Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2063/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Франко В.А.

суддів: Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря: Постоєнко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової шкоди), завданої кримінальним правопорушенням,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3 і просив стягнути із відповідача на його користь - 38 802 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 60 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач вчинив відносно нього умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених уст. 121 КК України, проте спричинило тривалий розлад його здоров»я.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2014 року, який був залишеним без змін колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

У кримінальному провадженні позивачу було відмовлено у задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди та рекомендовано звернутись в цивільному порядку.

Починаючи з 03.10.2013 року він, позивач, здійснює лікування внаслідок протиправних дій відповідача, що було підставою для відкриття лікарняного листка. В результаті побиття, йому, позивачу, згідно до висновку судово-медичної експертизи №1496 від 19.11.2013 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому зовнішньої щиколотки лівої гомілки із задовільним становищем уламків, гематоми в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров»я.

В зв»язку з чим, ним здійснено значні витрати на власне лікування, на придбання лікарських засобів та оплату лікарських послуг, всього на загальну суму 38 802,00 грн., з них: 37 117,00 грн. - на придбання лікарських засобів, 1685, 05 грн. - медичні послуги. Крім того, внаслідок завданих тілесних ушкоджень відповідачем, зазнав також значної моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болі, емоційних та душевних стражданнях , хвилюваннях.

Згідно висновку обласної лікарсько-консультативної комісії від 26.01.2014 року слідує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у нього виявлено наявні ознаки інвалідності.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Вирішено питання з судовими витратами.

Не погоджуючись з рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, зокрема, що посилання в самому висновку експертизи на відсутність ренгенограми кісток після травми 03.10.2013 року є безпідставним та спростовується випискою з медичної карти №8223, де вказано про проведення ренгеногрграфії лівого гомілкостопного суглобу №7801 від 14.10.2013 , якою зафіксовано перелом зовнішньої щиколодки без зміщення.. Дана ренгенограма міститься в матеріалах справи. Його безпосередній огляд в Кіровоградському бюро судово-медичної експертизи 05.02.2015 року також не проводився. Висновок експертизи містить недостовірну інформацію.

Також судом було визнано матеріальні витрати тільки на суму 777,69 грн., проте суд відмовив у задоволенні навіть цієї суми, пославшись на ту обставину, що не було надано оригіналів квитанцй.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2, зокрема пояснив, що до цього часу не отримав морального відшкодування згідно вироку суду, яким із ОСОБА_3 на його користь було стягнуто 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому він повторно визначає суму моральної шкоди в 60 000 грн. за його психологічні та душевні страждання.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 заперечив проти доводів апеляційної скарги. Пояснив, що суд першої інстанції ретельно досліджував усі докази по справі. Було допитано в суді ряд експертів після проведення експертизи, і суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з»явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК Українист рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно вироку Кіровського районного суду м Кіровограда від 28.01.2014 року, залишеним без змін колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в причиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров»я відносно ОСОБА_2 та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, і на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк рік.

Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3Я ~ користь ОСОБА_2 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. (а.с.6-10 т.1)

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1496 від 19.11.2013 року , ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому овнішньої щиколотки лівої гомілки із задовільним стоянням уламків, гематоми в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров'я.(а.с.11-12 т.1)

За результатами проведеної судовими експертами КЗ "Кіровоградського обласного бюро судово-медичних експертиз" комплексної судово-медичної експертизи, згідно із її висновком від 12.03.2015р. № 3 було встановлено, що на ренгенограмах лівого гомілкостопного суглобу на ім"я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 16.02.2015 року- кістково-травматичних змін не виявлено. Має місце деформація заднього контуру лівої малогомілкової кістки. У зв"язку з відсутністю ренгенограми кісток після травми 03.10.13 р. судити про ці зміни, як травматичні, не можливо. Згідно "Міжнародної статистичної класифікації хвороб МКХ-10" діагноза "тромбоемболія легочної посттравматична", не має.

Причинного зв"язку між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, не має.(а.с.215-228 т.1).

Зазначено також у підсумках експертизи, що гр. ОСОБА_2 мали місце захворювання, які могли привести до тромбоемболії легеневої артерії, а саме: хронічний пієлонефрит, який протікав з підвищеною температурою, хронічна ниркова недостатність III ступеня, гіпертонічна хвороба II ступеню, а також венозна недостатність обох нижніх кінцівок. Крім того, для лікування можливої травми було назначено гіпсовий бинт 4 шт., бинт 7x14-1 шт.(з фонду травматологічного відділення,згідно медичної карти №8223), знеболююче кетонол або дексалгін при болях, кальцемін по 1 таблетці 2 рази на добу на протязі 1 місяця

Встановлено, що судом першої інстанції було допитано також експертів ОСОБА_6 яка підтвердила наявний в кримінальній справі висновок експерта №1496 від 19.11.2013 року та експертів ОСОБА_7, ОСОБА_8 які підтвердили висновок №3 від 12.03.2015 року за ухвалою суду, проведений за клопотанням позивача.

Допитаний у судовому засіданні апеляційної інстанції експерт ОСОБА_9 пояснив, що сам по собі перелом зовнішньої щиколодки лівої гомілки, який мав місце у ОСОБА_2 після отриманого тілесного ушкодження , нанесеного ОСОБА_3, не міг потягнути за собою таку хворобу як тромбоемболія дрібних гілок легеневої артерії. Перелом зовнішньої щиколодки лівої гомілки та тромбоемболія дрібних гілок легеневої артерії не знаходяться в причинному звязку . У ОСОБА_2 мали місце захворювання, які могли привести до тромбоемболії легеневої артерії а саме: хронічний пієлонефрит, який протікав з підвищеною температурою, хронічна ниркова недостатність III ступеня, гіпертонічна хвороба II ступеню, а також венозна недостатність обох нижніх кінцівок.

Зазначив, що у висновку експерта №3 від 4 грудня 2014 року, є посилання на ренгенівський знімок від 14.10.2013 року, який не був наданий експертам і зазначено, що у ОСОБА_2О згідно наданої документації мались тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому зовнішньої щиколотки лівої гомілки із задовільним стоянням уламків.(а.с.227 звор.стор). Зазначив також, що експертизу проводили пять експертів лікарів з різних галузей, в тому числі і судинної хірургії і дійшли висновку про відсутність причинного звязку між переломом зовнішньої щиколодки лівої гомілки та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії.

Посилання позивача та його представника у судовому засіданні апеляційної інстанції на ту обставину, що проведеною експертизою №3 від 4.12.2014 року не було визначено ступінь тяжкості нанесених ОСОБА_2 тілесних ушкоджень не приймається до уваги , оскільки як вище зазначено, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в причиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя. Матеріалах кримінальної справи містять висновок експерта №1496 , копія якого який є в даній справі (а.с.11-12).

Як вище зазначалось, у висновку експерта №3 від 4 грудня 1014 року є посилання на цей висновок.

Також у колегії суддів немає підстав для сумнівів у необєктивності та неповноти проведеного висновку експерта №3 від 4.12.2014 року.

Стаття 1167 ЦК визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, і саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як зазначалось вище, позивач в своїх позовних вимогах просив стягнути моральну шкоду з відповідача в сумі 60 000 грн. мотивуючи такий розмір тим, що не отримав від відповідача моральну шкоду в розмірі 1500 грн. за вироком суду і до того ж повязує встановлену йому групу інвалідності з отриманим ушкодженням ноги.

Як вище було зазначено, що вироком суду було стягнуто з відповідача моральну шкоду на користь позивача в розмірі 1500 грн., яка була пов»язана із спричиненням відповідачем тілесних ушкоджень позивачу.

Встановлено, та підтверджується поясненням самого позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції, що він не звертався до суду про отримання виконавчого листа згідно вироку від 28.01.2014 року та не предявляв його до виконання для отримання моральної шкоди.

За таких підстав, із посиланням на відсутність причинного зв"язку між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки, який був завданий відповідачем 03.10.2013 року та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, що ніби-то призвело до інвалідності позивача, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у стягненні на його користь моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених Цивільним Кодексом та іншим законом.

Згідно із ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 23.09.2013 року знаходився на лікуванні в урологічному відділенні і 03.10.2013 року зазнав вищевказаних тілесних ушкоджень від ОСОБА_3

23.10.2013 року був виписаний у задовільному стані, що підтверджується записами із медичної картки стаціонарного хворого №8223 КЗ «Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги.

Відповідно до витребуваних медичних карток, які є в матеріалах справи вбачається, що з 21.11.2013 року по 2.12.2013 року , надалі з 06.12. по 13.12.2013 року ОСОБА_2 знаходився на лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ» Центральна міська лікарня м. 'Кіровограда та КЗ »Обласний кардіологічний диспансер». За вказаний період витрачав кошти на своє лікування, що підтверджується копіями чеків та платіжних квитанцій, які містяться у матеріалах цивільної справи на загальну суму - 23 828 грн (а.с.37-54)

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, з чим погоджується і колегія суддів, що з 03.10.2013 року по 23.10.2013 року період, коли зазнав тілесного ушкодження та відповідно проходив лікування з цього приводу, позивач витратив на своє лікування тільки - 777,69 грн.,

Однак, відмовляючи в стягненні зазначеної суми з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції послався на відсутність оригіналів чеків на купівлю ліків для звірення їх з копіями.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Позивачем було надано апеляційній інстанції для огляду оригінали квитанцій за якими було придбано ліків в період з 03.10.2013 року по 23.10.2013 року.

За таких підстав колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 на суму 777,69 коп. у відшкодування матеріальної шкоди, а саме за той період, коли він проходив лікування з приводу отриманого ушкодження ноги від ОСОБА_3

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 червня 2015 року- в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні матеріальної шкоди скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 777 грн.69 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді