2012 року (а.с. 18).

Суд не приймає до уваги характеристику позивача за первісним позовом, видану директором ВПУ № 47, оскільки вона стосується часу, коли позивач не мала дитини і не характеризує її як мати.

Судом досліджено, що актом обстеження умов проживання від 28.11.2012 за адресою: АДРЕСА_1, встановлені такі умови проживання - чисто, прибрано, є комунальні послуги, необхідна побутова техніка, у ОСОБА_1 є окрема кімната; актом обстеження умов проживання від 19.11.2013 за адресою: АДРЕСА_1 встановлені такі умови проживання - чисто, прибрано, є комунальні послуги, необхідна побутова техніка, є місце для розвитку відпочинку, зі слів ОСОБА_1 для дитини є ліжко, ванночки та горщик (а.с. 117), відповідно до довідки № 17/1 від 21.10.2013 ОСОБА_1 з 23.08.2013 працює в ТОВ «Спецшахтострой» кладовщиком матеріального складу підприємства.

Однак, на час розгляду справи позивач за первісним позовом проживає у м. Ірпінь, що вбачаться з її заяви.

В матеріалах справи відсутні докази щодо матеріального стану позивача за первісним позовом, відомості щодо працевлаштування останньої. У позові позивач за первісним позовом просить встановити місце проживання дитини за адресою, за якою фактично позивач не проживає, у матеріалах справи відсутні відомості щодо умов проживання за новою адресою.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таке саме правило визначено у ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що позивач за первісним позовом проживає окремо від відповідача за первісним позовом та окремо від сина, і жодних обов'язків по відношенню до сина не виконує. Всі питання щодо виховання вирішуються відповідачем за первісним позовом самостійно без участі та підтримки позивача за первісним позовом. Дитина знаходиться на повному утриманні відповідача за первісним позовом, для розвитку дитини останній прикладає всі зусилля та можливості. Для дитини створенні сприятливі та комфортні умови проживання.

За таких обставин, у задоволенні первісного позову слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що при визначенні місця проживання дитини з батьком будуть найбільш оптимально на теперішній час враховані інтереси дитини та забезпечено її матеріальні та духовні потреби.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати за подання первісного позову покладаються на позивача за первісним позовом, а за зустрічним позовом - стягуються на користь позивача за зустрічним позовом з відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, Служба зі справ дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, Департамент Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї про встановлення місця проживання малолітньої дитини, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Валуйської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, Служба зі справ дітей Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, про встановлення місця проживання малолітньої дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1, інн. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, інн. НОМЕР_2, судовий збір у сумі 114, 70 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Стеценко