АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4478/2015 Головуючий у першій інстанції - Зінченко С.В.
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача Гранюк О.М.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Соловйової Н.А., звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3заборгованість за кредитним договоромв сумі 3 535 доларів 37 центів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 02.09.2008 між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 15 545 дол. США.

ПАТ «Банк Форум» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак відповідач взятих на себе зобов'язань за договором щодо вчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, чим порушив умови укладеного договору внаслідок чого виникла заборгованість.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2014 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ПАТ «БанкФорум» 49 109,79 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в сумі 3 654 грн., а всього стягнуто 52 763,79 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову в межах позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини справи та не дослідив докази, які надавались позивачем на обґрунтування своїх вимог. Так, суд зробив помилковий висновок щодо валюти наданого кредиту та помилково стягнув заборгованість у гривні, в той час, як позивач заявляв позов про стягнення заборгованості у валюті кредиту (доларах США), що відповідає вимогам закону. Крім того, судом не вирішено питання розподілу судових витрат з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, визнавши фактичні обставини справи та суму заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів оскаржуване рішення суду вказаним вимогам процесуального закону відповідаєне повністю.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором, щодо вчасного повернення кредитних коштів, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем, яка, в силу вимог закону та умов договору кредиту, підлягає стягненню з відповідача.

Вказаний висновок суду відповідає вимогам закону, однак суд допустив помилки щодо валюти кредитування та в частині розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору № 0224/08/00-Аnewv від 02.09.2008 позивач надав відповідачу кредит на придбання автомобіля в розмірі 15 545 доларів США (п. 1.1. кредитного договору), зі строком користування до 01.09.2015 (п. 1.2. кредитного договору) та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних (п. 1.3. кредитного договору).

Позивач на виконання умов п. 3.1.1 кредитного договору, на підставі меморіального валютного ордера № 23554 від 02.09.2008, перерахував грошові кошти в розмірі 15 545 доларів США на поточний рахунок відповідача, які були отримані відповідачем через касу банку.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка визналась відповідачем.

У відповідності до п. 4.1. кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів відповідач зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У зв'язку з неповерненням відповідачем кредиту та несплатою процентів за користування кредитними коштами, позивач, керуючись ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.3.2.2. кредитного договору, реалізував своє право на вимогу дострокового повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 535,37 доларів США 37 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ складає 49 109,79 грн., з яких:

- прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 674 долари США, 38 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ становить 9 367 гривень 80 копійок;

- поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 2 525 доларів США 00 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ становить 35 074 гривні 71 копійка;

- прострочена заборгованість за нарахованим процентами - 112 доларів США 66 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ становить 1 564 гривень. 96 копійки;

- поточна заборгованість за нарахованими процентами - 30 доларів США 04 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ становить 417 гривень 28 копійок;

- сума пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами -193 долари США 29 центів, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ становить 2 685 гривень 05 копійок.

Разом з тим, суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини справи та не дослідив докази, які надавались позивачем на обґрунтування своїх вимог.

Так, суд зробив помилковий висновок щодо валюти наданого кредиту, та в своєму рішенні зазначив, що на підставі кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 15 545 гривень. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, на підставі якого сторони узгодили суму кредиту в розмірі 15 545,00 доларів США, меморіальний валютний ордер № 23554 від 02.09.2008, який свідчить про перерахування на поточний рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому в кредитному договорі розмірі 15 545,00 доларів США, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 27.08.2014, що підтверджує сплату відповідачем кредиту та процентів саме у валюті кредитування - доларах США.

Крім того, судом також не було враховано, що кредитні кошти за кредитним договором надавались на придбання автомобіля. Суд у своєму рішенні зробив висновок, що банк здійснив відповідачу видачу кредитної карти із встановленим кредитним лімітом. Банк, на виконання вимог п. 3.1.1 кредитного договору перерахував кредитні кошти в розмірі 15 545,00 доларів США на поточний рахунок відповідача, на підтвердження чого був наданий меморіальний валютний ордер № 23554 від 02.09.2008. Тобто, банк не встановлював кредитний ліміт поточного рахунку відповідача, не здійснював кредитування рахунку (овердрафт), а надав кошти на придбання автомобіля, згідно цільового призначення кредиту, у відповідності з умовами, укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Суд першої інстанції своїм рішенням стягнув з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 52 763,79 грн., що складається з: 49 109,79 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 3 654 грн.

Банк у позові просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 3 535,37 доларів США, що станом на 27.08.2014 згідно з офіційним курсом НБУ складає 49 109,79 грн. Але разом з тим, суд в описовій частині рішення зазначив, що позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму загальної заборгованості за кредитним договором в розмірі 49 109,79 грн., не врахувавши при цьому, що позовні вимоги ґрунтувались на кредитному договорі, кредит за яким видавався в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України описова частина рішення суду повинна містити предмет позовних вимог, а резолютивна - висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково та висновок суду по суті позовних вимог.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК, зокрема, має бути зазначено висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено).

Таким чином, в порушення процесуальних норм, суд першої інстанції в своєму рішенні послався на вимоги, які позивачем не заявлялись. Також, судом в рішенні не наведено жодного висновку про відмову в задоволенні заявленої вимоги про стягнення заборгованості у валюті кредитування (долари США).

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості в гривні за валютним кредитом, судом не проаналізовані, наведені позивачем в обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості у валюті кредитування, норми частини другої статті 192 ЦК України, частини третьої статті 533 ЦК України; Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також не досліджені обставини правомірності надання позивачем кредиту в іноземній валюті та надані позивачем докази, а саме: банківську ліцензію № 62 на право здійснення банківських операцій та Дозвіл № 62-3 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч.ч. 2, 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком. Тому, прийшовши до висновку, без врахування доказів, наданих позивачем, про стягнення заборгованості в гривні, в розмірі, розрахованому станом на день здійснення такого розрахунку заборгованості, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, фактично вийшовши за межі заявлених позовних вомог.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Також, у відповідності до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Законність стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті підтверджується позицією Верховного суду України, викладеної в постанові від 24.09.2014, за змістом якої Судова палата у цивільних справах Верховного суду України прийшла до висновку, що вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Крім того, стягуючи заборгованість за кредитним договором на користь банку суд помилково зарахував до суми заборгованості по кредиту розмір судових витрат, які згідно з рішенням суду відповідач повинен сплатити на користь позивача. Слід зазначити, що позивач звільнений від сплати судового збору з підстав, передбачених п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, позивач наводив в позовній заяві та надавав необхідні докази на підтвердження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ», але вказана обставина не була врахована судом першої інстанції.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то ухвалюючи рішення про задоволення позову судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Крім того, суд помилився при визначенні розміру судового збору, визначивши його в сумі 3 654,00 грн., що не відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Загальна сума заборгованості відповідача в еквіваленті у гривні становить 49 109,79 грн., а відтак судовий збір складає 491,10 грн. (49109,79*1%).

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Водночас, слід зазначити, що не можуть бути задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені в доларах США, оскільки на відміну від заборгованості за кредитом та відсотками, яка може бути стягнута у валюті кредитування, пеня, як неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, у відповідності з вимогами закону, може обчислюватись та відповідно заявлятись до стягнення, лише в національній валюті (гривні).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та апеляційної скарги, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту та відсоткам в сумі 3 324 доларів 08 центів США та стягнення пені в сумі 2 685 грн. 05 коп. в задоволенні вимог позивача про стягнення пені у валюті кредитування слід відмовити.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуваннями норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни - задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, ) 674 (шістсот сімдесят чотири) долари 38 центів США - простроченої заборгованості по кредиту, 2 525 (дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять) доларів США- поточної заборгованості по кредиту, 112 (сто дванадцять) доларів 66 центів США - простроченої заборгованості по відсоткамта30 (тридцять) доларів 04 центи США - поточної заборгованості по відсоткам, а всього стягнути 3 342 (три тисячі триста сорок два) долари 08 центів США.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (м. Київ, бул. Верховної Ради, 7, ) пеню в розмірі 2 685 (дві тисячі шістсот вісімдесят п'ять) гривень 05 копійок.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави 491 (чотириста дев'яносто одну) гривню 10 копійок судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді