Справа № 148/3033/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про порушення правил добросусідства при користуванні земельної ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Тульчинського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про порушення правил добросусідства при користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Позивач ОСОБА_4 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є власником земельної ділянки. Позивачка ОСОБА_2 є власником земельної ділянки в м.Тульчині по вул..Щорса,24. Відповідачка ОСОБА_3 є власником земельної ділянки в м.Тульчині по вул.Некрасова,8, що межує із земельними ділянками позивачів. На земельній ділянці відповідача у безпосередній близькості від земельних ділянок позивачів ростуть два великих дерева виду горіх волоський, з розлогою кроною, які на даний час мають висоту понад 10 м, та ще один горіх менших розмірів.

Вже близько семи років триває суперечка позивачів та відповідача з приводу значного опадання та накопичення листя з горіхів на сусідніх земельних ділянках та постійного росту коренів горіхів на ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що унеможливлює проведення обробітку грунту, наявного на земельних ділянках та прямо загрожує збудованим спорудам, що знаходяться на земельних ділянках позивачів.. Також періодично гілки з цих дерев падають на подвір»я та загрожують життю та здоров»ю позивачів,а також їх дітей та внуків. За даними деревами ніхто ніколи не доглядає і в будь-який момент гілка може відірватись від найменшого вітру та спричинити величезну шкоду.

Крім того, великі розлогі крони дерев суттєво затінюють земельні ділянки позивачів, що призводить до значної зміни мікроклімату грунтового покрову. Частини земельних ділянок позивачів затінені горіховими деревами, постійно перебувають під шкідливим впливом підвищеної вологості, що призводить до закислення грунту та значного зниження врожайності.

В порушення вимог ст.109 ЗК України відповідачка не бажає ліквідувати дерева горіха волоського, що знаходяться на спільній межі. Неодноразові спроби захистити свої права шляхом прохання відповідачки до самостійної обрізки гілок дерев обернулись для позивачів конфліктною ситуацією, що завдала значної моральної шкоди позивачам. Добровільно ліквідувати дерева, що стали причиною конфліктної ситуації відповідач категорично відмовився.

Дерева відповідачки ростуть в безпосередній близькості до межі, а згідно ДБН України 360-92 «Планування і забудова міських і сільських населених поселень» вони повинні перебувати на відстані 5 м від будівель та споруд та не порушувати освітлення ні будівель, ні земельних ділянок, а від межі сусідньої ділянки не ближче 3 м. На місці ж встановлено, що дерево горіха росте на відстані 4 м 80 см. Від стіни ОСОБА_1, а інші на відстані 1,7 м від межі земельної ділянки ОСОБА_2 та крона одного із них проникає на 3,5 м вглиб сусідньої земельної ділянки. Корені одного з загрожують руйнуванню фундаменту будинку ОСОБА_1 Це є порушенням вимог ст.103 ЗК України.

Вважають, що відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а саме: моральними стражданнями від постійних нецензурних висловлювань відповідачки в адресу позивачів в присутності дітей та онуків, що впливає на нормальне їх виховання і формування особистості, погрозами на прохання на спалювати листя з дерев, погіршення стану здоров»я від постійного спалення листя та довгих переживань з приводу вирішення даного конфлікту та безпеки дітей, які могли постраждати від падіння гілок. Також одним із пунктів моральної шкоди є постійне прибирання всієї території земельних ділянок від опалого листя і гілля вже на протязі багатьох років.

Просиь суд зобов»язати ОСОБА_3 ліквідувати дерево горіха, що розташоване на земельній ділянці на відстані 4 м 80 см від осі дерева до стіни будівлі ОСОБА_1 Зобов»язати ліквідувати два дерева горіха, що розташовані на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 1 м 70 см від межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 3000 грн. кожному. Стягнути з відповідачки судові витрати на користь позивачів.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з»явились. Надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, від укладення мирової угоди відмовилась та пояснила суду наступне. Позивачі їй доручили підтримати всі позовні вимоги. Вона це і робить. Підтверджень, що корені спірних горіхів руйнують фундамент будинку ОСОБА_1 вона не має.

В жовтні 2014 року з боку відповідачки на адресу позивачів були нецензурні висловлювання. Але з цього приводу вони до Тульчинського РВ УМВС не звертались. Доказів, що ОСОБА_3 нецензурно обзивала позивачів вона не має. Спірними є 3 горіха.

20.02.2015 року для вирішення спору виходила комісія міської ради. Вони робили заміри. Комісія дала рекомендації по врегулюванню спору.

Вона є дружиною позивача ОСОБА_1 Живе тут вже 17 років. Горіхи посажені понад 30 років тому.

З приводу цього спору у них були вже декілька судових справ. В 2007 році, в 2009 році. В 2014 році також суд розглядав їх справу.

Комісія міської ради при виході на місце в лютому 2015 року не рекомендувала ліквідувати дерева.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, заявила, що бажає укласти мирову угоду, пояснила суду наступне.

Спірні горіхи були посажені давно. Вона їх не садила. Їм 40-50 років. Це ще до того, як вона стала користуватись цією земельною ділянкою.

Ніколи нікого нецензурно не обзивала.

З ОСОБА_2 конфлікту взагалі немає. Остання живе у м.Вінниці.

Про вихід комісії міської ради на ділянку вона нічого не знає. Вона при цьому присутня не була.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює заступником Тульчинського міського голови. Спір між позивачами та відповідачкою триває вже багато троків. На місці були численні комісії міської ради. Горіхи відповідачки ростуть без порушень ДБН України. 2-3 роки тому відповідачка обрізала на них гілки, але вони знову виросли.

Остання комісія знову рекомендувала обрізати гілки горіхів, Відповідачка на це погодилась. Але зробити це заважає паркан позивачів. При обрізці гілки можуть впасти на нього та пошкодити. Просто треба тимчасово демонтувати частину паркану для обрізки, а потім поставити на місце.

Жодне дерево ОСОБА_3 не росте з порушеннями ДБН. Одне дерево на відстані 5 м від фундаменту. а друге ще далі. Відстань дерев від межі взагалі не встановлена.

Про руйнування фундаменту будинку ОСОБА_1 у нього жодних даних немає.

Норм, що встановлюють допустимий ступінь затемнення земельних ділянок немає.

Зрізати дерева можна лише за згодою власників.

Старший горіх росте дуже далеко.

ДБН регламентує лише посадку дерев.

Згідно акту комісії Тульчинської міської ради від 15.11.2013 року, створеної для розгляду звернення ОСОБА_7 встановлено, що 2 дерева горіха ростуть на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 1,7 м від межі та крона одного з них сягає 2,5 м вглиб земельної ділянки, що належить заявниці.

Комісією рекомендовано провести обрізку гілок. В разі ігнорування ОСОБА_3 цих рекомендацій звертатись до суду.

Згідно акту комісії Тульчинської міської ради від 27.06.2014 року, створеної за усним розпорядженням Тульчинського міського голови для розгляду звернення ОСОБА_8 на присадибній земельній ділянці №8 по пров. Некрасова росте 2 горіха. Один на відстані 1,9 м від межі присадибної земельної ділянки №24 по вул.Щорса, другий на відстані 3 м від межі присадибної земельної ділянки по вул.Щорса.24 та 3,5 м від межі присадибної земельної ділянки №22 по вул..Щорса, 5,3 м до стіни господарської будівлі ( сараю). Відстані відповідають вимогам ДБН 360-92 «Планування та забудова міських і сільських поселень». ОСОБА_3 не заперечує, щоб зрізати один конур горіха від присадибної земельної ділянки №24 по вул.Щорса, але для проведення даного виду робіт необхідно розібрати частину паркану та при проведенні робіт можливе пошкодження зелених насаджень ( малини ) на присадибній земельній ділянці.

Комісія рекомендувала власникам земельної ділянки №24 по вул.Щорса та №8 по пров. Некрасова спільними зусиллями зрізати конур горіха.

Згідно акту комісії Тульчинської міської ради від 20.02.2015 року, створеної для розгляду звернення ОСОБА_7, встановлено, що одне дерево горіха росте на земельній ділянці ОСОБА_3 на відстані 1,7 м від межі та крона одного із них сягає 2,5 м вглиб земельної ділянки, що належить заявнику. Інше дерево горіха росте на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3 на відстані 3,94 м від межі та на відстані 5,04 м від будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці, що належить заявнику.

Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД №409641 та серії ЯД № 409642 ОСОБА_2 належить земельні ділянки площею 0,10 га та 0,0116 га по вул..Щорса,24 в м.Тульчині.

Згідно державного акту серії ВН №000560 земельна ділянка площею 0,0288 га по вул.Щорса,22 в м.Тульчині належить ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст..212 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.27 ч.2 ЦПК України кожна сторона зобов»язана надати суду всі наявні докази у підтвердження своїх позовних вимог.

Представник позивачів як на підставу задоволення позовних вимог посилалась на порушення відповідачкою вимог ДБН 360-92 щодо відстані розміщення спірних дерев.

Проте, твердження ці спростовані допитаним у судовому засіданні в якості свідка заступником Тульчинського міського голови ОСОБА_6, який очолював комісії з приводу розгляду звернень позивачів та відповідачки Свідок стверджував, що при обстеженні на місці комісією не встановлено порушень ДБН 360-92 з боку відповідачки.

Не підтверджені в судовому засіданні також факти руйнування фундаменту будинку позивачів через розростання коренів горіхів відповідачки. Представник позивачів ОСОБА_7 в судовому засіданні заявила, що у неї немає таких доказів.

З її пояснень також слідує про відсутність доказів образ нецензурною лайкою з боку відповідачки.

А саме цими образами позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.

Позивачами та їх представником не надано суду жодного доказу, що спірні дерева в порушення вимог ст.103 ЗК України створюють затемнення земельних ділянок позивачів і ці затемнення є недопустимими за санітарними нормами.

Немає також підстав для зобов»язання відповідачки до ліквідації дерев горіхів, оскільки за висновками комісії Тульчинської міської ради для вирішення суперечки потрібно обрізати лише один конур дерева горіха, який належить відповідачці. Відповідачка згодна виконати цю рекомендацію комісії, але для цього потрібно сприяння позивачів для уникнення можливого завдання шкоди їх майну ( тимчасовий демонтаж частини їх огорожі ), якого вони уникають.

Керуючись ст.ст.103- 105,109 ЗК України,ст..ст.60,212,213,215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: