У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

при секретарі Поклад Д.В.,

за участю: апелянта ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача КП „ЖЕК 13 Прохоренко Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ЖЕК - 13» про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.02.2015 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «ЖЕК - 13» про визнання членом сім`ї наймача, визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача відмовлено, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В скарзі апелянт зазначає, що в судовому засіданні позивач надала пояснення та особисто підтвердила, щодо проживання з лютого 1998 року по день смерті з ОСОБА_3 однією сім`єю та ведення спільного господарства, за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт був підтверджений свідками, покази яких суд оцінив як сумнівні, також судом не взято до уваги пояснення представника позивача, не досліджено фотокартки, не наведено мотиви відмови у прийнятті зазначених доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що у 1997 році ОСОБА_3 військовою частиною НОМЕР_1 була надана однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 72).

Згідно копії ордеру на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 41) ОСОБА_3 був зареєстрований з 30.12.1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 69).

Згідно особового рахунку (а.с. 9) ОСОБА_3 був власником/наймачем спірної квартири з постійною реєстрацією в ній, ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 24.05.2005 року, як піднаймач.

З копії витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 25.01.2002 року за № 1 (а.с. 73) вбачається, що за клопотанням в/ч НОМЕР_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 виключено із службових. Надано квартирі статус житлової та закріплено за прописаним і проживаючим в ній ОСОБА_3 .

Відповідно до договору найму (піднайму) житлового приміщення від 23.05.2005 року зазначено, що ОСОБА_3 здає в найм (піднайм) для проживання кімнату за адресою: АДРЕСА_1 , а наймач (піднаймач) ОСОБА_1 прописується за вказаною адресою і зобов`язується проживати на наданій житловій площі постійно (а.с. 8).

На звернення позивачки з проханням до КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради (а.с. 11) про укладення договору найму житлового приміщення, останній такого договору не уклав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що допустимих доказів існування фактичних сімейних відносин між позивачкою та ОСОБА_3 , як це передбачено ч. 2 ст. 64 ЖК України, зокрема доказів постійного проживання з наймачем в спірній квартирі і ведення з ним спільного господарства на момент його смерті, суду надано не було, позивачка не довела що вона є членом сім`ї наймача ОСОБА_3 .

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 2 від 12.04.1985 року із змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування ЖК України», в п.9 зазначається, що суди повинні кожний раз перевіряти чи дотриманий порядок вселення в квартиру, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному житловому приміщенні, чи було це постійним місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи обумовлювався угодою між цими особами певний порядок користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

З аналізу наведених вище статей слідує, що задля визнання членом сім`ї наймача та зміну договору житлового найму необхідним є встановлення факту їх спільного проживання у цьому житловому приміщенні на день смерті наймача та ведення спільного господарства.

Посилання позивача щодо постійного проживання в квартирі до смерті наймача та ведення спільного господарства з наймачем не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог в частині визнання позивача членом сім`ї наймача, а за викладених обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив і в частині вимог про визнання права користування житловим приміщенням, визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

У силу ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 був підтверджений свідками, покази яких суд оцінив як сумнівні, також судом не взято до уваги пояснення представника позивача, не досліджено фотокартки, не наведено мотиви відмови у прийнятті вказаних доказів, не можуть бути взяті до уваги суду апеляційної інстанції, та не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення, оскільки відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду І інстанції перевірено в межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий:Судді: