Номер провадження 2/754/271/15
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2015 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд встановити факт проживання з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з квітня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Крім того, позивач просить змінити черговість спадкування та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги.

При цьому ОСОБА_3 вказує на те, що з початку квітня 2007 року і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року, так і на час відкриття спадщини, вона і ОСОБА_4 проживали однією сім'єю в АДРЕСА_1, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки, піклувалися один про одного, але з об'єктивних причин не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану з метою зареєструвати шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер. 16 жовтня 2012 року позивач як єдина його доглядальниця та співмешканка за власні кошти поховала ОСОБА_4 в с. Жаботин, Кам'янського району, Черкаської області. Позивачка зазначає, що спадкодавець сильно хворів, був інвалідом другої групи, потребував постійного догляду та піклування, що вона і робила, тобто у зв'язку з тяжкою хворобою чоловіка вона піклувалася про нього, доставляла до медичних установ, купувала ліки та доглядала. За життя ОСОБА_4 обіцяв, що складе заповіт на користь позивачки, однак через хворобу останній помер. Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що позивач проживала однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу з квітня 2007 по ІНФОРМАЦІЯ_3 року із ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Однак, Ухвалою апеляційного суду Черкаської області вищезазначене рішення суду скасовано. За життя ОСОБА_4, розповів про те, що він був у шлюбі, від якого народилася донька, однак він розлучився приблизно двадцять років і ні з ким не підтримує зв'язків, а відтак піклуватися про нього нікому, тобто померлий зазначав, що він одинокий, а тому і шукав супутницю для спільного життя, щоб було кому піклуватись про нього, як за хворою людиною, адже його коштів не вистачало навіть на оплату комунальних послуг. Як зазначає позивач, у відповідності до частини 2 ст. 1259 ЦК України, вона має право на спадкування за законом у першу чергу разом з донькою померлого ОСОБА_4 Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить задовольнити її вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 повідомила, що з квітня 2007 року почала проживати разом з померлим ОСОБА_4, який розповідав їй про те, що він одинокий. З кожним роком ОСОБА_2 почав сильніше хворіти і позивачка постійно його доглядала. Коли ОСОБА_4 поклали в лікарню ніхто з родичів чи друзів до нього в лікарню не приходів і не відвідував його. Вказувала на те, що мала більший заробіток від померлого, бо весь час працювала. За пів року до своєї смерті ОСОБА_4 не вставав, бо хворів, а останні два роки взагалі весь час хворів. Коли ОСОБА_4 погано себе почував просив не кликати свою дочку.

Представник позивачки вимоги довірителя підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач суду пояснила, що батько та мати були розведені, однак вони спілкувалися, підтримували сімейні стосунки. Батько на зиму їхав на батьківщину, доглядав там за хатою, оскільки звязок в селі поганий міг не телефонувати весь час поки там знаходився. Відносини з батьком були гарні. У нього не було жодних співмешканок.

Представники відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти позовних вимог ОСОБА_3 заперечували в повному обсязі. При цьому представник відповідачки ОСОБА_5 вказував на те, що позивачкою не доведено, що вона мешкала з покійним ОСОБА_4 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження даного факту позивачкою не надано доказів про здійснення хоч якихось спільних покупок, проведення ремонту в квартирі ОСОБА_4, спільний відпочинок, про взаємні права та обов'язки. Доказами, що містяться в матеріалах справи доведено, що за лічені місяці перед смертю ОСОБА_4 позивачка будучи інвалідом III групи лікувала свої хвороби і займалась своїм здоров'я, і аж ніяк не могла буди доглядальницею та матеріально забезпечувати померлого ОСОБА_4 Тобто, ніяких доказів догляду позивачкою за ОСОБА_4 не існує. Також звернув увагу суду на те, що позов ОСОБА_3 є повністю бездоказовим і ґрунтується лише на бажанні отримати майно, на яке згідно закону вона претендувати не має права.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без реєстрації шлюбу та відмові в частині зміни черговості отримання права на спадкування з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 15 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 18188 (а.с.50 том 1).

Заповіту на спадкове майно ОСОБА_4 складено не було, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

На підтвердження факту спільного проживання позивача з ОСОБА_4 надано такі письмові докази: акт, складений працівниками ЖЕК -310 від 06.11.2012 року, в якому зазначено, що у період з квітня 2007 року по теперішній час ОСОБА_3 проживала за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.151 том 1); довіреність, видану ОСОБА_4 20.07.2012 року, відповідно до якої останній уповноважив ОСОБА_3, отримувати належну йому пенсію та інші грошові виплати в поштовому відділенні зв'язку (а.с.124 том 1); договір замовлення про поховання та похоронну справу № 9 від 15 жовтня 2012 року укладеною між ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, відповідно до якого предметом укладення договору замовлення є: організація та проведення поховання померлого ОСОБА_4 (а.с.126 том 1); довідку Садівницького товариства «Ветеран-3» від 14 червня 2015 року, з якої убачається, що членські внески, починаючи з 2007 року платилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільно, останній платіж за користування садовим будинком був внесений ОСОБА_3 17 червня 2012 року (а.с.34 Том-2).

Також, на підтвердження позовних вимог та інформації викладеної в письмових доказах надано покази свідками ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а саме: допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду показала, що вона працює в лікарні де познайомилась з позивачкою та її чоловіком, який там лежав. Надія доглядала за чоловіком, прізвище якого вона не пам'ятає. З якого часу позивачка та її чоловік проживали разом не знає. У померлого було захворювання серця та він набирався водою. Коли чоловік був у лікарні позивачка ночувала разом з ним. Не знає з якої причини помер чоловік, але вважає що від сердечної недостатності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду показала, що знає позивачку з 2011 року. Надія повідомила, що її чоловік хворий і вона працювала з ним як лікар реабілітолог. В чоловіка ОСОБА_3 була хвороба печінки і розвивалася водянка. Відвідувала квартиру померлого в 2011 році, коли робила останньому масажі та дивилася яка йому необхідна допомога. Порекомендувала ОСОБА_2 звернутися до клінічної лікарні. На той час коли бачила ОСОБА_2 він ходив по квартирі самостійно. Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду показала, що є сусідкою ОСОБА_4, проживає квартирою вище, знала чоловіка ОСОБА_3, бо колись залила його квартиру. Чоловік був хворою людиною і мало виходив на вулицю. Ніколи не бачила родичів ОСОБА_4. Запитувала у ОСОБА_3 чи є в померлого родичі і вона відповіла, що у нього немає дітей. Вже після смерті ОСОБА_4 дізналася, що в нього є дочка. Надія проживала з ОСОБА_4 з 2007 року, а вона купила квартиру в 2005 році. З ОСОБА_3 їздила на дачу допомагати. Одного разу прийшлося викликати міліцію, бо ОСОБА_3 не могла потрапити на дачу після смерті ОСОБА_4. В дачному кооперативі всі її знали, сусіди давали воду поливати грядки. В якому саме місяці їздили на дачу не пам'ятає.

Пояснення вказаних свідків суд оцінює як достовірні, оскільки вони не протирічать іншим зібраним по справі доказам, даних про те, що ці особи є зацікавленими у результатах розгляду даної справи суду не надано.

В той же час доводи відповідачки ОСОБА_2 про те, що позивачка та її батько ОСОБА_4 не мали спільного бюджету, не вели спільне господарство та не проживали однією сім'єю як чоловік та жінка, суд вважає недоведеними, тому не приймає їх до уваги. При цьому суд враховує, що відповідачка ОСОБА_2 за місцем проживання свого батька не проживала, тому суд вважає, що всі обставини та подробиці спільного проживання її покійного батька та позивачки їй невідомі, що дає суду прийти до висновку про необізнаність відповідачки ОСОБА_2 щодо сімейних відносин її батька та ОСОБА_3, ведення ними спільного господарства та взаємних прав і обов'язків.

.Свідок ОСОБА_12, допитана в судовому засіданні, суду показала, що знає колишню дружину померлого - ОСОБА_13. Померлий та його колишня дружина розлучилися у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 зловживав алкоголем. В 2014 році чоловіку ОСОБА_13 від роботи дали квартиру. Чоловік став проживати від ОСОБА_13 окремо, але свята вони святкували разом на дачі. Останній раз були на дачі літом 2011 року. Потім не їздили на дачу, оскільки дочка ОСОБА_13 - ОСОБА_2 народила дочку. В той момент коли дізналася, що ОСОБА_4 помер довідалася, що в нього є цивільна дружина та син, хоча він ніколи не розповідав про те, що живе з іншою жінкою. Протягом 2007 - 2011 років була в квартирі померлого, але іншу жінку там не бачила. Знає, що в 2004 році ОСОБА_4 отримав квартиру. ОСОБА_4 мав інвалідність, але не жалівся на своє здоров'я і його нічого не турбувало.

Свідок ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні, пояснила, що одружилася з ОСОБА_4 у 1981 році. Від вказаного шлюбу є дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідач по справі. Розлучилася з чоловіком, бо останній зловживав алкоголем. Після розлучення продовжувала жити з чоловіком. Чоловік не хотів працювати і оформив собі інвалідність. В кінці 2002 року чоловіку дали квартиру, бо він перебував на обліку. Дочка весь час їздила до чоловіка на дачу, іноді з дачі завозили ОСОБА_4 додому. До 2011 року їздили на дачу та колишній чоловік не розповідав, проте, що в нього є інша жінка. В 2011 році дочка ОСОБА_2 народила дитину. Коли внучці виповнилося пів року дочка зламала ногу і їй робили операцію, у зв'язку з чим вимушена було доглядати за внучкою та не приїздила на дачу. Весь цей час з ОСОБА_4 не бачились, але один раз в неділю спілкувалися по телефону. Коли весною не змогли додзвонитися до ОСОБА_4 почали його шукати.

Покази даних свідків судом оцінюються критично, оскільки вони суперечать іншим матеріалам справи та показам інших свідків, зокрема актам з місця проживання ОСОБА_4, складених на підставі свідчень сусідів, з яких вбачається, що ОСОБА_4 проживав лише з позивачем, та довідкою з садового товариства з якої вбачається, що з 2007 року внески сплачувались лише ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачка ОСОБА_3 дійсно проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловік та жінка, вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, з квітня 2007 року по день смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року, як стверджувала позивачка.

Що стосується вимог позивачки про зміну черговості прийняття спадщини, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи зі слідуючого.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та лікування.

Аналізуючи наведені норми закону можна дійти висновку, що для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування необхідно мати сукупність таких умов: тривалий час надання особі опіки, матеріальне забезпечення, перебування особи, якій надається допомога у безпорадному стані.

На підтвердження своїх позовних вимог в цій частині позивач ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 був визнаний інвалідом ІІ групи і вона, хоча також мала інвалідність, спочатку 3 групи а згодом і 2 групу, фактично проживаючи з ним однією сім'єю, піклувалася про нього, як про хвору людину та матеріально забезпечувала.

Відповідно до довідки Спеціалізованої кардіологічної МСЕК серії КИЕ-1 № 525151 ОСОБА_4 при огляді 16.08.1999 року встановлено ІІ групу інвалідності. Групу інвалідності встановлено довіку (а.с.3 Том-2).

Суд не може брати до уваги як належний доказ на підтвердження позовних вимог в цій частині наданий позивачкою завірений акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за адресою: АДРЕСА_1 від 29.08.2012 року за № 687, оскільки відповідно до висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» від 04 червня 2015 року № 1-04/06 підпис від імені ОСОБА_4, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (а.с.37- 41 том 2), щодо проведення експертизи представник позивача не вбачав необхідності.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту того, що ОСОБА_4 через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був тривалий час у безпорадному стані та потребував опіки, матеріального забезпечення та сторонньої допомоги і таку допомогу йому мала можливість та надавала позивачка.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_3 в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 212-215, 256-259 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1258, 1259,1264 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та зміну черговості прийняття спадщини - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без шлюбу з квітня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі та не були присутні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2015 року.

Суддя Н.Г.Таран