Справа № 739/1363/15-ц
Провадження № 2/739/300/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та ОСОБА_2 (далі відповідачі) про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини її матері ОСОБА_3, яка померла 21 червня 2006 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входять грошові кошти, які знаходять на рахунках, відкритих у Новгород-Сіверському відділенні АТ «Ощадбанк» та право на земельну частку (пай) розміром 5,34 га. За життя матір належне їй майно нікому не заповіла. Вона, як спадкоємець своєї матері першої черги, зверталася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини де дізналася про пропуск строку подання відповідної заяви. Інший спадкоємець першої черги ОСОБА_2 також заяви про прийняття спадщини її матері не подавав. Пропуск визначеного законодавством строку подання заяви про прийняття спадщини пояснює великою відстанню між місцем її проживання, яким з 1982 року є м. Шостка Сумської області і місцем знаходження спадкового майна, а також тим, що у неї зберігалися документи на спадкове майно, тому вона вважала, що прийняла спадщину своєї матері.

У судове засідання позивачка не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини просила задовольнити повністю.

Представник відповідача Кіровський сільський голова ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, при цьому надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що спадщину своєї матері він не приймав і від її прийняття відмовляється, позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи та наявні у них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 21 червня 2006 року в с. Форостовичі Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ №040327 від 22 червня 2006 року (а.с. 5).

Позивачка є донькою ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії ЯГ №723934 від 27 липня 1953 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЯК №0625542 від 09 січня 1981 року (а.с. 6).

За життя ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0229594, виданий 25 квітня 1997 року, який посвідчив її право на земельну частку (пай) із земель КСП «Н-Сіверське» розміром 5,34 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 7).

Також на імя ОСОБА_3 у Новгород-Сіверському відділенні Ощадного банку СРСР було відкрито два ощадні рахунки №013152 та №915513819 (а.с. 8).

Як зясовано, ОСОБА_3 за життя заповіту не склала, тому спадкування після неї має здійснювати за законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною четвертою статті 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Позивачка відповідно до статті 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом після ОСОБА_3П, як її донька. При цьому, оскільки вона на момент смерті своєї матері постійно з нею не проживала, а відомості про недієздатність чи обмежену дієздатність позивачки відсутні, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України для прийняття спадщини своєї матері позивачка повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто дня смерті матері.

Як зясовано, позивачка пропустила визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини своєї матері. Пропуск вказаного строку пояснює великою відстанню між місцем її проживання, яким з 1982 року є м. Шостка Сумської області і місцем знаходження спадкового майна, а також тим, що у неї зберігалися документи на спадкове майно, тому вона вважала, що прийняла спадщину своєї матері. Брат позивачки, який є відповідачем у справі, також заяви про прийняття спадщини своєї матері у визначений законом строк не подав.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень, що містяться в абзаці 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №8 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка достовірно знала про час та місце смерті матері і відповідно час відкриття її спадщини. У визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вона своїм право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви не скористалася. На час розгляду справи судом з часу відкриття спадщини минуло понад девять років.

Доводи позивачки про неможливість подання заяви про прийняття спадщини у звязку з великою відстанню між місцем відкриття спадщини, яким згідно частини першої статті 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, тобто с. Форостовичі Новгород-Сіверського району Чернігівської області, та місцем проживання позивачки, тобто м. Шостка Сумської області, суд відкидає як безпідставні, оскільки хоча Новгород-Сіверський район та м. Шостка і знаходяться в межах різних областей, однак вони межують між собою і відстань від місця проживання позивачки до місця відкриття спадщини суд не може розцінювати як таку, що становила обєктивні, істотні труднощі для позивачки на вчинення відповідних дій, а саме прийняття спадщини своєї матері. До того ж для прийняття спадщини достатньо лише подати нотаріусу відповідну заяву, що не вимагає коштів та значних затрат часу на вчинення цієї дії.

Той факт, що у позивачки зберігалися документи на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері та повязані з цим доводи позивачки про те, що вона вважала, що прийняла спадщину також не може розглядатися як поважна причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вказане лише свідчіть про недостатню обізнаність позивачки з вимогами законодавства щодо порядку прийняття спадщини та не може розцінюватися, як обставина, що становила для позивачки обєктивні, непереборні, істотні труднощі для подання заяви про прийняття спадщини.

Викладене вище свідчить, що позивачкою не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у неї обєктивних, непереборних, істотних труднощів у поданні заяви про прийняття спадщини після своєї матері і свідчили б про поважність пропуску нею визначеного законодавством строку для вчинення цієї дії.

З приводу письмових заяв представника відповідача Кіровського сільського голови ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_2 про визнання позову суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про його задоволення лише за наявності для того законних підстав.

Зі змісту правових приписів, які містяться у частині першій статті 1272 ЦК України, вбачається, що суд може визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини лише у випадку наявності поважних причин пропуску відповідного строку, за відсутності ж поважних причин суд позбавлений можливості визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки у даній справі не встановлено поважних причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову у звязку з його визнання відповідачами.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини необхідно відмовити повністю у звязку з їх необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1221, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кіровської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та ОСОБА_2, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко