Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2797/15 Головуючий у 1-й інстанції: Стоілова Г.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6. ОСОБА_7, Красноармійського відділу Головного управління міграційної служби України в Донецькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року до суду звернулась ОСОБА_8 з вказаним позовом посилаючись на те, що 10.10.2014 року вона придбала у відповідачів ОСОБА_6І,, та ОСОБА_7АДРЕСА_1 у будинку № 44, що розташована по вулиці Леніна в місті Родинське Красноармійського району, Донецької області, за договором купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № №1828 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9

Відповідно до умов договору, а саме п. 11 відповідачі зобов'язані були звільнити квартиру, яку вона в них придбала в строк до 17.10.2014 року. Відповідачами до теперішнього часу не виконані належним чином умов і до цього часу вони не знялися з реєстрації з належної їй квартири, чим порушують її майнові права.

В зв'язку з тим, що відповідачі не знялись з реєстрації, вона несе витрати по комунальним послугам за них. Відповідачі не мешкають в спірній квартирі з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири, покинули місце проживання та виїхали у невідомому для неї напрямку.

Посилаючись на положення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 629 Цивільного Кодексу України, позивачка просила суд визнати ОСОБА_6, та ОСОБА_7, такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: Донецька область, м. Родинське. вулиця Леніна, будинок 44. кв.31. з 17.10.2014 року та зняти ОСОБА_6, і ОСОБА_7, з реєстрації за адресою: 85310 Донецька область, м. Родинське. вулиця Леніна, будинок 44. кв.31 з 17.10.2014 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час розгляду справи не вірно визначено спосіб захисту свого права і не доведено відсутності відповідачів у квартирі понад 6 місяців, що лише і дає право відповідно до норм житлового законодавства визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Проте з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить квартира № 31 у будинку № 44, що розташована по вулиці Леніна в місті Родинське Красноармійського району, Донецької області, придбана нею 10.10.2014 року у відповідачів за нотаріально посвідченою угодою (а.с. 4-5).

10.10.2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про те, що ОСОБА_5 є власником вказаної квартири на підставі зазначеної нотаріально посвідченої угоди (а.с. 6).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 10.10.2014 року, а саме п. 11 відповідачі (продавці за договором) зобов'язані звільнити квартиру від усіх рухомих речей, що належать їм, передати квартиру та ключі від неї в строк до 17.10.2014 року.

Відповідачі до теперішнього часу не виконані належним чином умов і до цього часу вони не знялися з реєстрації з належної їй квартири, чим порушують її майнові права.

Факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі підтверджено довідкою КП «Родинська житлова управляюча компанія» від 02.02.2015 року (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таке ж положення відображено у ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, аналіз ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином враховуючи встановлені вказані неоспорені факти відповідачі, які відчужили нерухоме майно і не є членами сімї, чи колишніми членами сімї нового власника не мають права користування цим майном, оскільки втратили його за умовами договору з 17.10.2014 року.

Тому, в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом позов підлягає задоволенню .

Однак вимоги позивачки щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання" зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

Однак, відмовляючи у позові в цій частині, суд першої інстанції як на підставу відмови послався лише на те, що оскільки суд відмовив у визнанні відповідачів такими, що втратили право користування житлом то і інші вимоги задоволені не можуть бути.

З огляду на те, що судове рішення є незаконним, воно підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_10 такими, що з 17 жовтня 2014 року втратили право користування квартирою 31 в будинку 44 по вулиці Леніна в місті Родинське, Донецької області.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: