УХВАЛА

26 жовтня 2015 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Ільченко Н.А. розглянувши матеріали справи за позовною зявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа :ДБК «Металург», Одеська міська рада, до ОСОБА_3 про вивільнення сервітутів-алей загального користування, зняття самовільно встановленого металевого паркану з хвірткою -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа :ДБК «Металург», Одеська міська рада, до ОСОБА_3 про зобовязана ОСОБА_4 зняти самовільно встановлений ними металевий паркан з хвірткою-загородження алеї, доріжки загального користування, яка розташована між ділянками позивачів та знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Морський, 3, привести межі та площу зазначеної доріжки-проходу між ділянками позивачів у відповідність до конфігурації та площі доріжки загального користування згідно з технічним звітом «Топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки ДБК «Металург» за адресою: м.Одеса, Приморський район, пров. Морський, 3-5, за 2003 р.; зобовязана ОСОБА_4 привести межі та розміри свого землекористування ділянки за адресою: м.Одеса, пров. Морський, б3, по всьому її периметру у відповідність до встановлених та закріплених меж, площі, конфігурації даної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.09.2003 року серії ОД №07240 планом меж даної земельної ділянки, площею 0,0232 га, кадастровим номером :25:008:0036, технічним паспортом на дану земельну ділянку від 08.04.2004 року, інвентаризаційний №30499, технічним звітом «Топографо-геодезичні роботи по інвентаризації земельної ділянки ДБК «Металург» за адресою: м.Одеса, Приморський район, пров. Морський, 3-5, за 2003 р.; зобовязання ОСОБА_4 перенести розташування свого балкону виступаючої зовні частини будинку за адресою: м.Одеса, пров. морський, 3, у межі, приналежної її земельної ділянки згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку від 17.09.2009 року, серія ОД №04-2470 згідно з планом меж даної земельної ділянки, площею 0,0232 га, кадастровим номером :25:008:0036, технічним паспортом на дану земельну ділянку від 08.04.2004 року, інвентаризаційний №30499; зобовязання ОСОБА_4 перенести розташування свого гаража, що знаходиться за адресою: м.Одеса, пров. Морський, 3, у межі, приналежної її земельної ділянки, що заступає на сервітут-доріжку-прохід між ділянками позивачів, та виходить за лінію забудівель пров. Морський, 3 в м.Одесі; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судових витрат згідно з квитанціями, витрат на проведення судової експертизи в розмірі 2000 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн.; стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судових витрат згідно з квитанціями, витрат на проведення судової експертизи в розмірі 2000 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн, а також судових витрат; стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судових витрат згідно з квитанціями, витрат на проведення судової експертизи в розмірі 2000 грн., а також витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., а також судових витрат.

Одночасно позивачі звернулися до суду із письмовою заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,0232 га, а також житловий будинок, загальною площею 305,2 кв.м., житловою площею 116,7 кв.м., розташовані за адресою: м.Одеса, пров. Морський, 3, які належать на праві власності ОСОБА_4.

Мотивуючи цю заяву позивачі зазначають, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 151 ЦПК України.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає, оскільки у заяві не зазначено обставини, які дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

Крім того, забезпечення позову у спосіб, про який просить представник позивача, є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, а також, майно на яке позивачі просять накласти арешт не є предметом даного спору.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа :ДБК «Металург», Одеська міська рада, до ОСОБА_3 про вивільнення сервітутів-алей загального користування, зняття самовільно встановленого металевого паркану з хвірткою - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Ільченко

26.10.2015