Справа № 167/506/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Хитрик Р.І.
Провадження № 22-ц/773/1366/15 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Свистун О. В.,

при секретарі - Вергуні Т. С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 15.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 2/8-В/ЖР, відповідно до якого позивачу було надано кредит в розмірі 1224221,50 грн.

15.07.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту з ВАТ «КБ «Надра» було укладено договір поруки з ОСОБА_3, а 05 листопада 2009 року був укладений договір іпотеки.

21.06.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області прийнято рішення про стягнення солідарно з позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості в сумі 1450684,76 грн.

15 вересня 2014 року між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір № 2023111 строкового банківського вкладу (депозиту), за яким вкладник передала, а банк прийняв грошову суму у розмірі 50000 доларів США. Цього ж дня між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір № 2023088 строкового банківського вкладу (депозиту), у відповідності до якого вона передала банку 30000 доларів США.

11 березня 2015 року між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за договорами № 2023111 та № 2023088 від 15.09.2014 року.

06 лютого 2015 року в ПАТ «Комерційний банк «Надра» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

20.02.2015 року та повторно 19.03.2015 року позивач звертався до тимчасової адміністрації банку з заявою про здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями кредитного та депозитними договорами. 17.03.2015 року та 23.03.2015 року позивачем було отримано відмову на його заяву.

Вважаючи зазначену відмову такою, що порушує його права, ОСОБА_2 просив суд зобов'язати ПАТ «Комерційний банк «Надра», в інтересах якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О., провести зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями, відповідно до умов кредитного договору № 2/8-В/ЖР ID 848114 від 15.07.2008 року та за зобов'язаннями договору про відступлення права вимоги від 11.03.2015 року за договорами № 2023111, № 2023088 строкових банківських вкладів (депозиту) від 15.09.2014 року; зобов'язати після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог перерахувати на ім'я ОСОБА_2 100696,29 грн.; зобов'язати звернутися до державного реєстратора із заявою про припинення обтяження іпотекою квартири під номером АДРЕСА_1; зобов'язати звернутись до ВДВС Рожищенського РУЮ Волинської області із заявами про закінчення виконавчих проваджень, відкритих щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з примусового виконання виконавчих листів № 2-103/11/0314 від 21.06.2011 р. та № 2-103/11/0314 від 21.06.2011 р., виданих Рожищенським районним судом Волинської області; стягнути в користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

28 липня 2015 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області в задоволенні позову відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час подання заяви позивачем відбувалася процедура ліквідації банку і в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію, вимоги позивача щодо проведення заліку зустрічних однорідних вимог можуть призвести до порушення порядку погашення вимог інших кредиторів, встановленого законом, тому задоволення однорідних зустрічних вимог не може здійснюватися, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що 15.07.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 2/8-В/ЖР, відповідно до якого позивачу було надано кредит в розмірі 1224221,50 грн.

15.07.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту з ВАТ «КБ «Надра» було укладено договір поруки з ОСОБА_3, а 05 листопада 2009 року був укладений договір іпотеки № 2/8-В/ЖР, предметом якої є квартира № АДРЕСА_1.

21.06.2011 року Рожищенським районним судом Волинської області прийнято рішення, яке набрало законної сили, про стягнення солідарно з позивача та ОСОБА_3 кредитної заборгованості в сумі 1450684,76 грн. (а.с.9).

15.09.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір № 2023111 (а.с. 10) строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлення в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+», у відповідності до якого вкладник зобов'язується передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 50000,00 доларів США, що стверджується квитанцією № 1324 (а.с.16).

15.09.2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено договір № 2023088 (а.с.13) строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення, оформлення в рамках Пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+», у відповідності до якого вкладник зобов'язується передати, а банк зобов'язується прийняти грошову суму у розмірі 30000,00 доларів США, що стверджується квитанцією № 1402 (а.с. 17).

11.03.2015 р. ОСОБА_4 уклала договір про відступлення права вимоги з ОСОБА_2 Відповідно до п. 1.1. цього договору ОСОБА_4, яка є Первісним кредитором, передає ОСОБА_2, який є Новим кредитором, та приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договорами № 2023111, № 2023088 від 15.09.2014 року, укладеним між первісним кредитором та ПАТ «КБ «Надра», внаслідок чого відбулася заміна кредитора у зобов'язанні. Згідно із п. 1.2. договору про відступлення права вимоги Новий кредитор (ОСОБА_2) одержує право замість Первісного кредитора вимагати від ПАТ «КБ «Надра» належного виконання всіх зобов'язань за основними договорами (а.с.18).

05.02.2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра», яким розпочато з 06.02.2015 року процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації. (а.с.54).

Рішенням № 85 від 23.04.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра» по 05.06.2015 року (включно) та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду Стрюкової І.О. по 05.06.2015 року (включно) (а.с.55).

04.06.2015 року Правління Національного банку України винесло Постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» (а.с.57).

05.06.2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла Рішення № 113 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку (а.с.56).

Судом першої інстанції також встановлено, що 20 лютого та 19 березня 2015 року ОСОБА_2 звертався до банку та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І.О. із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов'язаннями (а.с.28-30), що виникли між ним та ПАТ «Комерційний банк «Надра» відповідно до умов кредитного договору від 15.07.2008 року, на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 21.06.2011 року з урахуванням виконання ним в період з 27 січня по 20 червня 2011 року спеціальної пропозиції банку на суму 133254,84 грн. (а.с.19-26) та за зобов'язаннями, що виникли між ним та ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору про відступлення права вимоги від 11.03.2015 року за договорами строкових банківських вкладів від 15.09.2014 року.

Однак листами №1103/48 від 17.03.2015 року та № 22-7-6198 від 23.03.2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «Надра» відмовила йому в задоволенні даної вимоги (а.с. 27,31).

Згідно з частиною третьою статті 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як передбачено ст.601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Випадки недопустимості зарахування зустрічних вимог встановлені ст.602 ЦК України, зокрема, до них відносяться випадки, передбачені договором або законом.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 видно, що підставою припинення зобов'язань перед банком він вважає поєднання боржника за кредитним договором і кредитора за договорами депозиту в його особі.

Відповідно до статті 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Однак, як вбачається із правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-43цс15, яка є обов'язковою для застосування всіма судами, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав право вимоги до банку, могли би припинятись тільки відповідно до статей 601, 602 ЦК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки Законом України від 16.07.2015 р. ст.602 ЦК України було доповнено п.4-1, яким передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк).

Однак, у разі зарахування зустрічних вимог діють обмеження, встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є спеціальним законом, який врегульовує процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку та поширюється на дані правовідносини.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до статей 91, 93, 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість і порядок погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог (зокрема кредиту та банківського вкладу).

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неможливості задоволення позовних вимог ОСОБА_2, а тому рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на його законність.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 28 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: