АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/2518/15-ц Головуючий в І інстанції Котьо І.В.
Провадження №22-ц/791/2540/15
Категорія: 5 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року вересня місяця 29 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук Л.П.
Суддів:Орловської Н.В.,
Кутурланової О.В.
При секретарі:Прушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 31 липня 2001 року їй виділено реально у власність 16/100 ч домоволодіння та передано у користування земельну ділянку площею 429 м2, що розташовані по АДРЕСА_1.

Рішення суду було виконане, державним виконавцем 27 травня 2002 року складено акт про визначення меж земельних ділянок.

Відповідачка, як співвласник вказаного домоволодіння та користувач земельної ділянки площею 421 м2 за підробленими документами отримала Державний акт на вказану земельну ділянку, проте рішенням Комсомольського районного суду від 17.07.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16.03.2015 року, було скасоване рішення міської ради та визнано незаконним виданий відповідачці Державний акт.

В 2012 році відповідачка побудувала паркан, незаконно захвативши частину земельної ділянки і таким чином перекривши їй доступ для обслуговування гаража.

Позивачка просила шляхом примусового демонтажа незаконно встановленої огорожі ОСОБА_5 на належній їй земельній ділянці усунути перешкоди в користуванні власністю, гаражем літ. «Ф» на плані, забезпечити їй безперешкодне користування земельною ділянкою розміром 429м2, встановленим рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 31 липня 2001 року.

Рішенцям Комсомольського районного суду м.Херсона від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_6 в користуванні гаражем літ. «Ф» та земельною ділянкою площею 429 м2, розташованих у АДРЕСА_1.

Демонтовано розподільний паркан побудований ОСОБА_5 на земельній ділянці, розташованій у АДРЕСА_1, що розподіляє земельні ділянки, виділені в користування ОСОБА_6 і ОСОБА_5 рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 31 липня 2001 року (справа №2-321/01).

Покладено обов'язок та витрати по демонтажу вказаного паркана на ОСОБА_5.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм цивільного процесуального законодавства, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, просила його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити позивачці у задоволенні її позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_5 і її представник апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення законним і обґрунтованим, ОСОБА_6 і її представник, просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 31.07.2001 року проведено реальний поділ домоволодіння АДРЕСА_1 та визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташоване це домоволодіння згідно висновку судово-технічної експертизи від 19 травня 2001 року.

При цьому ОСОБА_5 виділено реально 21/100 частину домоволодіння та земельну ділянку площею 421 кв.м разом з будівлями, а ОСОБА_12 виділено реально 16/100 частин цього ж домоволодіння та надано у користування земельну ділянку площею 429 кв.м разом з будівлями (а.с.6-8).

Це рішення суду було виконане державним виконавцем Комсомольського РУЮ, про що складено акт за участю ОСОБА_12 і ОСОБА_5 від 27.05.2002 року (а.с.14-15).

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 16 березня 2015 року встановлено, що ОСОБА_5, отримавши 27.12.2002 року Державний акт на земельну ділянку, у лютому 2012 року побудувала паркан у зв'язку з чим ОСОБА_12 була позбавлена можливості користуватися частиною виділеної їй земельної ділянки, а також обслуговувати гараж через відсутність доступу до прилеглої до нього території.

Вказана обставина стала підставою для визнання недійсним Державного акта на земельну ділянку, виданого ОСОБА_5 та скасування рішення Херсонської міської ради від 27.12.2002 року №193, на підставі якого був виданий Державний акт.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 померла, її спадкоємцем є позивачка ОСОБА_6, що підтверджено матеріалами справи (а.с.62-63).

Оскільки порушення прав позивачки на користування належним їй на праві власності гаражем і виділеною за рішення суду, що набрало законної сили, у користування земельною ділянкою також підтверджено і при розгляді даної справи та не спростовано цю обставину відповідачкою, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивачки про усунення перешкод у користуванні власністю та земельною ділянкою.

При цьому судом підставно зазначено у рішенні, що демонтаж побудованого розподільного паркану слід здійснити відповідно до виділених у користування ОСОБА_6 і ОСОБА_5 земельних ділянок за рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 31.07.2001 року (справа №2-321/01).

Це означає, що межа між сторонами має бути відновлена та відповідати вказаному рішенню суду та висновку експерта від 19 травня 2001 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушені вимоги ст.11 ЦПК є безпідставними т.я рішенням суду задоволено саме заявлені позивачкою вимоги.

Що стосується рішення суду в частині покладення обов'язку та витрат по демонтажу паркана на ОСОБА_5, то воно відповідає вимогам ст.217 ЦПК України, згідно з якою суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.

Погоджуючись в апеляційній скарзі про те, що частина огорожі знаходиться на земельній ділянці позивачки, ОСОБА_5 вважає, що демонтажу підлягають лише окремі фрагменти огорожі, а для їх визначення необхідні спеціальні знання та призначення експертизи.

Судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України апелянту і її представнику роз'яснено право заявити клопотання про призначення такої експертизи, однак від її проведення вони відмовилися.

Неспроможними на думку колегії є і доводи скарги, в яких йдеться про дату прийняття в експлуатацію гаражу та висновку про неможливість виконання такого рішення через порушення норм ДБН, оскільки відповідачка у 2012 році порушила вже виконане 27.05.2002 року рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 31.07.2001 року і тому підставно зобов'язана судом відновити порушене право позивачки.

Посилаючись на безпідставність розгляду справи за відсутності відповідачки, з чим апеляційний суд частково погоджується, ОСОБА_5 в той же час не надала суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на спростування висновків суду, а порушення судом ст.169 ЦПК України не призвело до постановлення незаконного рішення.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то підстав для її задоволення і скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно

суддя: Л.П.Прокопчук