У Х В А Л А

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Київської міської ради, департаменту земельних ресурсів (Головне управління земельних ресурсів) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2015 року,,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що позивачам на праві спільної власності належить земельна ділянка площею, кожному Ѕ від 0,1004 га по АДРЕСА_1. Крім того, ОСОБА_4 надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,0115 га по АДРЕСА_1.

Згідно з технічним звітом із встановлення зовнішніх меж землекористування кварталу № 75107 Біличі, Ленінградський район, м. Київ (нині Святошинський район) в 1994 році проводилася інвентаризація земельних ділянок вищезазначеного кварталу.

Згідно з актами установлення і погодження меж землекористування від 27 липня 1994 року та від 05 травня 1999 року було виконано установлення на місцевості меж землекористування садиби по АДРЕСА_1. В акті зазначено, що межа на місцевості проходить по дерев'яній та металевій огорожі, що збережена і до цього часу.

Приватним підприємцем ОСОБА_9 у липні 1999 року була розроблена технічна документація по виготовленню державного акта на право власності на вказану земельну ділянку.

Зазначають, що при нанесенні плану зовнішніх меж земельної ділянки на державний акт була допущена технічна помилка, яка виразилася в нанесені неправильної конфігурації земельної ділянки по АДРЕСА_1, а саме: точка А та точка Д були сполучені, що не відповідало фактичному використанню земельної ділянки.

Після виготовлення державних актів з технічною помилкою на державних актах по АДРЕСА_1, як наслідок були виготовлені також з технічними помилками державні акти на право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на земельну ділянку по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, внаслідок чого між позивачами та відповідачами виникли межові спори.

З урахуванням викладеного позивачі просили суд: визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 та скасувати їх реєстрацію, зокрема: державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1 (серія НОМЕР_2), що зареєстровано в Книзі записів державних актів від 30 вересня 1999 року за № 75-2 -01582, виданий ОСОБА_4; державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, серії НОМЕР_3, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 5 лютого 2004 року за № 65 - 7 - 00595, виданий ОСОБА_5; державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 серія НОМЕР_4, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 30 вересня 1999 року за № 75 - 3 - 00052 виданий ОСОБА_4; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, серії НОМЕР_5, що зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю від 20 травня 2008 року за № 05-7-03003, виданий ОСОБА_6; державний акт на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3, серії НОМЕР_6, що зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю від 25 листопада 2008 року за № 05-7-03283, виданий ОСОБА_10; зобов'язати Департамент земельних ресурсів (Головне управління земельних ресурсів) виконавчого органу Київради (КМДА), Київську міську раду виготовити технічну документацію по встановленню зовнішніх меж на земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1, по АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, що відповідатимуть фактичному використанню земельних ділянок та зареєструвати в Книзі записів актів на право приватної власності по АДРЕСА_1, по АДРЕСА_2, по АДРЕСА_3 та зареєструвати в Книзі записів актів на право постійного користування землею по АДРЕСА_1.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та скасовано реєстрацію:

державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_4; серії НОМЕР_7 (серія НОМЕР_8), що зареєстровано в Книзі записів державних актів від 30 вересня 1999 року за № 75 - 2 - 01582,

державного акта на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виданого ОСОБА_5, серії НОМЕР_3, що зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 5 лютого 2004 року за № 65-7-00595,

державного акта на право постійного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_4, серії НОМЕР_9, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 30 вересня 1999 року за № 75-3-00052,

державного акта на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, виданого ОСОБА_6, серії НОМЕР_10, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 20 травня 2008 року за № 05-7-03003,

державного акта на право приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_3, виданого ОСОБА_10; серії НОМЕР_6, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 25 листопада 2008 року за № 05-7-03283.

У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку справа розглядалася неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 січня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги дають підстави вважати, що судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Київської міської ради, департаменту земельних ресурсів (Головне управління земельних ресурсів) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик