09.04.2015 ЄУН №337/1168/15-ц
Пров. №2/337/717/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року Хортицький районний суд м .Запоріжжя у складі головуючого судді Бондаренко І.В.

при секретарі Биковій С.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, відділ служби у справах дітей по Хортицькому району Запорізької міської Ради, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач подала до суду позов до відповідачів, якому просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом їх виселення з квартири, оскільки вони перешкоджають їй володіти та користуватись належною їй власністю. Також, просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позивач, також, пояснила, що відповідачка створює їй перешкоди у користуванні квартирою, не пускає її в квартиру, коли в жовтні 2014 року вона намагалась зайти в квартиру, від якої має ключі, відповідач викликала міліцію. При цьому позивач не заперечує, щоб у квартирі проживав її неповнолітній онук ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась та зазначила, що відповідач та її неповнолітній син були зареєстровані у вказаній квартирі як члени сім"ї її власника, тому після розлучення з ОСОБА_4 відповідач та її неповнолітній син продовжують проживати в квартирі, яка є їх єдиним житлом, позивачу володіти квартирою не перешкоджають, сплачують витрати по комунальним послугам, тому підстав для їх виселення немає.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та пояснив, що він не може проживати у спірній квартирі, оскільки відповідачка створює йому для цього перешкоди, а проживає він зі своїми батьками та сестрою.

Від представника відділу служби у справах дітей по Хортицькому району Запорізької міської Ради надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2003 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

23.08.2003 року син позивачки ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_2, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1.

04.12.2003 року ОСОБА_1 подала до ЖРЕД заяву, в якій просила зареєструвати в належній їй квартирі АДРЕСА_1 сина ОСОБА_4 та невістку ОСОБА_2 на постійне місце проживання, що підтверджується належним чином завіреною копією вказаної заяви, наданою МКП "Основаніє".

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про його народження НОМЕР_2.

10.10.2006 року ОСОБА_2 подала до ЖРЕД заяву про реєстрацію у вказаній квартирі її сина ОСОБА_3.

14.10.2014 року рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно довідки МКП "Основаніє" від 11.02.2015 року, на даний час в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3.

Згідно акту МКП "Основаніє" від 19.06.2014 року, на час складання вказаного акту в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 не проживає. Причина його непроживання у акті не вказана.

Згідно довідки МКП "Основаніє" від 11.02.2015 року, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 разом з чоловіком ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_7. Вказана квартира, згідно технічного паспорту, належить ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Крім того, чоловіку позивачки ОСОБА_6 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3, в якій зареєстрований ОСОБА_8.

Будь-яких даних про наявність у власності відповідачки або її неповнолітнього сина житлових приміщень суду не надано.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 надіслала відповідачці листа про розірвання з нею договору найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 та з проханням звільнити квартиру.

При цьому, сторони пояснили суду, що договір найму вказаного житлового приміщення між ними не укладався.

З відповіді Хортицького РВ на звернення ОСОБА_1 від 25.11.2014 року вбачається, що за її зверненням була проведена перевірка щодо її колишньої невістки ОСОБА_2, проте порушень норм діючого законодавства не виявлено, а між сторонами мають місце цивільні правовідносини.

Крім того, відповідач надала суду квитанції про сплату нею комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є подругою позивачки, знає її сина та колишню невістку. В даний час ОСОБА_4 проживає у квартирі АДРЕСА_2 з батьками та сестрою, оскільки в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 з сином, а йому перешкоджають проживати в квартирі.

Вислухавши сторони, свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім"ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Членів сім"ї власника жилого будинку /квартири/ може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, що передбачено ст.157 ЖК України.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання та впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця провадиться без надання їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов"язок надання яких покладається на сторони по справі.

В даному випадку встановлено, що позивачем заявлені позовні вимоги на підставі ст.391 ЦК України про усунення їй перешкод у користуванні власністю саме шляхом виселення відповідачів з належної їй квартири.

При цьому, виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло.

Проте, позивач не надала суду доказів того, що відповідачі або втратили право на житло за адресою АДРЕСА_1, або взагалі його не мали, або існують підстави для їх виселення, передбачені ч.1 ст.116 ЖК України.

При цьому, суду надані належні докази того, що відповідачі вселились та проживають у спірній квартирі як члени сім"ї її власника та на підставі її заяви про реєстрацію відповідачки за цією адресою на постійне місце проживання, навіть незважаючи на те, що відповідачка стала колишньою дружиною сина позивачки.

Щодо неповнолітнього відповідача ОСОБА_3, то відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім"ї батьків або в сім"ї одного з них, діти - члени сім"ї власника або наймача жилого приміщення мають право користуватись займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Щодо доводів представника позивача, викладених ним у судових дебатах, про те, що до цього позову можливо застосовувати положення глави 32 ЦК України щодо сервітуту, то суд їх до уваги прийняти не може, оскільки позовні вимоги, які б регулювались положеннями цієї глави ЦК України, сторонами не заявлялись та судом не досліджувались.

Таким чином, суду не надано належних підстав та доказів для виселення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208,212-218 ЦПК України, ст.ст. 116,156,157 ЖК України, ст.ст.391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції.

Суддя