Справа № 453/1318/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4165/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_4, зокрема принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ОСОБА_2 у письмовому зверненні, адресованому 21.07.2014 року голові Державного агентства лісових ресурсів України про те, що ОСОБА_4 роздає незаконні допомоги та компенсації за відпустки працівникам очолюваного ним Державного підприємства «Славське лісове господарство» і тим самим купив частину працівників; про те, що ОСОБА_4 внаслідок своєї діяльності на посаді директора Державного підприємства «Славське лісове господарство» має неофіційне (незаконне) джерело доходів, частину яких спрямовує у компетентні служби та органи влади на уникнення відповідальності за поданими на його службову діяльність зверненнями, скаргами; про те, що ОСОБА_4 є єдиною підозрюваною особою у кримінальному провадженні за фактом пожежі у домогосподарстві ОСОБА_2. Зобовязано ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від дати набрання даним рішенням суду законної сили, спростувати зазначену вище інформацію шляхом надіслання письмового листа голові Державного агентства лісових ресурсів України. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1000 (одну тисячу) грн. заподіяної внаслідок порушення особистих немайнових прав моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання стягнення судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що її письмове звернення до головної посадової особи державної лісової охорони не тільки не містять ніяких ознак наклепу, а навпаки, стосується необхідності перевірки фактів порушення законодавства директором ДП «Славський лісгосп», як публічною посадовою особою, що також має статус працівника правоохоронного органу.

Просить скасувати рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення враховуючи наступне.

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок порушення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Таким чином, кожному громадянину гарантовано право за судовий захист особистих немайнових прав, які визнаються в державі найвищою соціальною цінністю та підлягають захисту у порядку, визначеному ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що інформація поширена відповідачем, а саме про те, що позивач роздає незаконні допомоги та компенсації за відпустки працівникам очолюваного ним ДП «Славське лісове господарство» і тим самим купив частину працівників, про те, що позивач внаслідок своєї діяльності на посаді директора ДП «Славське лісове господарство» має неофіційне (незаконне) джерело доходів, частину яких спрямовує у компетентні служби та органи влади на уникнення відповідальності за поданими на його службову діяльність зверненнями, скаргами, про те, що позивач є єдиною підозрюваною особою у кримінальному провадженні за фактом пожежі у домогосподарстві відповідача, не відповідає дійсності і є недостовірною, а відтак не могла і не може бути поширеною відповідачем, у тому числі і у спосіб, що має місце у даному випадку (викладення у зверненні, адресованому іншій особі).

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Районним судом встановлено, що 21.07.2014 року ОСОБА_2, як провідний інженер з підготовки кадрів ДП «Славський лісгосп» звернулася до Голови Державного агентства лісових ресурсів України із зверненням, у якому зазначала про неправомірну діяльність ОСОБА_4 як директора ДП «Славське лісове господарство» (а.с. 9).

Встановлено, що на зазначене письмове звернення від 21.07.2014 року голові Державного агентства лісових ресурсів України відповідачці було направлено відповідь та така нею долучена після розгляду справи. (а.с.89-90)

Як вбачається з зазначеної відповіді від 07.08.2014р. №1312/05, що факти викладені в листі від 21.07.2014р. щодо неправомірності дій та службових зловживань з боку директора ДП «Славський лісгосп» ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження і є такими що негативно впливають на роботу підприємства та зазначений лист був предметом розгляду на загальних зборах 01.08.2014року де колектив висловив позицію щодо безпідставності зазначеної інформації.

Як встановлено матеріалами справи, що відповідно до довідки № 08-13/6 від 29.08.2014 р. відділу охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України про результати розгляду скарги голови громадської організації «Активний елемент» ОСОБА_5 та анонімного звернення, що надійшло від імені жителів окремих населених пунктів Сколівського району Львівської області, що в результаті перевірки не встановлено порушень законодавства щодо економічної та господарської діяльності ДП «Славське лісове господарство» (а.с. 71-73).

Покликання в вищезазначеному листі про те , що позивачем було вчинено підпал порушує принцип презумпції невинуватості закріплений ст. 62 Конституції України, ст. 2 Кримінального Кодексу України, п. 2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини та п. 2 ст. 14 Міжнародного Пакту про громадянські та політичні права, і фактично є твердженням про його причетність до вчинення злочину, цим створюється негативне уявлення про позивача, як особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, та порушується принцип презумпції невинуватості, закріплений п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що згідно відповіді начальника СВ Сколівського РВ Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області - ОСОБА_6 від 09.02.2015 року № 822, щодо кримінального провадження № 0000650 за фактом пожежі, вчиненої 17.07.2014 року у домогосподарстві ОСОБА_2 у смт. Славське Сколівського району Львівської області вбачається, що триває досудове розслідування, а підозра нікому з осіб не оголошувалась. (а. с. 62)

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що поширена у листі інформація є недостовірною, оскільки використана фраза « що ОСОБА_4 Юрійоич є єдиною підозрюваною особою у кримінальному провадженні за фактом пожежі у домогосподарстві ОСОБА_2» створює враження причетності позивача до протиправної діяльності. Тобто предметом позову є твердження «проведення досудового розслідування стосовно ОСОБА_4».

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини, які б свідчили про причетність позивача до скоєння кримінального правопорушення не встановлені та в силу міжнародних та конституційних принципів особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку (п. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України право фізичної особи на недоторканість особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі відносяться до особистих немайнових прав, а ч. 1, 2 ст. 275 вказаного Кодексу передбачено право фізичної особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, що здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватись також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, визнання недостовірною інформації, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст. 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст. 278 ЦК) тощо.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

А отже інформація, що міститься в листі, що є предметом спору, є негативною і відповідно такою, що порушує права позивача на повагу його честі, гідності і ділової репутації.

При цьому, посилання відповідача на не доведеність того, що поширена інформація вплинула на його право таким чином, що у позивача занизилася власна самооцінка не заслуговують на увагу, оскільки саме по собі поширення негативної інформації свідчить про порушення права на повагу честі, гідності, ділової репутації.

В той же час Конституцією України, яка містить норми прямої дії, зокрема в ст. 32 чітко визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Верховний Суд України у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» надав роз'яснення, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням іиших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Тобто розміщення інформації у листі направленому одній особі також слід розуміти як поширення такої інформації. В той же час, поширена інформація повинна бути достовірною. А відтак, особа (інформація щодо якої поширена) має право відновлення особистого немайнового права, передбаченого ст.ст. 297, 299 ЦК України, зокрема права на повагу до його гідності, честі та ділової репутації.

Судом першої інстанції, відповідно до ст..212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_7