АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22ц-791/892/2015 р. Головуючий в І інстанції: Гонтар Д.О.
Категорія: 5 Доповідач: Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 08 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоПолікарпової О.М.
СуддівБазіль Л.В.
Прокопчук Л.П.
При секретаріМироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визначення порядку користування, усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він і відповідачі у справі є співвласниками нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, ? частина в ній належить йому. Спірна квартира складається з чотирьох кімнат і має загальну площу 76,5 м.кв., а житлову - 50,1 м.кв. Оскільки йому чиняться перешкоди в користуванні квартирою, просив суд виділити йому у користування окреме приміщення у вигляді ізольованої кімнати №3 площею 10,0 м.кв. та 1/2 частину балкону (лоджії) І - площею 4,2 м.кв. У спільному користуванні співвласників залишити кухню площею 8,5 кв. м., ванну кімнату площею 2,7 кв. м., туалет площею 1,3 кв.м., коридор площею 8,8 кв. м., комірчину площею 0,9 кв.м.

Розділити особові рахунки по оплаті витрат на утримання квартири, а саме: по оплаті за теплову енергію (опалення), газове постачання, електропостачання, водопостачання, вивезення побутових відходів між ним та відповідачами.

Усунути перешкоди з боку відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в користуванні ОСОБА_6, квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення та зобов'язання відповідачів надати йому ключі та доступ у зазначену квартиру.

Ухвалою суду позовні вимоги в частині розділу особових рахунків залишено без розгляду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_1 шляхом його вселення та зобов'язання ОСОБА_7, ОСОБА_8 надати ключі від вказаної квартири.

В задоволенні іншої позовної вимоги відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу і, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовну вимогу про визначення порядку користування зазначеною вище квартирою.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпоряджання квартирою та вселення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Співвласниками вказаної квартири є відповідачі по справі.

Житлова площа спірної квартири складає 50,1 кв.м. Частка ОСОБА_6 складає 12,53 кв. м., частка відповідачів - 37,5 кв.м.

Сторони добровільно не дійшли згоди про порядок володіння та користування належною їм спірною квартирою, що підтверджується зверненням позивача до суду, запереченнями відповідачів проти позову (а.с.21). Крім того, відповідачі не визнавали право позивача на частку в спірній квартирі, що спонукало останнього захищати своє право в суді (а.с.8-9).

Відмовляючи у задоволені позову в частині визначення порядку користування зазначеною квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що у даній справі не було проведено судової будівельно-технічної експертизи та суду не було надано доказів наявності спору щодо визначення порядку користування вказаним нерухомим майном.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пунктом 14 Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири.

Колегія суддів вважає, що судова будівельно-технічна експертиза не є визначальною обставиною для прийняття рішення про встановлення порядку користування зазначеною квартирою, а наявність спору між сторонами у справі з приводу порядку користування квартирою є встановленою обставиною.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що розмір кімнати запропонованої позивачем для виділення йому у користування є співмірним до його частки у праві спільної власності, суд вважає можливим задовольнити дану позовну вимогу, оскільки у спільному користуванні відповідачів залишаться інші 3 кімнати, площею 17,3 кв.м., 8,5 кв.м та 14,3 кв.м, а також ? частина балкону (лоджії), що не буде порушувати право власності сторін, враховує правовий режим спільної часткової власності.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у позові про визначення порядку користування жилим приміщенням слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про виділення позивачу в користування кімнати № 3 площею 10,0 кв.м, та ? частку балкона (лоджії) площею 2,1 кв.м. а відповідачам інші 3 кімнати.

У загальне користування між співвласниками виділити : кухню площею 8,5 кв.м, ванну кімнату площею 2,7 кв.м., туалет площею 1,3 кв.м., коридор площею 8,8 кв.м., комору 0,9 кв.м.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 20 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги про визнання порядку користування квартирою задовольнити.

Виділити у користування ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 житлову кімнату площею, 10 кв.м. та ? частини балкону (лоджії) площею 2,1 кв.м.

Виділити у загальне користування між співвласниками: кухню площею 8,5 кв. м., ванну кімнату площею 2,7 кв. м., туалет площею 1,3 кв.м., коридор площею 8,8 кв. м., комору 0,9 кв.м.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: