Номер провадження: 22-ц/785/2635/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

При секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року у справі за позовом комунального підприємства "Одесміськелектротранс" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014р. комунальне підприємство "Одесміськелектротранс" (далі - КП "Одесміськелектротранс") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, посилаючись на те, що 13.10.2012р. на ділянці пр. Добровольського в м. Одесі сталася ДТП за участю ОСОБА_2 та трамвая маршруту №1. Внаслідок цього він змушений був провести ремонт трамвайного вагона №3305 на суму 48,74 грн. Також у зв'язку із ДТП сталася затримка руху міського електротранспорту - трамвая маршруту №1 та №7 з 16.00 год. до 17 год. 50 хв., про що зазначено в протоколі огляду місця ДТП з матеріальними збитками. В результаті затримки руху, позивачу завдано збитків у вигляді неотриманих доходів на суму 4141,75 грн. Винним у скоєнні ДТП визнано відповідача, який у добровільному порядку не відшкодував завдані збитки.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь: витрати, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням трамвая (реальні збитки) на суму - 48, 74 грн. та неотриманих доходів (упущена вигода) на суму 4141,75 грн., а усього на суму 4190,49 грн. та судові витрати у справі.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2014р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП "Одесміськелектротранс" завданні затримкою руху міського електричного транспорту збитки у розмірі 4190,49 грн. та судові витрати на суму 243,60 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неналежної правової оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, що призвело до прийняття неправильного рішення у справі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням доведеності факту ДТП за участю відповідача, що спричинило затримку руху електротранспорту, який належить позивачу, вини відповідача у цьому ДТП, обґрунтованості доказу неотриманих позивачем доходів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_2, 13.10.2012 р. в 16 год. 05 хв., керуючи автомобілем "Шкода" д/н. НОМЕР_1 в м. Одесі по міжквартальному проїзду проспекту Добровольського, 159 в м. Одесі, при наявності дорожнього знаку 1.10 "пересічення з трамвайною лінією" та дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено", пересікаючи трамвайне полотно, не надав дороги трамваю №3305, в результаті чого скоїв зіткнення з цим трамваєм.

Винним у скоєнні даного ДТП визнано ОСОБА_2, якого постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09.11.2012р. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУПАП та піддано штрафу в сумі 425 грн.

В результаті цього ДТП транспортні засоби одержали механічні пошкодження.

Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Стаття 1192 ЦК України встановлює, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді реальних збитків та упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених трамваів.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути ним отримані, якби ії право не було порушено.

Вважаючи доведеним факт того, що саме діями відповідача позивачу було завдано збитків у виді неодержаних доходів на суму 4190,49 грн., суд першої інстанції керувався розрахунком неотриманого доходу та понесених витрат через зіткнення автомобіля НОМЕР_1 з трамвайним вагоном №3305, складеного самим позивачем у вигляді таблиці з цілим переліком нічим не підтдтверджених витрат.

Колегія суддів вважає, що такий розрахунок є теоретичним, побудований на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджений відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Як видно з позовної заяви, позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь розмір завданої матеріальної шкоди на суму 48,74 грн.

На обґрунтування цих вимог позивач послався на дефектний акт на вагон інд. №3305 від 13.10.2012р, на калькуляцію вартості поновленого ремонту цього вагону та на трудовитрати про те, що було деформовано відбійний брус трамвая, на відновлення якого було витрачено 48,74 грн.

Заперечуючи проти цих вимог позивача, ОСОБА_2 зазначав, що цей дефектний акт не відповідає протоколу КП "Одесміськелектротранс" огляду місця ДТП з матеріальними збитками від 13.10.2012р. та довідки ДАЇ у яких зазначено - "пошкодження рухомого складу міського електротранспорту - потертість відбійного брусу та фальшборта передньої правої сторони трамвая, й що це є зовсім іншим видом ремонтних робіт.

Ці заперечення відповідача заслуговують на увагу, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

Як видно із зазначеного розрахунку неотриманого доходу, розмір збитків за затримку зазначених трамваїв зроблено за період з 16.00 по 17.50 годин

Проте це не відповідає дійсності, оскільки постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 9.11.2012р. та іншими матеріалами справи встановлено, що ДТП з участю ОСОБА_3 сталася 13.10.2012р. в 16 час. 05 хв.

Матеріалами справи достовірно встановлено, що винними діями відповідача було пошкоджено трамвай лише у вигляді потертості відбійного брусу та фальшботра передньої правої сторони і це пошкодження ніяким чином не вплинуло на перешкоджання руху та експлуатацію трамвая. Увесь час проведення процедур оформлення ДТП, транспортний засіб, яким керував відповідач, не знаходився на трамвайній колії, та не перешкоджав руху трамвайним вагонам, він знаходився у 1 м. 20 см. від трамвайного вагону №3305, що підтверджується протоколом КП "Одесміськелектротранс" огляду місця ДТП з матеріальними збитками від 13.10.2012р. та схемою до нього.

У позовній заяві позивача, в наданих ними документів й в рішенні суду не зазначено конкретні причини затримки руху трамваїв на протязі 1 год. 50 хв.

За доводами відповідача затримка руху трамваїв була викликана очікуванням працівників ДАІ та проведенням необхідних процедур, як це передбачено п. 2.10 ПДД України. З яких причин трамвайний вагон №3305 простоював 1 год. 50 хв. йому не відомо, так як в дійсності посадовці ДАЇ прибули на місце ДТП за 20 хвилин після виклику.

В суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що працівники органу ДАІ прибули на місце ДТП за 2 хв. після їх виклику й оформили документи за цією подією на протязі 30 хв.

За наявності таких обставин, колегія суддів вважає, що позивач у відповідності до положень ст. ст. 10, 59, 60 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами як розмір реальних збитків, так і розмір упущеної вигоди, та і те, що тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною для затримка руху трамваїв на 1 год. 50 хвилин. При цьому суд створив всі умови для змагальності процесу, роз'яснював позивачу його права та обов'язки.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не звернув увагу на вищевикладене та підставні заперечення відповідача, унаслідок чого ухвалив рішення з недоведенням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому його рішення на підставі п.п. 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки відповідач при подачі заяви про забезпечення доказів сплатив судовий збір розмірі 129 грн. і ця його заява судом розглядалася, то за правилами ст. 88 ЦПК України ці документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню з другої сторони.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 - 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволені позову комунального підприємства "Одесміськелектротранс" до ОСОБА_2 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, відмовити.

Стягнути з комунального підприємства "Одесміськелектротранс" на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 129 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді Апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

Р.Д.Громік

В.О.Панасенков