АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1235.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.09.2015 позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 03.11.2007 Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва за актовим записом №1235 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на повторний розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Апелянт посилається на те, що рішення є необґрунтованим, неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивач неспроможний правильно сприймати обставини справи, оскільки має розлади психічного здоров'я. Зазначила, що судом не було надано строк для примирення сторін.

Справа № 752/8377/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/14014/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, а тому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та є неможливим.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів .

З матеріалів справи вбачається, та встановлено судом, що 03.11.2007 між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва за актовим записом №1235. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8). Між сторонами по справі встановилися неприязні стосунки, внаслідок чого подружжя більше року проживає окремо один від одного, тому позивач і звернувся до суду з вищезгаданим позовом.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В суді першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 не підтримує шлюбних відносин з ОСОБА_5 та категорично не бажаєпроживати разом з останньою.

Оскільки обставини, викладені позивачем, свідчать про те, що у нього відсутня вільна згода на перебування у шлюбі, втрачене почуття любові до відповідача, збереження шлюбу, на думку суду, суперечитиме його інтересам, в зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про розірвання шлюбу колегія суддів вважає правильними.

Доводи апелянта про те, що судом не було надано подружжю строк на примирення є необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 11, 112 СК України застосування судом заходів примирення подружжя є правом суду і в разі встановлення того, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить таким, що мають суттєве значення інтересам будь-кого з подружжя, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції дійшов висновку, що сім'я розпалась і її збереження суперечить інтересам позивача.

Такий висновок слід визнати правильним, оскільки матеріали справи свідчать про те, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та не вчиняють дій, направлених на відновлення сім'ї.

Крім того, приймаючи таке рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що дана справа розглядалась значний проміжок часу та у сторін була можливість зберегти шлюбно-сімейні відносини, однак останні своїм правом не скористались.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук