"05" березня 2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Левченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі 5789,00 грн. В обгрунтування позову зазначив, що відповідачка 09.08.2014 року, згідно розписки, позичила у нього гроші в сумі 1000 доларів США та зобов'язалася їх повернути до 31.10.2014 року. Наприкінці жовтня позивач пред'явив відповідачці усну вимогу щодо повернення суми заборгованості, на що остання повернула лише частину зазначеного боргу у сумі 650 доларів США в гривнях за курсом НБУ, тобто 9000,00 грн. В зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від повернення іншої частини заборгованості, позивач звернувся до суду.

Позивач до судового засідання з'явився, надав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідачка до судового засідання з'явилася, позов визнала.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засідання встановлено, що 09.08.2014 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 суму грошей в розмірі 1000 доларів США, яку зобов'язалася повернути до 31.10.2014 року, згідно власноручно написаної розписки. (а.с. 4).

В жовтні 2014 року відповідачка повернула частину боргу в сумі 650 доларів США в гривні за курсом НБУ, що становить розмір 9000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка написала розписку, що посвідчує передання їй позикодавцем позики в сумі 1000 доларів США.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідачка зобов'язалася повернути позивачу суму позики в строк до 31.10.2014 року однак, станом на зазначену дату повернула лише її частину в розмірі 650 доларів, тобто в повному обсязі свої зобов'язання не виконала.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором позики передбачено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Тобто, у разі прострочення позичальником сплати чергової суми у позикодавця виникає вимога вимагати сплати всієї суми позики, яка залишилася несплаченою.

Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК україни відповідач може визнати позов протягом уього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідачки підлягає стягненню суму заборгованості за борговою розпискою в розмірі 350 доларів США, що станом на дату подачі позову за офіційним курсом НБУ становить 5789, 00 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 58, 60, 88, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 526, ч. 1 ст. 530, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_2, заборгованість за борговою розпискою від 09.08.2014 року в розмірі 5789 ( п'ять тисяч сімсот вісімдесят дев'ять ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_2, суму сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв