АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9072/2015 Головуючий у 1-й інстанції Гребенюк В.В.
Доповідач Кравець В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» про стягнення недоотриманої заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року представник позивача звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» суму недоотриманих коштів в сумі 24320 грн. на користь ОСОБА_2

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач, перевівши ОСОБА_2 з посади начальника транспортного відділу на посаду спеціаліста адміністративного відділу у зв'язку із скороченням займаної ним посади, не дотримався вимог п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В ході розгляду справи відповідачем надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якій вказано про зміну найменування підприємства з Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ-Україна» наПідприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна».

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року - позов задоволено.

Стягнуто з Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на користь ОСОБА_2 суму недоотриманих коштів у розмірі 24 320 гривень. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» - Брагіна Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у позові в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що судом неправильно застосовані норми п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, заява про переведення позивача на посаду спеціаліста адміністративно-господарського відділу з посадовим окладом в розмірі 7740 грн. в зв'язку з цими обставинами ним була написана власноручно. Тобто на посаду спеціаліста адміністративно-господарського відділу позивач був переведений в зв'язку зі змінами в організації виробництва та ознайомлений з умовами праці та її оплати.

Зазначила, що факт переводу на іншу посаду з меншим окладом був відомий позивачу з 10 грудня 2013 року. Але жодного разу за період з 10.12.2013 року по 12.12.2014 року позивач не звертався до керівництва підприємства з заявою про своє бажання щодо збереження посадового окладу відповідно з п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стверджує, що в рішенні суду відсутні правові обґрунтування покладення на підприємство обов'язку щодо виплати недоотриманого позивачем заробітку за період, в якому він не виявляв бажання збереження посадового окладу.

В судовому засіданні представник відповідача Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідач мав врахувати при переведенні позивача на нижче оплачувану роботу гарантовані державою компенсації та пільги.

Проте, в повній мірі з таким висновоком погодитись неможливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з частиною другою вказаної статті звільнення з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

У відповідності до п. 7 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: переважне право залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації, скороченні чисельності або штату працівників, а також на працевлаштування. У разі вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників їм виплачується допомога в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати, а також зберігається за їх бажанням посадовий , тарифна ставка (оклад) на новому місці роботи, але не більше одного року. Їм також гарантується працевлаштування з урахуванням їх побажань або можливість навчання нових професій (спеціальностей) із збереженням у встановленому порядку середньої заробітної плати за останнім місцем роботи за весь період перепідготовки, але не більше одного року. При переведенні у зв'язку із станом здоров'я на нижче-оплачувану роботу зазначеним працівникам виплачується різниця між попереднім заробітком і заробітком на новій роботі до встановлення інвалідності або одужання, але не більше одного року.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AЕC категорії 1, інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 з вкладкою та довідкою до акту огляду МСЕК серії № КА-030974 (а.с. 13).

08.10.2013 p. позивача було повідомлено про скорочення займаної ним посади на підставі ст. 49-2 КЗпП України, а також даним повідомленням позивачу було роз'яснено, що у випадку неможливості запропонувати іншу роботу, позивач буде звільнений з посади у зв'язку із скороченням штату працівників відповідача по спливу двох місяців з моменту повідомлення позивача (а.с. 16).

10.12.2013 p. позивачем власноручно було написано заяву про переведення на посаду спеціаліста адміністративно - господарського відділу з посадовим окладом у розмірі 7 740 грн. (a.c. 17)

Наказом № 1058-к від 19.12.2013 р. позивач був переведений на посаду спеціаліста адміністративно - господарського відділу з посадовим окладом у розмірі 7740 грн. та 20.12.2013 p. його під розпис було ознайомлено з наказом відповідача за № 830-к про зміну в структурі та штатному розписі від 08.10.2013 р. (а.с. 47 - 49,53 ).

Позивач звернувся до відповідача та профспілкової організації із заявою про компенсацію недоотриманих грошових коштів12.12.2014 p. (а.с. 18).

Листом відповідача за № 5648 від 22.12.2014 р. його було повідомлено, що переведення на посаду спеціаліста адміністративно - господарського відділу було оформлено на підставі власноручно написаної заяви від 10.12.2013 р. (а.с. 19)

Первинна профспілкова організація своїм листом від 15.12.2014 р. повідомила позивача, що відповідач повинен був врахувати гарантії, зазначені в ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 20).

Таким чином, підставою для збереження на новому місці роботи посадового окладу за попереднім місцем роботи є наявність бажання особи, яка має таке право.

Із змісту позову, доданих до заперечень на позов заяви, листа-відповіді ПІІ «ЛУКОЙЛ Україна» № 5648 від 22.12.2014 року, листа-відповіді Профспілки працівників ПІІ «ЛУКОЙЛ Україна» від 15.12.2014 року вбачається, що позивачем подана заява з бажанням про перерахунок заробітної плати з урахуванням посадового окладу на попередній посаді лише 12 грудня 2014 року. Протягом строку з 10.12.2013 року (моменту подання заяви на перевід на посаду спеціалісту Адміністративно- господарського відділу) до 12.12.2014 року позивачем не було виявлено бажання щодо збереження посадового окладу на попередній посаді, тому висновок суду про те, що при переведенні на іншу посаду відповідач повинен був врахувати гарантії, а саме збереження посадового окладу на новому місці роботи, є безпідставні, а тому і рішення про стягнення з відповідача 24 320,00 грн. не відповідає вимогам закону, оскільки позивач подав заяву про їх повернення 12.12.2014 року.

Отже, оскільки заява подана позивачем у межах річного строку, передбаченого Законом України «Пpo статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія дійшла висновку, що за період з 12.12.2014 р. по 20.12.2014 року з відповідача підлягає стягненню 1 265 грн.25 коп. недоотриманих коштів.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного вище , колегія дійшла висновку про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення у наступній редакції:

Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»(Код ) на користь ОСОБА_2 суму недоотриманих коштів у розмірі 1 265 грн. 25 коп.

Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна»

(Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді