ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4827/14-ц
Провадження № 2/210/308/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"27" березня 2015 р.
Дзержинський районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді Чайкіної О.В.,
за участі секретаря Севанян М.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта криворізька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-
Позивач, ОСОБА_2, в особі представника ОСОБА_4., звернувся до суду з вищеназваним позовом. В позові зазначав, що його матір ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 33 роки. Після її смерті відкрилася спадщина, в Четвертій Криворізькій державній конторі заведено спадкову справі, з заявами про прийняття спадщини звернулися позивач як син померлої та ОСОБА_3 (відповідач) - чоловік померлої. Спадщина складається з 33/200 часток квартири, яка в цілому складається з 3-кімнатної квартири загальною площею 62,6кв.м. житловою площею 40,5кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. У власності померлої була лише одна кімната вказаної квартири. Частина кімнати належить позивачу на праві приватної власності. Фактично спадщина, право на яку має відповідач складається з 3,15кв.м. кімнати, яка належить позивачі та померлій. Позивач вважає, що відповідач має бути усунений від права на спадкування, оскільки: померла проживала з відповідачем фактично лише рік, відповідач застосовував до неї фізичне насилля, померла тривалий час тяжко хворіла, потребувала постійної допомоги, однак відповідач не допомагав їй, а позивач на той час був неповнолітнім не мав змоги працювати, тому звертався за допомогою до родичів свого рідного батька, сусідів. Вважає, що відповідач на підставі положень ст. 1224 ЦК України має бути усунений від спадкування. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд: усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, визнати позивача єдиним спадкоємцем за законом на все спадкове майно після смерті матері.
Позивач у судове засідання не з"явився, скориставшись правом представництва.
Представник позивача до суду не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Під час судового розгляду позовні вимоги підтримував, з мотивів, викладених в позовній заяві, оскільки відповідач самоусунувся від допомоги померлій, фактично залишивши її помирати з неповнолітнім сином.
Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку ст. 74 ч. 9 ЦПК України. Відповідач отримав копію позову з додатками, останньому надавався час для надання заперечень та доказів в їх обґрунтування. Клопотань про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надходило.
Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши свідка, представлені стороною позивача докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач у справі - ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6)
ОСОБА_5 16 грудня 2005 року уклала шлюб з ОСОБА_3 (відповідачем у справі), шлюб зареєстровано в Дзержинському відділі РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 742, після укладання шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на "ОСОБА_5", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 5).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 33/200 частки кварти, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала померлій на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 7, 8).
Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 261/2012 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, з матеріалів якої вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись позивач та відповідач.
Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 33/400 квартири, яка в цілому складається з 3-кімнатної квартири загальною площею 62,6кв.м. житловою площею 40,5кв.м., розташованої на першому поверсі трьохповерхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 33/400 цієї ж квартири не видано (а.с. 11).
Згідно даних паспорту спадкоємця ОСОБА_3 (відповідача), адресованих до нотаріальної контори, останній був зареєстрований у АДРЕСА_2.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2013 року у справі № 211/5059/13-ц, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Згідно відомостей адресно-довідкового бюро від 05.09.2014 року відповідач знятий з реєстрації за вказаною адресою з 05.12.2013 року за рішенням суду (а.с. 19).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 судові показала, що ОСОБА_5 є її сусідкою по квартирі, остання впродовж тривалого часу тяжко хворіла, її доглядав неповнолітній син - позивач у справі, який проживав з нею. Чоловік ОСОБА_5 - відповідач у справі самоусунувся від догляду за ОСОБА_5, ніякої допомоги їй не надав, лише час від часу навідувався та вимагав грошей, які сплачував в якості аліментів батько ОСОБА_2 - ОСОБА_7 ОСОБА_5 неодноразово скаржилась свідку на таку поведінку свого чоловіка ОСОБА_3 Також свідок зазначила, що останній рік, що передував смерті, ОСОБА_5 тяжко хворіла, була лежачою, лікарі не могли поставити кінцевий діагноз. Родичі сина по лінії батька надавали грошову допомогу ОСОБА_2 для лікування матері. Поховання померлої здійснювалось за рахунок родичів першого чоловіка померлої - батька позивача. Також грошову допомогу, моральну підтримку ОСОБА_5 та її сину надавала вона як сусідка.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5, тяжко хворіла, перебувала на лікуванні з діагнозом: ВІЛ-інфекція 4кл.ст., прогресуюча мультифокальна лейкоенцефалопатія, та ін., ІБС: дифузний кардіосклероз НБЛНПГ СН Іст..

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261 - 1265 цього Закону.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Таким чином, усунення від спадкування може мати місце, якщо спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. При одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.ст.3,10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Під час судового розгляду, судом створювалися умови для надання відповідачеві заперечень проти позову, надання доказів в обґрунтування заперечень, однак відповідач не скористався своїми процесуальними правами, та будучи неодноразово повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судові засідання не прибув і не навів мотивів та не представив належних та допустимих доказів того, що спадкодавець ОСОБА_5 не потребувала допомоги від нього, що він не мав можливість її надати, що він не ухилявся від обов'язку щодо надання допомоги близькій людині, яка була його законною дружиною.

Таким чином, відповідачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, не надано доказів, та не доведено відсутність підстав, передбачених ст. 1224 ЦК України, відповідно до яких він не може бути усуненим від права на спадкування.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 в частині усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_5 в порядку ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Тому в цій частині, суд задовольняє позов.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем за законом, з урахуванням наступного.

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України будь-яка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Позивач, як активна сторона цивільного процесу, наділена правом вибору способу захисту порушених прав. Позивач самостійно на власний розсуд обирає спосіб захисту своїх прав, з урахуванням положень ст. 16 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що такий спосіб захисту цивільних прав, як "визнання особи єдиним спадкоємцем" не передбачено чинним законодавством, що регулює спадкові правовідносини.

Крім того, з матеріалів справи, зокрема документів, що містяться в спадковій справі, не вбачається що право на спадкування після смерті матері оспорюється чи не визнається.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.

Таким чином, витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 (двісті сорок три грн.. шістдесят коп.), сплачені позивачем за подання позову (а.с. 1) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 197, 212-215, 223-230 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1218, 1224, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта криворізька державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування - задовольнити частково.

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 (зареєстрованим не значиться) після смерті дружини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, 13 лютого 1994р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 (місце реєстрації, АДРЕСА_3), судовий збір у розмірі 243,60 (двісті сорок три грн.. шістдесят коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку - після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Чайкіна