АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6194/15 Справа № 185/1933/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Григорченка Е.І.

суддів: Каратаєвої Л.О., Кочкової Н.О.

при секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року, де ставить питання про його скасування в частині задоволення позовних вимог до нього, посилаючись на те, що рішення в зазначеній частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, стягнено з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія Арсенал страхування" на користь ОСОБА_3 з рахунок страхового відшкодування 37953,16 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди 79461,50 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 26.08.2011 року, приблизно в 15 годин, ОСОБА_2, керував по довіреності автомобілем марки «ДЕО-Сенс», державний номер НОМЕР_1, який належить гр. ОСОБА_4, і здійснюючи виїзд з вул. Полтавська на вул. Дніпровська в м. Павлограді, не пропустив мопед марки «Альфа» під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення вищевказаних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачу були спричинені тілесні ушкодження, які по висновкам судово-медичної експертизи відносяться до категорії тяжких ушкоджень.

Позивачу 19.12.2011 року встановлено другу групу інвалідності, яка при переоглядах 10.12.2012 року та 09.12.2013 року підтверджена МСЕК до 01.01.2015 року (а.с.80).

ОСОБА_5 висновку експерта №236 (а.с.118-129) встановлено, що у ОСОБА_3 були виявлені ушкодження, які знаходяться у прямому причинному зв'язку з травмою, отриманою 26.08.2011р., і яка призвела до стійкої втрати позивачем 60% професійної працездатності.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначено покарання та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000грн., позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди залишені без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.08.2012р. вирок змінено в частині призначення покарання, в іншій частині залишено без змін.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, його було звільнено 29.12.2011 року у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с. 12).

В зв'язку з встановленням позивачу в грудні 2011 року другої групи інвалідності, позивачу призначена пенсія, та в період з січня 2012року по грудень 2014 року виплачувалася пенсія по інвалідності, розмір якої помісячно зазначено в довідках Управління Пенсійного фонду України в М.Павлоград та Павлоградському районі за №/№ 1596,1597,1598 від 10.03.2015р..

ОСОБА_5 довідки про доходи позивача з місця роботи за три останніх календарних місяця роботи, що передували ушкодженню здоров'я і втраті працездатності внаслідок каліцтва (а.с. 215), середньомісячний заробіток становив 2410,61грн. і є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (960грн. х 5 = 4800грн.).

ОСОБА_5 №АА 0383472 від 14.03.2011р. цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ІІрА'Г «СК «Арсенал Страхування».

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодована шкода позивачу, пов'язана з його лікуванням, на загальну суму 19828,76грн.

Враховуючи встановлені обставини, вимоги законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача сум втраченого ним заробітку (доходу), згідно приведеного в рішенні розрахунку за відповідний період.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд не находить підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку. Висновки суду підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 999, 1194, 1195, 1197 ЦК України, ст. 9 Закону України "Про страхування", ст. 22, 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які діяли на час виникнення правовідносин між страховиком та страхувальником, ст.ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідачів на користь позивача відповідні суми у відшкодування втраченого ним заробітку.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, що суд безпідставно застосував ст. 1197 ЦК України до правовідносин, які виникли, та обчислив розмір втраченого заробітку з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної, так як правовідносини регулюються спеціальним законом, не можуть бути підставою для скасування рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" розмір страхової суми та (або) розмір страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або у випадках, передбачених чинним законодавством.

ОСОБА_5 зі ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування шкоди, завданої нею іншій особі, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Водночас відповідно до частини першої статті 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється, виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що в даному випадку, розмір втраченого заробітку згідно з вимогами ст. 1197 ЦК України обчислюється саме виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а не фактичного за місцем роботи, оскільки середньомісячний заробіток позивача є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

ОСОБА_5 з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Правовідносини, які виникли на час укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються також і Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Частиною першою статті 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин між страховиком та страхувальником, передбачено, що у зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов'язкового виду страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин між страховиком та страхувальником, страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності, виплачується не рідше одного разу на місяць до відновлення працездатності потерпілого.

Отже, в даному випадку, розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з страхової компаній обмежений лімітом відповідальності в розмірі 100000 грн., який передбачений договором, та середньомісячною заробітною платою потерпілого, яка враховується при обчисленні розміру не отриманих потерпілого доходів у відповідний період часу.

Посилання апелянта на те, що шкода повязана із втратою позивачем працездатності, яка заподіяна позивачу, становить 37953,16 грн. та повинна відшкодовуватися лише ПАТ«Страхова компанія «Арсенал страхування», так як не перевищує ліміт відповідальності 100000 грн., не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки позовні вимоги щодо відшкодування шкоди заявлені за відповідний період часу, і суд стягнув із страхової компанії кошти в межах ліміту відповідальності, що не позбавляє позивача можливості звернути з відповідними вимогами за наступний період в межах ліміту відповідальності, передбаченого договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень матеріального або процесуального закону, які могли б потягти за собою скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Е.І. Григорченко

Судді: Н.О. Кочкова

ОСОБА_6