провадження№2/756/513/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Белоконної І.В.

при секретарі - Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування свого позову зазначає, що позивач є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після похорон позивач звернувся до державного нотаріуса Одинадцятої державної нотаріальної контори м. Києва із заявою про прийняття спадщини і дізнався, що ОСОБА_4 начебто склала заповіт у якому заповіла все своє майно відповідачу - ОСОБА_2 Позивач вважає, що його сестра склала заповіт особисто, без примусу чи стороннього впливу, у здоровому глузді та психічному стані, не під впливом алкоголю чи інших препаратів, а також без психологічного впливу сторонніх зацікавлених осіб. Зазначивши, що ОСОБА_4 з молодих років зловживала спиртними напоями, можливо іншими препаратами, вела розпусний образ життя, підтримувала знайомства та дружні відносини з людьми сумнівної репутації, що призвело до розвитку ряду супутніх хвороб у тому числі психіатричні й поведінкові проблеми, антисоціальний розлад особистості та афективні розлади, які регулярно та безпідставно мали викид на оточуючих та рідних, крім того у неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки неприйняття дійсних подій, нервові зриви. Також позивач вважає, що написання заповіту є нелогічним та несправедливим, оскільки в ньому не відображено ім'я позивача, який приймав участь у будівництві будинку сестри. Окрім цього домовленості на рахунок квартири в якої проживала ОСОБА_4, але яка належала їх померлої матері ОСОБА_6 були іншими - спадкодавцями повинні бути позивач, його дві дочки, три внука. Впевнений, що сестра не усвідомлювала значення та наслідку своїх коли підписувала заповіт , а тому на підставі ст.ст. 215, 225,1234, 1257 просить визнати недійсним заповіт від 10.09.2012 року посвідчений державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.О. за реєстраційний номер 9-1033 на ім'я ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 не могла без стороннього впливу чи примуса заповідати своє майно сторонній особі - ОСОБА_2. Зазначивши, що має підозру, що заповіт фальшивий, а також, що після написання заповіту сторони, на користь який складено заповіт та які останнім часом проживали з ОСОБА_4 у дачному будинку в с. Миколаївка, Макарівського району Київської області систематично отруювали або чинили інші неправомірні дії з метою пришвидшити смерть останньої. Вважає, що заповіт не відповідав воли померлої, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки за життя померла ОСОБА_4 розпорядилась майном, що належало їй, склавши заповіт, який відповідав її волі. Вважає, що форма заповіту також відповідає вимогам закону, цей правочин був посвідчений нотаріусом, заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса у приміщенні Київської міської клінічної лікарні №8, де остання перебувала на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділені. Просить у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8, є донькою позивача, яка була допитана судом за клопотанням представника позивача показала суду, що померлу ОСОБА_4 останнього разу бачила приблизно у 2009 році. Зазначала, що померла зловживала алкогольними напоями. Зі слів родичів їй відомо про те, що ОСОБА_4 колись намагалась покінчити життя самогубством.

Свідок ОСОБА_9, є сусідкою позивача, яка була допитана судом за клопотанням представника позивача показала суду, що померлу ОСОБА_4 протягом 1998- 2002 року іноді бачила з вікна в стані алкогольного сп'яніння, останнього разу бачила її приблизно у 2008 році.

Свідок ОСОБА_10, який був допитаний за клопотанням представника позивача,показав суду, що померлу ОСОБА_4 за період 2009 - 2011 р.р. бачив разів десять, конкретно не може надати їй характеристику.

Свідок ОСОБА_11, є родичем позивача з 1980 років, бачила ОСОБА_4 останнього разу у 2010 р.

Свідок ОСОБА_12, є жінкою позивача, а відповідач є двоюрідним братом чоловіка. Показала суду, що ОСОБА_4 знала з 1970 року, останнього разу бачила у 2009 році, у 2012 році не спілкувалась та не бачила її. Вважає, що ОСОБА_4 постійно вживала алкогольні напої, особисто їй не відомі про психіатричні хвороби ОСОБА_4, тільки той факт що остання у 1980 році намагалася скоїти суїцид.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що позивач є її батьком. З відповідачем відносини неприязні. ОСОБА_4 бачила останнього разу навесні 2010 року, ОСОБА_4 розповідала, що здає квартири, отримує за це гроші. Вважає, що ОСОБА_4 постійно вживала алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_14, який був допитана судом за клопотанням представника відповідача, суду пояснив, що знає сторони у справі. ОСОБА_4 знав як свою сусідку по дачі у Макарівському районі Київської області. У 2012 році часто бачив ОСОБА_4 На його думку ОСОБА_4 була нормальною людиною у психічному стані. Ніяких розладів психіки у ОСОБА_4 не було, на його думку.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які були допитані судом за клопотанням представника відповідача, суду пояснили, що є сусідами ОСОБА_4 по дачі у Макарівському районі. ОСОБА_4 у 2012 році бачили дуже часто, спілкувалися з нею особисто. ОСОБА_4 була нормальною людиною, працювала в огороді, заготовляла продукти з огорода. ОСОБА_4 доглядала за старою людиною. ОСОБА_4, хворіла на астму, чи хворіла інші захворювання - не відомо.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що знала ОСОБА_4, як свою сусідку по дачі у Макарівському районі. У 2012 році бачила ОСОБА_4 дуже часто, спілкувалася з нею. ОСОБА_4 була повністю нормальною людиною, сама себе обслуговувала, готувала їжу, сплачувала витрати по утриманню свого будинку. ОСОБА_4 часто допомогла їй міряти артеріальний тиск, допомагала їй по господарству.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що знала ОСОБА_4, як свою сусідку по дачі у Макарівському районі. Знала ОСОБА_4 протягом приблизно 20 років. В 2012 році бачила ОСОБА_4 приблизно 2-3 рази на тиждень. ОСОБА_4 була нормальною, врівноваженою та хорошою людиною.

Представник третьої особи - Головне управління юстиції в м. Києві до суду не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Звернувся до суду з письмовими поясненнями, в яких просить розглянути справу у відсутність представника третьої особи за наявними документами та доказами виходячи з фактичних обставин справи. Крім того зазначив, що державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін по справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2012 року о 09 год. 40 хв. державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В.. було посвідчено заповіт зареєстровано у реєстрі №9-1033.

За змістом заповіту ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповідала ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на нащо вона матиме право за законом.

При посвідченні заповіту нотаріусом було роз'яснено заповідачці зміст ст.ст. 1233-1242, 1244, 1254, 1307 ЦК України, про що свідчить текст заповіту. Заповіт до підписання прочитаний уголос особисто заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса. Особу ОСОБА_4. було встановлено нотаріусом, дієздатність перевірено. У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено в Київської міській клінічній лікарні №8 за адресою :м. Київ, вул.. Кондратюка, буд.8 (а.с. 71).

Як вбачається з тексту посвідченого заповіту заповідачка зробила за життя розпорядження всім своїм майном перебуваючи при повній свідомості, діяла без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб. На час вчинення заповіту заповідачка мала повну цивільну дієздатність, яку було перевірено нотаріусом при посвідченні заповіту.

З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 63).

Причиною смерті ОСОБА_4 є хронічна ішемічна хвороба серця. (а.с. 198).

У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що під час складання заповітну, спадкодавець ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, в силу регулярного зловживання алкоголю протягом життя.

За змістом ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч. 2. 3 ст. 1247 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1248 ЦК України передбачено, що нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта Київського міського центру судово - психіатричної експертизи №377 від 05.05.2015 року, посмертна експертиза, яка була проведена на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року за клопотанням сторони позивача, під час складання заповіту 10 вересня 2012 року, ОСОБА_4 не виявляла ознак будь якого психічного розладу, і за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій і могла керувати ними.

Враховуючи все вищевикладене, а також беручи до уваги, висновок посмертної судово- психіатричної експертизи, оцінюючи в сукупності з показами допитаних в судовому засіданні свідків, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи в суді не знайшло свого підтвердження, що на час складання та посвідчення оспорюваного заповіту спадкодавець ОСОБА_4 не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, внаслідок психічного розладу, або у зв'язку з вживанням алкоголю чи інших препаратів, при цьому судом враховано, що допитані в судовому засіданні свідки, за клопотанням сторін не підтвердили того факту, що померла ОСОБА_4 за своїм станом здоров'я на час складання оспорюваного заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати.

Також не знайшло свого підтвердження посилання позивача на те, що ОСОБА_4 складала заповіт під стороннім психологічним впливом зацікавлених осіб і волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 34, 35, 203, 215, 1234, 1247, 1248, 1252, 1253, 1257 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Белоконна