Справа № 486/1325/15-ц
Провадження № 2/486/648/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Падалка В.О.

при секретарі Асєєвій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Южноукраїнську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою № 42 в будинку № 35 по вул. Дружби Народів в м. Южноукраїнську Миколаївської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року, належить квартира АДРЕСА_1.

25.11.2011 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 та зареєструвала його в вказаній квартирі. 30.12.2014 року їх шлюб було розірвано.

З 25.11.2014 року відповідач виїхав з вказаної квартири та до теперішнього часу не проживає в ній.

Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється зніматися з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2, чим створює їй перешкоди в користуванні належною їй квартирою, ОСОБА_1 просила суд на підставі ст. 405 ЦК України, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні змінила підстави позовних вимог та просила не застосовувати вимоги ст. 405 ЦК України до даних правовідносин, а визнати ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням на підставі ч.1 ст. 71 ЖК України, оскільки він не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 більше шести місяців.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

ОСОБА_2 пояснив, що він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. З грудня 2014 року в вказаній квартирі він не проживає. Просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачем доказів, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.379, 380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, і призначена для постійного у ній проживання.

Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб, і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст.383 ЦК).

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 (після укладення шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_1Л.) купила квартиру АДРЕСА_2. Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» (а.с. 8, 13).

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.08.2012 року вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1999 року зареєстрований на Вознесенській філії Універсальної біржі «Південь» визнано дійсним та за ОСОБА_7 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 30.06.2015 року ОСОБА_2 з 13.04.2012 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).

Згідно акту про не проживання від 24.06.2015 року (а.с. 14) ОСОБА_8 з листопада 2014 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказаний факт підтвердила свідок ОСОБА_3 та не оспорюється сторонами.

В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на ч. 1 ст. 71 ЖК України, згідно якої при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Однак вказані посилання позивача суд вважає помилковими, оскільки саме ст.405 ЦК України регулює відносини між власниками житла та членами їхніх сімей.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із аналізу зазначеної правової норми випливає, що її положення щодо втрати права на користування житлом стосується членів сім'ї власника житла, які набули сервітутного права його користування за фактом набуття статусу члена сім'ї власника, однак не набули права власності на це житло.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в вказаній квартирі менше одного року, підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_9