АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1681/15 Справа № 185/9019/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко В. М. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Григорченка Є.І., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернулося з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором(а.с.3).

Позивач зазначав, що відповідно до кредитного договору №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року банком надано ОСОБА_3 кредит в сумі 60 000,00 грн. зі сплатою 16,5% річних строком до 10.02.2023 року.

Згідно заяви на видачу кредиту від 29.02.2008 року банк надав позичальнику грошові кошти у повному обсязі.

Позичальник зобов'язався щомісячно в строк до «10» числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам в розмірі 333,33 грн. згідно графіку погашення кредиту.

Згідно п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення.

В якості забезпечення по кредитному договору між банком, позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки №015/08/02/17 від 29.02.2008 року та між банком, позичальником та ОСОБА_4 укладено договір поруки №015/08/03/17 від 29.02.2008 року.

Згідно п.1.1., 2.1. договорів поруки поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року та нести солідарну відповідальність з боржником.

У зв'язку з невиконанням боржником зобов'язання за кредитним договором боржнику та поручителям направлені листи-претензії про повернення кредитних коштів.

Посилаючись на те, що відповідачами не виконані умови кредитного договору щодо його погашення, станом на 11.03.2010 року загальна заборгованість становить 57 587,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 55 394,02 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 2 193,89 грн., позивач просив стягнути солідарно зазначені суми та судові витрати з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4.

В ході розгляду справи позивач у жовтні 2014 року уточнив позов(а.с.78-80) та пославшись на обставини, викладені в позовній заяві в редакції від 16.03.2010 року зазначив наступне.

30 квітня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалив по справі заочне рішення, яким задовольнив позов у повному обсязі та стягнув з відповідачів загальну заборгованість в сумі 57 587,91 грн. та судові витрати.

16 вересня 2014 року відповідачем до суду подана заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2010 року скасовано.

Станом на 01.10.2014 року борг по кредиту не погашено, загальна сума заборгованості становить 167 403,38 грн., яка складається з наступного: 1 320,65 грн. - сума строкової заборгованості по основному кредиту; 8 076,08 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 131,68 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 27 712,51 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 130 162,46 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам за період з 01.10.2013 року по 01.10.2014 року.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідачів загальну суму заборгованості у розмірі 167 403,38 грн. та судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року позов задоволено частково(а.с.116-119).

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29 лютого 2008 року станом на 01.10.2014 року в розмірі 74 481,84 грн., яка складається з наступного: 1 320,65 грн. - сума строкової заборгованості по основному боргу кредиту; 8 076,08 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 131,68 грн. - сума строкової заборгованості по процентам; 27 712,51 грн. - сума простроченої заборгованості по процентам; 37 240,92 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та процентам.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати, а саме: суму судового збору в розмірі 744,82 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду у відношенні неї скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2, посилаючись на те, що кредитний договір та зобов'язання за ним припинено за рішенням суду від 2010 року, яким з відповідача стягнута вся сума заборгованості у розмірі 57 000 грн.

Також ОСОБА_2 зазначає, що позивач звернув стягнення на предмет застави у вигляді її квартири та отримав кошти у розмірі 41 000 грн. Після реалізації предмета застави сума боргу головного боржника склала 16 000 грн., саме щодо цієї суми позивач може пред'явити вимоги до головного боржника, а вона як поручитель відповідає саме за такі зобов'язання головного боржника, інші вимоги позивача є протиправними та знаходяться за межами позовної давності. Дія договору поруки, за яким вона є поручителем, припинена ще у 2010 році, коли суд ухвалив заочне рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України, згідно якої у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 29 лютого 2008 року між Банком «Фінанси та кредит», назва якого змінена на ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року, за умовами якого Банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 60 000 грн., зі сплатою 16,5% річних строком до 10.02.2023 року(а.с.12-14).

Факт отримання позичальником грошових коштів у сумі 60 000 грн. підтверджується заявою на видачу готівки(а.с.18).

Умовами кредитного договору №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року та графіком погашення кредиту передбачено обов'язок позичальника щомісячно в строк до «10» числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам в розмірі 333,33 грн. Відповідно до положень п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, комісійної винагороди позичальник сплачує банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення(а.с.12-15).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року між банком, позичальником та ОСОБА_2 укладено договір поруки №015/08/02/17 від 29.02.2008 року та між банком, позичальником та ОСОБА_4 укладено договір поруки №015/08/03/17 від 29.02.2008 року(а.с.16-17).

Згідно п.1.1., 2.1. договорів поруки поручителі зобов'язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року та нести солідарну відповідальність з боржником(а.с.16-17).

Як видно із справи, у зв'язку з невиконанням зобов'язання за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» станом на 11 березня 2010 року визначило у боржника ОСОБА_3 загальну заборгованість у сумі 57 587,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 55 394,02 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 2 193,89 грн.(а.с.4).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29 лютого 2008 року станом на 11 березня 2010 року в сумі 57 587,91 грн. Вирішено питання про судові витрати(а.с.55-56).

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення(а.с.68-71).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2010 року скасовано(а.с.75).

03 жовтня 2014 року, після скасування заочного рішення, ПАТ «Банк «Фінанси уточнило позовні вимоги та пославшись на обставини, викладені в позовній заяві в редакції від 16.03.2010 року, зазначило, що станом на 01.10.2014 року борг по кредиту не погашено, загальна сума заборгованості становить 167 403,38 грн., яка складається з наступного: 1 320,65 грн. - сума строкової заборгованості по основному кредиту; 8 076,08 грн. - сума простроченої заборгованості по основному боргу кредиту; 131,68 грн. - сума строкової заборгованості по відсоткам; 27 712,51 грн. - сума простроченої заборгованості по відсоткам; 130 162,46 грн. - пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам за період з 01.10.2013 року по 01.10.2014 року(а.с.78-80).

Перевіривши доводи та заперечення сторін щодо вимог про стягнення зазначених в уточненій заяві сум, суд встановив, що грошові кошти в розмірі 41 073,50 грн. від реалізації заставленого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, були зараховані банком у 2011 році в рахунок погашення суми основної заборгованості за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року.

Факт зарахування банком 24.06.2011 року вказаної суми на погашення заборгованості по кредитному договору №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року та що після зарахування зазначених грошових коштів заборгованість за вказаним кредитним договором у повному обсязі погашена не була, підтверджується розрахунком суми заборгованості, складеним ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» станом на 01.10.2014 року(а.с.81-83).

Із вказаного розрахунку також вбачається, що на погашення заборгованості по кредитному договору №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року сплачено відповідно: 07.03.2014 року - 838,91 грн., 07.04.2014 року - 1 578,40 грн., 08.05.2014 року - 2 506,48 грн.(а.с.81).

Як видно із справи, заперечуючи проти заявленого позову, ОСОБА_3 в запереченнях від 13.11.2014 року просив зменшити розмір пені, яка визначена ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за прострочення погашень основної заборгованості та за прострочення сплати відсотків за користування кредитом за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року(а.с.105-107).

Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін стосовно заявлених вимог та встановивши порушення зобов'язань за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року, суд прийшов до правильного висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» визначеної у судовому рішенні суми заборгованості за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року. При цьому суд застосував положення ч.3 ст.551 ЦК України та зменшив визначений ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» розмір пені до 37 240,92 грн.

Доводи ОСОБА_2 про те, що кредитний договір та зобов'язання за ним припинено за рішенням суду від 2010 року, яким з відповідачів стягнута вся сума заборгованості у розмірі 57 000 грн., та що дія договору поруки, за яким вона є поручителем, припинена ще у 2010 році, коли суд ухвалив заочне рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, не можуть бути взяті до уваги, оскільки заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2010 року за її заявою скасовано ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року(а.с.75), а відтак кредитний договір та договір поруки не є припиненими.

При цьому, як встановлено судом, заборгованість за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року у повному обсязі не була погашена, що не заперечувала ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Твердження ОСОБА_2 про те, що вона як поручитель відповідає за зобов'язання боржника щодо суми боргу, яка склала 16 000 грн. після реалізації квартири, не можуть бути взяті до уваги, оскільки у зв'язку з непогашенням кредиту у повному обсязі та фактичним користуванням кредитними коштами, заборгованість за кредитним договором №015/08-ФЛ/17 від 29.02.2008 року станом на 01.10.2014 року склала визначену у судовому рішенні суму, а її відповідальність як поручителя у тому ж обсязі, що і боржника, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, визначена умовами договору та положеннями ст.554 ЦК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права необгрунтовані, оскільки рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України. Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -