АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/4673/15 Головуючий 1 інст. - Єлізаров І.Є.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту та зобов»язання вчинити певні дії за споживчим кредитом,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив встановити факт належного виконання ним договору, укладеного 24.09.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ (на теперішній час - ПрАТ) «ПриватБанк», станом на 20.07.2007 року, факт відсутності станом на 20.07.2007 року заборгованості перед ПрАТ КБ «ПриватБанк» за вказаним кредитним договором, визнати дії ПрАТ КБ«ПриватБанк» щодо нарахування заборгованості за вказаним кредитним договором після 20.07.2007 року такими, що суперечать діючому законодавству України, заборонити в подальшому відповідачу проводити списання грошових коштів позивача з будь-якого рахунку, відкритому у вказаній установі банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитною угодою, зобов»язати банк провести списання усіх безпідставно нарахованих сум за договором та видати ОСОБА_2 довідку про відсутність заборгованості станом на 20.07.2007 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 24.09.2006 року позивач уклав з відповідачем кредитний договір № HAEHRK11320069 і отримав 6 470 грн. У зв»язку з заборгованістю, що виникла, банк звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, який було винесено 11.06.2007 року. Згідно судового наказу, з позивача стягнуто на користь ПрАТ КБ«ПриватБанк» заборгованість у сумі 8 118,41 грн. з судовими витратами.

Зазначений наказ позивачем отримано 10.07.2007 року та виконано 19.07.2007 року у повному обсязі добровільно. Виконавчий лист не видавався.

Між тим, відповідачем з 2013 року проводилось списання грошових коштів з поточного карткового рахунку позивача. Вказане списання проводиться і після набрання сили рішенням суду від 10.07.2014 року, яким вище зазначений кредитний договір був припинений з 19.07.2007 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухваленні нового, яким в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що боржником сплачена заборгованість лише 19. 07. 2007 року, між тим, за ним залишилась заборгованість за період з 23. 05. 2007 року по 19. 07. 2007 року у розмірі 729, 42 грн.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року визнано кредитний договір від 24. 09. 2006 року, укладений між сторонами, припиненим.

Приймаючи рішення про припинення кредитного договору суди виходили із того, що позивачем виконане судове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАК КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ « ПриватБанк» кредитної заборгованості 19 липня 2007 року, що підтверджується квитанцією № 52 про перерахування на користь банку суми у розмірі 8 158 грн. 91 коп.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З урахуванням наведеного, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про встановлення факту належного виконання позивачем кредитного договору, укладеного 24. 09. 2006 року між ним та ЗАТ (на теперішній час ПрАТ «Приват Банк) станом на 20. 07. 2007 року і відсутності на вказаний період заборгованості за цим кредитним договором.

За змістом ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Застосування положень кредитного договору, зокрема, п. 2.2.5, яким передбачено списання коштів з поточних рахунків на погашення заборгованості після 20. 07. 2007 року, є такими, що суперечать обставинам по справі і вимогам ст. 599 ЦК України.

ОСОБА_2 належним чином виконав зобов'язання за кредитним договором, шляхом виплати заборгованості 19. 07. 2007 року, а тому, відповідачем безпідставно були списані кошти після вказаної дати.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитний договір визнано припиненим за рішенням Московського районного суду м. Харкова лише у липні 2014 року, а тому банк правомірно проводив списання грошових коштів з позивача у 2013 році є безпідставними, оскільки зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором № HAEHRK11320069 від 24.09.2006 припинилися 19 липня 2007 року з тих підстав, що вони виконані належним чином, а не з часу прийняття рішення суду з цих підстав.

Так, згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільних прав.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті.

Аналіз зазначених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що позивач на власний розсуд обрав спосіб захисту своїх цивільних прав.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - /підпис/ Згідно з оригіналом,

Судді: /підписи/ Суддя -