У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про надання дозволу на відчуження 1/2 частини квартири на користь неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про надання дозволу на відчуження 1/2 частини квартири на користь неповнолітньої дитини.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що посилання ОСОБА_2 на укладену між сторонами мирову угоду від 26 квітня 2005 року не може братись до уваги, оскільки умови мирової угоди стосуються надання згоди на вчинення правочину іншою особою, а не зобов'язання ним вчинити правочин. Так, суди першої та апеляційної інстанцій, враховуючи відсутність згоди відповідача на відчуження фактично належної йому частини квартири та керуючись положеннями статей 319, 321 ЦК України, статті 60

СК України, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Тернопільської міської ради, про надання дозволу на відчуження

1/2 частини квартири на користь неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 5 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 6 серпня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна