Справа № 127/4665/15-ц Провадження № 22-ц/772/1934/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 57Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів: Сала Т. Б. , Іващука В.А.,

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за участю в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з вказаним позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за участю в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції.

Мотивуючи позовні вимоги, вони посилались на те, що 04.07.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений споживчий кредитний договір №0101/0708/71-166, за умовами якого ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 65000 доларів США строком до 03.07.2038 року на придбання квартири. За вказані кошти ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 04.07.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений договір іпотеки, за яким куплена квартира була передана під іпотеку.

В 2012 році ПАТ «Дельта-Банк» придбало у ВАТ «Сведбанк» право вимоги за укладеними між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» договором споживчого кредиту № 0101/0708/71-166 та іпотечного договору № 0101/0708/71-166-Z-01 від 04.07.2008 року.

На початку 2014 року ПАТ «Дельта-Банк» порушивши умови договору, а саме в односторонньому порядку без повідомлення сторін та без згоди позичальника змінило розрахунковий період внесення ануїтетного платежу, термінів його зарахування, розподіл сум погашення тіла кредиту та процентів.

З цього приводу ОСОБА_2 неодноразово звертався до ПАТ «Дельта-Банк» за поясненнями та отриманням необхідної інформації. Однак, ПАТ «Дельта-Банк» на ці звернення відреагувало, звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в безспірному порядку.

14.01.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вчинила за заявою ПАТ «Дельта-Банк» виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1.

Вказані дії Банку, позивачі вважають незаконними, оскільки на час звернення за виконавчим написом між ОСОБА_2 та Банком існував спір, про що не було повідомлено нотаріусу. Нотаріус, видаючи виконавчий напис, не перевірив всі наявні документи, не переконався в безспірності існуючої заборгованості, залишив поза увагою ту обставину, що предмет іпотеки перебуває у спільній власності подружжя та на нього поширюється мараторій про заборону звернення стягнення.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено, але на нього ПАТ «Дельта-Банк» подало апеляційну скаргу з вимогою про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення поставлена під сумнів через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що заміна кредитора у зобовязанні не є перешкодою для вчинення виконавчого напису, досудова вимога про виконання ним порушеного зобовязання ОСОБА_2 була направлена йому відповідно до вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і передувала вчиненню виконавчого напису. Сам напис нотаріусом вчинений з дотриманням вимог закону і є правомірним.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення прийшла до наступного висновку. Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи ґрунтуються на субєктивні оцінці обставин про справі.

Суд першої інстанції, визнаючи виконавчий напис нотаріуса ОСОБА_4 від 14 січня 2015 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню, виходив із того, що досудова вимога була направлена ОСОБА_2 з порушенням вимог законодавства. А саме, ОСОБА_2 була направлена вимога про погашення поточної заборгованості, яка була ним отримана 03.12.2014 року. До спливу 30-денного строку ПАТ «Дельта Банк» 24.12.2014 року звернулось до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, надавши розрахунок заборгованості на загальну суму.

Окрім цього, суд поставив під сумнів законність виконавчого напису через відсутність у розпорядженні нотаріуса на момент вчинення напису фінансових документів які б підтверджували безспірність та розмір кредитних зобовязань ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта-Банк».

Нотаріальний напис було вчинено в супереч вимогам Закону України, «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304 від 03.06.2014 року.

Суд також дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений і всупереч вимогам ст.ст. 590, 578 ЦК України та ч. 2 ст. 73 СК України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється лише в судовому порядку, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагається згода чи дозвіл іншої особи.

З висновками суду першої інстанції про те, що виконавчий напис здійснено з порушенням діючого законодавства частково погоджується і колегія суддів з огляду на наступні обстави.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки є вчинення виконавчого напису нотаріусом. Саме такий спосіб звернення стягнення був обраний ПАТ «Дельта-Банк» при звернені стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яку передав під іпотеку ОСОБА_2 за іпотечним договором, укладеним між ним та ВАТ «Сведбанк» 04 липня 2008 року. Право вимоги за цим договором перейшло до ПАТ «Дельта-Банк» у 2012 році.

За правилами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» зверненню до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису повинна передувати письмова вимога до іпотекодавця про усунення порушень.

Встановлено, і цього не заперечував сам позивач, що така вимога ним була отримана 03.12.2014 року. Однак, як вбачається із її змісту в ній ставилась вимога до ОСОБА_2 про сплату ним простроченої заборгованості в розмірі 3984 доларів США в той час коли в заяві про видачу виконавчого напису ставилось питання про стягнення всієї суми кредиту яка складалась з 63582,92 доларів США - заборгованості за кредитом та 3582,01 доларів США заборгованості за відсотками.

У розпорядження нотаріуса на підтвердження розрахунку заборгованості ОСОБА_2 ПАТ «Акцент-Банк» надало односторонній розрахунок за спрощеною формою. Якщо, вважати вказаний розрахунок зведеним документом, то він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки він не містить у собі даних про первинні фінансові документи та фінансові операції (про отримання кредитних коштів, про погашення кредиту). Здійснюючи виконавчий напис нотаріус не розраховував переконливими даними про розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Дельта-Банк», яка підлягала стягненню у безспірному порядку.

Відповідно до п. 1.3 гл. 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій» нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні виконавчого напису у випадку, коли ставиться питання про витребування майна, звернення стягнення на яке заборонено, або ж здійснюється виключно за рішенням суду.

Щодо заборони звернення стягнення на житло за певних умов, то такі обмеження передбачені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VІІ від 03.06. 2014 року.

Нотаріус про вчинені виконавчого напису не переконався в тому, чи не поширюється ця заборона на передану ОСОБА_2 під іпотеку квартиру, не витребувавши від ПАТ «Дельта-Банк» даних про наявність, або ж відсутність в іпотекодавця іншого житла.

Встановлено і цього не заперечував відповідач, що з приводу існуючої заборгованості по кредиту між сторонами по справі існував спір, про що свідчать неодноразові звернення ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта-Банк». Вказана обставина не давала підстав для безспірного стягнення заборгованості шляхом видачі виконавчого напису.

За встановлених у ході апеляційного розгляду обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду, що оспорюваний виконавчий напис не підлягав до виконання.

А тому, керуючись ст.ст. 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за участю в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т. Б. Сало

ОСОБА_7 Іващук

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ ОСОБА_8