АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5779/15 Справа № 206/4615/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

02 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 09 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за теплову енергію, водопостачання та водовідведення. Просив суд стягнути із відповідачів солідарно заборгованість за теплову енергію, водопостачання, водовідведення та судові витрати по справі. (а.с.а.с.1, 12а-12г)

Ухвалою суду від 04 вересня 2014 року ОСОБА_6 виключено із числа відповідачів у зв'язку зі її смертю 20 серпня 2014 року, тобто після звернення позивача до суду із позовом (т.1 а.с.4, 39,43).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 09 квітня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за теплову енергію, водопостачання та водовідведення задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» заборгованість за отримані комунальні послуги у сумі 22 873 грн.58 коп.

Також вирішено питання щодо судового збору (а.с.125-127).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 133-136).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2003 року між сторонами існують договірні правовідносини. Відповідачі ОСОБА_3Б, ОСОБА_3 і ОСОБА_4О, зареєстровані та проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно користуються тепловою енергією, яку виробляє ПАТ «Дніпроенерго», а також користуються водопостачанням та водовідведенням.

Позивач належним чином виконує свої зобовязання перед відповідачами, своєчасно та в повному обсязі надає комунальні послуги по теплопостачанню, водопостачанню та водовідведенню, за які виставляє відповідні рахунки, проти чого в судовому засіданні по суті відповідачі та їх представники не заперечували.

Відповідачі, які зобовязані своєчасно вносити плату за використану теплову енергію, а також за водопостачання та водовідведення, своєчасно в повному обсязі розрахунки не проводили, що призвело до утворення заборгованості, сума якої після звірки та відповідних розрахунків становить 22 873 грн. 58 коп., зокрема заборгованості за теплопостачання за період з 01.12.2007 року по 31.07.2013 рік у розмірі 9 979 грн.79 коп., а також заборгованість за водопостачання та водовідведення за період з 01.10.2002 року по 31.08.2013 рік у розмірі 13193 грн. 79 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існують договірні правовідносини, відповідачі є користувачами теплової енергії, яку виробляє ПАТ «Дніпроенерго», а також користуються водопостачанням та водовідведенням. У звязку із неналежним виконанням свої зобовязань виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів у розмірі 22 873 грн. 58 коп.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки ст.526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст.68 ЖК України та п.п.7, 10, 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, відповідачі зобовязані своєчасно вносити плату за використану теплову енергію, а також водопостачання і водовідведення.

Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи відповідачі щорічно періодично, але не в повному обсязі, сплачували за комунальні послуги: як за теплову енергію, так і за водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. ч.2, 3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання строк позовної давності починається заново. Строки позовної давності для звернення позивача із даним позовом до суду перервані, а отже позивач вірно скористався своїм правом на звернення із позовом про стягнення заборгованості.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі про необхідність виключити суми заборгованості щодо померлої ОСОБА_6О, колегія суддів не приймає до уваги та не вбачає правових підстав щодо цього, оскільки вартість опалення нараховується залежно від площі житла, а не кількості зареєстрованих осіб. Також заборгованість, яку просить стягнути позивач виникла ще до смерті відповідачки ОСОБА_6 Окрім того, ОСОБА_6 користувалася всіма комунальними послугами, а відповідачі відмовилися надати квитанції про оплату комунальних платежів та не надали об'єктивних даних про площу, яку вона займала.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровськ від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: