Провадження № 2-1000/15
В справі № 760/8739/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи « Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України», 3-і особи: Національна академія наук України, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду,річних, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди,суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в червні 2011 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення визначених законом санкцій, пов»язаних з затримкою відповідачем виконання рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 09.02.2010 року про її поновлення на роботі.

В процесі розгляду справи позивачка неодноразово збільшувала розмір позовних вимог, а також відмовлялася від позову в частині позовних вимог.

На момент ухвалення судом рішення 29.01.2014 року предметом розгляду та вирішення судом залишилися вимоги позивачки про стягнення з відповідача середнього заробітку за час невиконання рішення суду,річних, інфляційних витрат та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року ухвалені в справі рішення були скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд.

14.05.2015 року позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, якою, окрім раніше заявлених вимог просить: стягнути з відповідача кошти за листками непрацездатності, заборговану заробітну плату за травень та червень 2011 року, 50% надбавки за високі досягнення в парці, компенсацію за невикористані відпустки з листопада 2008 року до червня 2011 року, матеріальну допомогу, компенсацію за затримку виплати заробітної плати за травень та червень 2011 року, надбавки та компенсації за невикористані відпустки, а також заробітну плату, за отримання якої вона розписалася в відомостях, однак яка їй не була видана відповідачем.

Крім того, просить зобов»язати відповідача внести до її трудової книжки запис про поновлення на роботі, який відповідав би вимогам чинного законодавства, видати довідки про доходи за різний період часу,ордер про отримання нею заробітної плати в розмірі 2270,00 гр., довідку про посадовий оклад на момент фактичного виконання рішення суду 26.05.2011 року.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про роз»єднання позовних вимог,виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз"єднання кількох поєднаних в одне провадження вимог у самостійні провадження, якщо їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи.

Так, спір між сторонами знаходиться в провадженні суду з червня 2011 року, неодноразово був предметом перегляду апеляційної та касаційної інстанції.

Об»єднання та роз»єднання позовів у одне провадження законом віднесено до компетенції суду і це не може вважатися порушенням принципу змагальності сторін.

Після 4-х річного строку перебування справи в провадженні суду позивачка збільшила розмір позовних вимог, частина яких уже була предметом розгляду суду і за даними вимогами судом 29.01.2014 року ухвалено рішення.

Окрім вимог, які уже були предметом розгляду суду і за якими судом була постановлена ухвала 29.01.2014 року, позивачка додатково збільшила розмір позовних вимог як щодо вимог, які уже були предметом вирішення суду, так і нових позовних вимог.

З точки зору законодавця об»єднання чи роз»єднання справ в одне провадження направлено на ефективне та швидке вирішенню судових справ.

Однорідними, з точки зору закону, є позови, що випливають з одного і того ж правовідношення, або з різних правовідносин, пов»язаних між собою.

На встановлення однорідності вимог не впливає зміст позовних вимог, що свідчить про те, що закон допускає об»єднання в одне провадження навіть різних за своїм характером вимог.

З цього випливає, що вимоги, з якими позивачка звернулася до суду, і вимоги, якими вона збільшила розмір позовних вимог, можуть розглядатися в одному провадження і це не суперечить нормі ст.126 ЦПК України.

В той же час, ч.2 ст.126 ЦПК України дає суду право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Виходячи з того, що після ухваленні в справі рішення, його перегляду в апеляційному та касаційному порядку, позивачка збільшила розмір позовних вимог, перевірка та вирішення яких потребують тривалої перевірки та витребовування доказів, що тягне за собою затрати тривалого часу, суд приходить до висновку, що сумісний розгляд даних вимог у одному провадженні недоцільний та утруднить вирішення справи, а тому дані вимоги підлягають роз"єднанню в самостійні провадження.

При таких обставинах, керуючись ст.ст.16, ч.2 ст.126 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Роз»єднати вимоги ОСОБА_1 до Державної установи « Інститут всесвітньої історії Національної академії наук України».

Вимоги в частині стягнення коштів за листками непрацездатності, заборгованої заробітної плати за травень та червень 2011 року, 50% надбавки за високі досягнення в праці, компенсації за невикористані відпустки з листопада 2008 року до червня 2011 року, матеріальної допомоги, компенсації за затримку виплати заробітної плати за травень та червень 2011 року, надбавки та компенсації за невикористані відпустки, а також заробітної плати, за отримання якої вона розписалася в відомостях, однак яка їй не була видана відповідачем, зобов»язання відповідача внести до її трудової книжки запис про поновлення на роботі, який відповідав би вимогам чинного законодавства, видачу довідок про доходи,ордер про отримання нею заробітної плати в розмірі 2270,00 гр., довідку про посадовий оклад на момент фактичного виконання рішення суду 26.05.2011 року виділити в окреме провадження .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: