У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Т.Л.,
Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2013 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості в розмірі 75 313,21 грн, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного між сторонами 29 травня 2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 20 травня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 75 313, 21 грн, а саме: 12 941,54 грн - заборгованість за кредитом; 1 810,95 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 979,19 грн - комісія за користування кредитом, 52 519 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 562,53 грн - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2013 року позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 75 313,21 грн за кредитним договором № ABRKRC22820008 від 29 травня 2008 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 753,13 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_6 пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором в сумі 52 519,13 грн та змінено рішення в частині стягнення судових витрат. Стягнуто зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 12 941,54 грн. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення зі ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-банк» заборгованості за кредитом в сумі 12 941,54 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 810,95 грн, заборгованості зі сплати комісії за користування кредитом в сумі 3 979,19 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина); 3 562,53 грн штрафу (процентна складова) залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем неналежним чином виконувались умови кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість зі сплати суми тіла кредиту, процентів за його користування, комісії, та неустойки у вигляді пені та штрафу за порушення строків оплати.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені, апеляційний суд застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшив розмір пені за несвоєчасність виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. В іншій частині апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Судами встановлено, що 29 травня 2008 року між ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 13 003,74 грн зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,0% на місяць. Кредит був виданий відповідачу строком на 36 місяців, з кінцевим строком повернення 29 травня 2011 року. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_6 ознайомився і погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 5).

У зв'язку з порушенням виконання умов кредитного договору, станом на 20 травня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 75 313, 21 грн, а саме: 12 941,54 грн - заборгованість за кредитом; 1 810,95 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3 979,19 грн - комісія за користування кредитом, 52 519 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 500 грн - штраф (фіксована частина); 3 562,53 грн - штраф (процентна складова) (а. с. 4).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови), при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п.п 3.22, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Пункт 5.3 Умов передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 5.5 Договору, терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій, з урахуванням зазначених положень закону, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли вірного висновку про наявність порушення відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів.

Переглядаючи рішення суду в апеляційному порядку, апеляційний суд з дотриманням вимог ч. 4 ст. 10, ст.ст. 303, 315 ЦПК України та урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03 вересня 2014 року № 6-100цс14, дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір неустойки у вигляді пені значно перевищує розмір основної заборгованості за кредитом та застосував положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України, зменшивши розмір пені до розміру основної заборгованості за кредитним договором.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги відповідача, зокрема, заяви останнього про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності при зверненні з даним позовом, правомірно виходив з того, що умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (п. 5.5) погоджено терміни позовної давності тривалістю 5 років.

Водночас, за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-780цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Слід зазначити, що доводи заявника у касаційній скарзі, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які містяться в матеріалах справи не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки ним не підписані, останнім не спростовані, інших умов відповідачем на підтвердження власної позиції ним не надано.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 квітня 2015 року та рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2013 року в його незміненій частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук