У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1 та представників ДВС,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції на ухвалу Рівненського міського суду від 18 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

в с т а н о в и л а :

12 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Ухвалою Рівненського міського суду від 18 березня 2015 року скаргу задоволено частково. Дії державних виконавців Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Машука А.В. та Анненкової О.Ю. визнано неправомірними. Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції зобов'язано стягнути кошти в сумі 55 575 грн. на підставі виконавчого листа № 1715/14892/12 від 19 листопада 2013 року. В задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

В поданій апеляційній скарзі Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції посилався на те, що 6 травня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1715/14892/12 від 19 листопада 2013 року, виданого Рівненським міським судом, про стягнення з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди у зв'язку з тим, що ухвалою Рівненського міського суду від 30 квітня 2014 року цей виконавчий лист у частині стягнутого з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 42 978 грн. та 8000 грн. моральної шкоди (підтверджується платіжним дорученням № 3 від 15 січня 2013 року) визнано таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відхилив ухвалу Рівненського міського суду від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2015 року, якою ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні скарги на постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06.05.2014 р., оскільки зазначеною ухвалою Рівненського міського суду від 15 серпня 2014 року було встановлено, що платіжними дорученнями від 15 січня 2013 року, 5 грудня 2013 року та 17 лютого 2014 року на користь ОСОБА_4 стягнуто 63 575 грн.

Допущена у рішенні Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року арифметична помилка була виправлена ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року і розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягав стягненню з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1, було виправлено з 42 978 на 55 575 грн.

У зв'язку з цим 19 листопада 2013 року Рівненський міський суд видав: новий виконавчий лист за тим же номером для виконання того ж самого рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року, де сума боргу КП „Рівнекнига" перед ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу була зазначена у розмірі 55 575 грн., а моральна шкода у сумі 8 000 грн.; а також довідку про те, що внаслідок виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні різниця заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 12 597 грн.

20 листопада 2013 року ОСОБА_1 вказаний виконавчий лист із довідкою суду подала до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції для виконання. При цьому в заяві сама стягувачка власноручно вказала суму боргу, що підлягає стягненню - 12 597 грн.

5 грудня 2013 року та 17 лютого 2014 року платіжними дорученнями № 4644 та № 305 ОСОБА_1 було перераховано 9 849, 39 та 2 747, 61 грн. (разом 12 597 грн.).

Помимо викладеного, до участі у справі місцевий суд безпідставно не залучив боржника КП „Рівнекнига", а в оскаржуваній ухвалі не зазначив, які саме дії державних виконавців визнано неправомірними.

Покликаючись на ці обставини, Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції ухвалу місцевого суду вважав незаконною та необґрунтованою і просив апеляційний суд її скасувати та постановити у справі нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу місцевого суду вважала законною та обґрунтованою і просила апеляційний суд залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що задовольняючи скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що її доводи є частково обґрунтованими.

Проте погодитися з таким висновком місцевого суду не можна.

Судом установлено, що рішенням Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 було поновлено на посаді продавця 1 категорії книгарні № 8 «Слово» КП «Рівнекнига» та стягнуто на її користь 42 978 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. (разом 50 978 грн.)

У зв'язку з цим 26 листопада 2012 року Рівненський міський суд видав позивачці ОСОБА_1 відповідний виконавчий лист № 1715/14892/12, який стягувач на підставі своєї заяви від 13 грудня 2012 року передала на примусове виконання у Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції, і в якій (заяві) ОСОБА_1 вказала номер рахунку, на який слід перерахувати їй стягнуті кошти.

Стягнення з боржника за цим виконавчим документом було проведено 15 січня 2013 року, а на користь позивачки кошти у загальній сумі 50 978 грн. були перераховані 16 січня 2013 року, що підтверджується платіжним дорученням № 122.

Проте після виконання рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року ухвалою цього ж суду від 18 вересня 2013 року у рішенні від 12 жовтня 2012 року було виправлено допущені судом арифметичні помилки, внаслідок чого розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягав стягненню з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1, було виправлено з 42 978 на 55 575 грн. (а. с. 16-17).

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 5 листопада 2013 року ухвалу Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року, якою були виправлені арифметичні помилки, залишено без змін (а. с. 18-20).

Таким чином, право ОСОБА_1 на отримання від КП „Рівнекнига" 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди (разом 63 575 грн.) ґрунтується на судових рішеннях, які набрали законної сили.

На підставі ухвали Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 5 листопада 2013 року Рівненський міський суд 19 листопада 2013 року видав стягувачу новий виконавчий лист за тим же номером для виконання того ж самого рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року, де сума боргу КП „Рівнекнига" перед ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу була вже зазначена з урахуванням виправлених арифметичних помилок у розмірі 55 575 грн., а моральна шкода у сумі 8 000 грн., а також довідку про те, що внаслідок виправлення арифметичної помилки в судовому рішенні різниця заборгованості середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 12 597 грн. (а. с. 10).

20 листопада 2013 року ОСОБА_1 вказаний виконавчий лист із довідкою суду подала до Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції для примусового виконання. При цьому в заяві стягувачка власноручно вказала суму боргу, що підлягає стягненню - 12 597 грн., а також номер рахунку, на який слід перерахувати їй стягнуті кошти.

5 грудня 2013 року та 17 лютого 2014 року платіжними дорученнями № 4644 та № 305 ОСОБА_1 на вказаний нею рахунок було перераховано 9 849, 39 та 2 747, 61 грн. (разом 12 597 грн.).

Факт отримання коштів від КП „Рівнекнига" через Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції у загальній сумі 63 575 ((42 978 + 8 000) + 9 849, 39 + 2 747, 61) грн. ОСОБА_1 у судових засіданнях підтвердила неодноразово (а. с. 36-37).

Помимо цього, зазначений факт підтверджується також ухвалою Рівненського міського суду від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2015 року, якою встановлено, що платіжними дорученнями від 16 січня 2013 року, 5 грудня 2013 року та 17 лютого 2014 року на користь ОСОБА_4 стягнуто 63 575 грн. (а. с. 35).

Таким чином, Відділ ДВС Рівненського міського управління юстиції у повному обсязі закінчив виконання рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року про стягнення з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди (з урахуванням виправлень арифметичних помилок, які були внесені ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року) ще в лютому 2014 року.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Крім того, судом установлено, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року, яка набрала законної сили, було скасовано ухвалу Рівненського міського суду від 30 квітня 2014 року, а виконавчий лист № 1715/14892/12, виданий Рівненським міським судом 19 листопада 2013 року, про стягнення з КП «Рівнекнига» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 55 575 грн. та 8 000 грн. моральної шкоди у повному обсязі було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Проте місцевий суд ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року, яка набрала законної сили, з надуманих мотивів проігнорував.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, також є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду від 15 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 29 січня 2015 року, ОСОБА_1 у задоволенні скарги на постанову державного виконавця Відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Машука А.В. від 6 травня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, який повторно був виданий Рівненським міським судом 19 листопада 2013 року на виконання рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року про стягнення з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди (з урахуванням виправлень арифметичних помилок, унесених ухвалою Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року) відмовлено (а. с. 35-36).

Як було зазначено вище, право ОСОБА_1 на отримання від КП „Рівнекнига" 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди (разом 63 575 грн.) ґрунтується на судових рішеннях, які набрали законної сили.

За таких обставин поворот виконання в частині, що стосується стягнення з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 12 597 грн. (які були перераховані їй платіжними дорученнями № 4644 та № 305 від 5 грудня 2013 року та 17 лютого 2014 року) з метою повного виконання рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року про стягнення з КП „Рівнекнига" на користь ОСОБА_1 55 575 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування 8 000 грн. моральної шкоди (з урахуванням ухвали Рівненського міського суду від 18 вересня 2013 року про виправлення арифметичних помилок у цьому рішенні), незважаючи на те, що таке стягнення Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції було здійснено на підставі виконавчого листа № 1715/14892/12 від 19 листопада 2013 року, який ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню, відповідно до правил ч. 2 ст. 382 ЦПК України не допускається.

Зважаючи на викладене, нема підстав вважати, що права стягувача є порушеними, в т. ч. Відділом ДВС Рівненського міського управління юстиції.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не зазначив, які саме дії державних виконавців він визнав неправомірними.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про те, що вона не отримувала коштів після постановлення Рівненським міським судом ухвали від 18 вересня 2013 року про виправлення арифметичних помилок у рішенні Рівненського міського суду від 12 жовтня 2012 року та про недостовірність платіжних доручень не заслуговують на увагу, оскільки є непереконливими та спростовуються матеріалами справи, про що було зазначено вище.

З урахуванням викладеного судове рішення місцевого суду не у повній мірі відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, через що підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Рівненського міського суду від 18 березня 2015 року у частині задоволення вимог ОСОБА_1 скасувати.

ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити.

В решті ухвалу Рівненського міського суду від 18 березня 2015 року залишити без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: