Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 14 квітня 2006 року позичила ОСОБА_2 2 300 доларів США. Тривалий час відповідач грошові кошти не повертав, а тому на її прохання у 2009 та 2012 роках написав дві розписки, в яких підвередив факт отримання позики. Посилаючись на те, що відповідач позику повертати відмовляться, позивачка просила стягнути з відповідача 2 300 доларів США.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 14 квітня 2006 року в сумі 53 820 грн., що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення еквівалентно 2 300 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшли правильного висновку, що укладення договору позики та отримання грошових коштів підтверджується написаною відповідачем власноруч розпискою, а останній в свою чергу, не виконав належним чином свого зобов'язання щодо повернення суми позики.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С. Ткачук