Справа № 2-2071/11
Провадження № 4-с/0203/18/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Зарній А.Ю.,

за участю представника заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 на дії заступника начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3

встановив:

31 серпня 2015 року до Кіровського районного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії заступника начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 В скарзі заявник вказує, за рішенням Кіровського районного суду у справі за позовом ПАТ «Укрсиббанк» з неї було стягнуто заборгованість за кредитним договором, видано виконавчий лист. В лютому 2015 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа. В той же час, 25 грудня 2012 року постановою господарського суду Дніпропетровської області у справі № 34/5005/10374/2012 фізична-особа підприємець ОСОБА_2 була визнана банкрутом, введено ліквідаційну процедуру. У звязку з цим, ОСОБА_2 звернулась до Бабушкінського ВДВС ДМУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу до господарського суду для здійснення його подальшого виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». У відповідь вона одержала лист про те, що виконавче провадження закінчене не буде, оскільки стягнення з ОСОБА_2 за виконавчим листом здійснюється за вимогами, не повязаними з її підприємницькою діяльністю. Скаржниця не погоджується з такими доводами, оскільки провадження щодо її банкротства як фізичної особи-підприємця відкрито до набрання чинності новою редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а попередня редакція вказаного закону не обмежувала його дію зобовязаннями, повязаним з підприємницькою діяльністю. Просила визнати дії субєкта оскарження неправомірними, зобовязати його закінчити виконавче провадження та направити виконавчий документ до господарського суду Дніпропетровської області

В судовому засіданні представник скаржниці підтримала доводи, викладені в скарзі, наголосила, що процедура банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 триває, стягувач (ПАТ «Укрсиббанк») заявив свої вимоги у вказаній процедурі для їх включення до реєстру кредиторів, у звязку з чим питання про стягнення коштів слід вирішувати в ліквідаційній процедурі, а виконавче провадження підлягає закриттю.

Представник Бабушкінського ВДВС ДМУЮ проти задоволення скарги заперечував, вказував. що дії державної виконавчої служби є правомірними, вимоги до ОСОБА_2, за якими здійснюється виконавче провадження, не повязані зі здійсненням останньою підприємницької діяльності, тому порушення провадження у справі про банкрутство не перешкоджає подальшому здійсненню примусового виконання судового рішення, не заперечував проти подальшого розгляду скарги за відсутності представника ВДВС.

Представник заінтересованої особи стягувача ПАТ «Укрсиббанк» проти задоволення скарги заперечував з мотивів того, що стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів здійснюється як з фізичної особи, а не фізичної особи-підприємця, тому порушення провадження у справі про банкрутство не впливає на здійснення виконавчого провадження, посилався на судову практику за аналогічними заявами та скаргами ОСОБА_2.

В судове засідання 07 жовтня 2015 року представник Бабушкінського ВДВС ДМУЮ не прибув, від представника скаржника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Кіровським районним судом міста Дніпропетровська видано виконавчий лист на підставі заочного рішення від 20 жовтня 2011 року по цивільній справі № 2-2071/11 за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20 лютого 2015 року заступником начальника Бабушкінського ВДВС ДМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

В той же час, 03 грудня 2012 року господарським судом Дніпропетровської області відкрито провадження у справі № 34/5005/10374/2012 про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року у вказаній справі фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. З вказаних підстав 12 серпня 2015 року скаржниця звернулась до заступника начальника Бабушкінського ВДВС ДМУЮ із заявою про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу (виконавчого листа Кіровського районного суду міста Дніпропетровська у цивільній справі № 2-2071/11) до господарського суду Дніпропетровської області. Як вбачається з штампу вхідної кореспонденції, заява була одержана державною виконавчою службою 13 серпня 2015 року.

21 серпня 2015 року заступник начальника Бабушкінського ВДВС ДМУЮ надав відповідь про відмову у закінченні виконавчого провадження у звязку з тим, що вимоги за якими здійснюється провадження, не повязані з підприємницькою діяльністю ОСОБА_2

Оцінюючи правомірність дій державної виконавчої служби суд виходить з наступного.

Згідно п.п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закриттю у разі визнання боржника банкрутом. Згідно ч. 4 ст. 49 вказаного Закону постанова про закінчення виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до господарського суду, який прийняв постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Водночас, згідно ст. 90 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22 грудня 2011 року, яка набрала чинності 18 січня 2013 року визначаються загальні положення про банкрутство фізичної особи підприємця. При цьому частина 1 вказаної статті передбачає, що правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, повязаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у звязку зі здійсненням підприємницької діяльності. Згідно абз. 4 ч. 5 ст. 91 вказаного Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється стягнення з фізичної особи за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, та за вимогами, не повязаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.

Скаржниця посилається на те, що її було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру постановою господарського суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2012 року під час дії попередньої редакції Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в якій наслідки введення процедури банкрутства визначались статтею 48, яка мала іншу редакцію порівняно з чинним Законом. При цьому, відповідно до п. 11 Прикінцевих і перехідних положень нової редакції Закону передбачено, що він застосовується до справ про банкрутство, провадження у яких відкрито після набрання чинності новою редакцією Закону.

У звязку з цим скаржниця з посиланням на розяснення Вищого господарського суду України стверджує, що до правовідносин, які виникли, слід застосовувати попередню редакцію закону про банкрутство з відповідними наслідками введення ліквідаційної процедури.

В той же час, слід відзначити, що 22 вересня 2011 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набув чинності 16 жовтня 2011 року. Вказаним Законом було внесено зміни до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній до 18 січня 2013 року), якими абз. 4 ч. 5 ст. 48 викладено в наступній редакції: «з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняється стягнення з громадянина-підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян та за вимогами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності.»

Таким чином, і на момент визнання ОСОБА_2 банкрутом як фізичної особи-підприємця (за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинною до 18 січня 2013 року) і на час відкриття Бабушкінським ВДВС ДМУЮ виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-2071/11 (за редакцією Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», чинною з 18 січня 2013 року), було передбачено, що процедура банкрутства не перешкоджає здійсненню виконавчого провадження за вимогами, не повязаними зі здійсненням особою підприємницької діяльності.

З матеріалів цивільної справи № 2-2071/11 вбачається, що вимоги, за якими ухвалене рішення та видано виконавчий лист, стосуються споживчого кредиту ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16 квітня 2007 року і, отже, вони не повязанні зі здійсненням нею підприємницької діяльності.

Суд не приймає до уваги твердження представника скаржниці, що вимоги стягувача заявлені в процедурі банкруства, оскільки як вбачається з відповіді господарського суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2015 року, реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на вказану дату не затверджений.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином суд приходить до висновку, що Бабушкінським ВДВС ДМУЮ скаржниці правомірно відмовлено у закритті виконавчого провадження, у звязку з чим скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній до 18 січня 2013 року), ст.ст. 90, 91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній з 18 січня 2013 року), ст. ст. 383 387 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії заступника начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко