АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/833/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2114/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 53 (І) Доповідач Митрофанова Л.В
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Савіної Г.О., Чорнобука В.І.

при секретарі: Голуб О.О.

за участю: представника Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради про порушення вимог трудового законодавства України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради (далі КЗ «КПЦЗС» ДОР, відповідач), обґрунтовуючи свій позов тим, що 01 лютого 2012 року вона була прийнята за переводом на роботу до відповідача, а 31 травня 2012 року наказом відповідача № 155 звільнена з роботи на підставі п.6 ст.40 КЗпП України (поновлення на роботи працівника, який раніше виконував цю роботу). 31.05.2012 року позивачка захворіла та лікувалася до 16.06.2012 року, після лікування вийшла на роботу та дізналася, що з 18.06.2012 року наказом відповідача за № 78/к її звільнено з посади завідувача-лікаря-педіатра-неонатолога. Також 21.06.2012 року їй вручена трудова книжка, в якій зазначено, що її звільнено з роботи з підстав, передбачених в п.6 ст.40 КЗпП України - поновлення на роботи працівника, який раніше виконував цю роботу. Проте наказами № 155 та 78/к її було звільнено з посади, але фактично з роботи, з підстав поновлення на роботі іншої особи, яку фактично було поновлено на посаді. Вважаючи, що звільнення позивачки з роботи з підстав поновлення на посаді іншої особи, яка раніше займала цю посаду і продовжує працювати у відповідача суперечить вимогам п.6 ст.40 КЗпП України, що є суттєвим порушенням вимог трудового законодавства України, оскільки наказ відповідача про поновлення на роботі особи, яка раніше виконувала цю роботу відсутній, тому запис у трудову книжку позивача було зроблено безпідставно всупереч вимогам п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Просила суд визнати недійсним запис № 24 від 18.06.2012 року у трудовий книжці БТ-1 № 2775276 про звільнення ОСОБА_4 з роботи, поновивши їй строк звернення до суду про порушення вимог трудового законодавства України як такий, що пропущений з поважних причин.

Рішенням суду від 31.07.2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 строк позовної давності для звернення до суду із позовом.

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та закритті провадження у справі посилаючись на те, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

В запереченнях на апеляційну скаргу представника Комунального закладу «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги та заперечень на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. А за п. 1 ч. 1 ст. 18 цього Кодексу місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 посилається на те, що 05.03.2015 р. звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» ДОР про визнання нечинним та скасування наказу, щодо звільнення ОСОБА_4 з роботи.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2015 р. у справі № 804/3708/15 за позовом ОСОБА_4 до КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради про скасування наказу було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2015 р. ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 р. у справі №804/3708 15 залишено без змін.

Колегія суддів вважає, що посилання про те, що адміністративними судами першої та апеляційної інстанцій підтверджено статус позивача ОСОБА_4 як суб'єкта адміністративного права, що працювала на публічній службі у Комунальному закладі «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради є хибним.

За правилами ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, яким є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції вірно встановлено, що у даних правовідносинах відповідач - КЗ «Криворізький перинатальний центр зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради», діяв не як суб'єкт владних повноважень відповідно до норм КАС України, а як уповноважений власником орган у трудових правовідносинах. Виходячи із суті позовних вимог, вищеназваний спір не є публічно-правовим, оскільки він стосується питань, пов'язаних з трудовими правовідносинами, тому у відкритті провадження в адміністративній справі було відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: