Справа № 309/1000/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хустського районного суду від 01 квітня 2015 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_2, порушив питання про її скасування.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Заслухавши представника апелянта та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги: прийняттям оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив ст.48 Конституції України; боржник не ухиляється від сплати аліментів,за можливістю сплачує; в поданні відсутні документи, які свідчать про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником заборгованості.

Ці доводи не можуть бути прийняті до уваги.

Звертаючись до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон відносно ОСОБА_2, державний виконавець відділу ДВС Хустського районного управління юстиції мотивував його тим, що на виконанні знаходиться виконавчий лист №309/3726/13-Ц від 04.08.13р., виданий Хустським районним судом, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 29.03.2000р.н. в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 20.09.13р. Станом на 02.03.15р. рішення суду боржником не виконується, заборгованість по сплаті аліментів становить 9000 грн., не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх необхідних заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього.

Ці обставини підтверджені матеріалами справи.

Так, відповідно до виконавчого листа аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно повинні сплачуватись ОСОБА_2 з 20 вересня 2013 р. до досягнення повноліття дитини. Станом на 2.03.2015 р. заборгованість у звязку з несплатою аліментів становила 9 000 грн. Тобто, аліменти боржником не сплачені в повному обсязі жодного разу. Часткова оплата аліментів в грудні 2014 р. та в лютому і березні 2015 р. по 150 грн не свідчать про добросовісність добровільного виконання рішення суду.

Наявність на утриманні у боржника інших дітей та батьків-пенсіонерів не звільняє його від виконання рішення суду.

Державним виконавцем здійснено всі дії по виявленню доходів та майна боржника: надано відповідні запити до Державної податкової служби, Пенсійного фонду України, Державний центр зайнятості, Центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, Державної інспекції сільського господарства.

Відповідно до п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадянам України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України є ухилення громадянина України від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань. Ця норма Закону не визнана неконституційною і застосування її не суперечить Конституції України.

Враховуючи наведене, колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вірно констатовано про ухилення боржника від виконання рішення суду, що дає підстави застосувати вимоги п.5 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадянам України», зміст якого наведено вище.

Порушення норм процесуального права судом першої інстанції не допущено.

Інших доводів апеляційна скарга не містить

Керуючись ст.ст.307,312,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Хустського районного суду від 1 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :