Справа № 133/2906/14-ц Провадження № 22-ц/772/1888/2015Головуючий в суді першої інстанції Слободяний О. Є.
Категорія 5Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Нікушина В.П.,

суддів: Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на частку в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення вартості цієї частини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2015 року, ухвалене по даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2014 року, ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 в якому просив визнати за ним та відповідачкою право на ? частку за кожним у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, в с. Козятині, стягнути з ОСОБА_4 на його користь компенсацію вартості належної йому на праві власності части цієї квартири, припинивши його право власності на вказану частку квартири та визнавши на неї право власності за ОСОБА_4

Мотивуючи позовні вимоги, посилався на те, що він проживав з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 14.11.1987 року. Під час спільного проживання, а саме 20.12.2006 року вони придбали квартиру АДРЕСА_1 в с. Козятині.

18.12.2007 року шлюб між ними було розірвано в судовому порядку і за мировою угодою, визнаною Козятинським міськрайонним судом. 01.10.2009 року був встановлений порядок користування спірною квартирою. Але ОСОБА_4 чинить перешкоди і не дає можливості йому користуватись визначеною згідно мирової угоди часткою квартири.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволені частково, а саме визначені ідеальні частки сторін в спірній квартирі

ОСОБА_3 оскаржив рішення в частині відмовлених позовних вимог в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі він просить рішення скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що положення ч. 4 та 5 ст. 71 СК України до даних правовідносин судом першої інстанції застосовані та витлумачені помилково, вирішуючи спір, суд не застосував положення ст. ст. 60, 70 СК України та ст. ст. 364, 370 ЦК України, які дають всі правові підстави для задоволення його позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, позивача, його представника, ОСОБА_4 перевіривши обґрунтованість вимог апеляційної скарги, а також перевіривши законність та обґрунтованість рішення, прийшла до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивному тлумаченні норм матеріального права, існуючої судової практики, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 компенсації вартості належної позивачу ? частки квартири АДРЕСА_2 та припинені права власності на вказану частину квартири, виходив із того, що право одного із подружжя на спірну квартиру, що є майном спільної сумісної власності може бути припиненим лише за згодою одного із подружжя за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної суми на депозитний рахунок суду.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив по суті правильне рішення.

Питання щодо можливого стягнення грошової компенсації за відступ частки одним із подружжя на користь іншого урегульовані ст. 71 СК України та ст. ст. 364, 365 ЦК України, враховуючи те, що вони містять в собі категорії які оцінюються судом при вирішенні конкретних справ з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності, визначених ст. 3 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, при здійсненні яких не можуть порушуватись права, свободи та інтереси та гідність громадян.

Встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був встановлений порядок користування спірною квартирою АДРЕСА_1 Вінницької області на підставі мирової угоди, визнаної ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 01 жовтня 2009 року.

За цією угодою ОСОБА_3 в спірній квартирі користується кімнатою площею 20,5 кв. м., а ОСОБА_4 - кімнатами площею 13,3 кв. м. та 15,4 кв. м. Допоміжні приміщення залишені в спільному користуванні.

Вказана обставина підтверджує, що спільне користування квартирою є можливим. Твердження позивача про те, що ОСОБА_4 перешкоджає йому в користуванні квартирою ним не доведені. Процедура примусового вселення, ОСОБА_3 до квартири не ініціювалась. Дана обставина узгоджується з запереченнями ОСОБА_4 про те, що вона не чинила перешкод позивачу в користуванні квартирою.

За відступ своєї частки квартири позивач вимагав від відповідачки сплати 353 371 грн. 50 коп. Як в суді першої інстанції так і апеляційному суді вона заявляла, що є неспроможною сплатити вказану суму, посилаючись на те, що отримує зарплату в межах мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством, окрім цього їй приходиться допомагати донці від спільного шлюбу, яка в даний час навчається.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає засадам, визначеним п. 6 ст. 3 ЦК України. Оскільки задоволення позовних вимог про припинення права власності позивача на спірну квартиру та стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації за своїми наслідками може призвести до позбавлення її права власності на житло в процесі виконання рішення в цій частині. Застереження про те, що припинення права на частку в спільному майні можливе лише за умови, якщо воно не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам сім'ї виписані в п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України.

А тому, керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.05.2015 року, ухвалене по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на частку в майні, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення вартості цієї частини, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: