Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 809/126/12 Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
№ провадження 22-ц/778/2950/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Заводського ВДВС Запорізького МУЮ.

В скарзі зазначав, що за рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.02.2012 року з нього на користь АТ „Банк „Фінанси та Кредит була стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 40301 грн. 57 коп.

Стягнуті у судовому порядку кошти він за домовленістю з банком сплачував у добровільному порядку і останні кошти в погашення кредиту сплатив 30.12.2014 року.

При цьому йому стало відомо, що за заявою банку у березні 2013 року Заводським ВДВС Запорізького МУЮ було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 10.04.2012 року, проте співробітники банку пообіцяли, що у звязку з остаточною сплатою ним заборгованості вони направлять до виконавчої служби документи для закриття виконавчого провадження.

У січні 2015 року, при отриманні заробітної плати, він зясував, що з нього були утримані кошти за постановою державного виконавця.

Заводський ВДВС повідомив, що з нього стягується виконавчий збір за виконання рішення суду по стягненню коштів на користь банку.

Між тим, постанову про відкриття виконавчого провадження він взагалі не отримував, рішення виконав у добровільному порядку і повідомив про це Заводський ВДВС заявою від 23.02.2015 року, в якій просив не стягувати з нього виконавчий збір.

Зваджаючи на те, що про відкриття виконавчого провадження йому відомо не було, а державним виконавцем жодні дії з примусового виконання рішення суду не вживалися, оскільки питання погашення боргу перед банком він вирішив самостійно, просив визнати дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03. 2013 року на підставі виконавчого листа від 10.04.2012 року та постанови про стягнення виконавчого збору від 14.03.2013 року незаконними і зазначені постанови скасувати.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року скаргу задоволено.

Визнано дії державного виконавця при винесення постанови про відкриття провадження на підставі виконавчого листа від 10.04.2012 року та постанови про стягнення виконавчого збору за даними виконавчим провадження незаконними та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 0809/126/2012 від 10.04.2012 року та постанову про стягнення виконавчого збору.

В апеляційній скарзі Заводський ВДВС Запорізького МУЮ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга пілдлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушеня або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

За вимогами ст.ст. 25, 47 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За вимогами ч.2 ст. 82 Закону України „Про виконавче провадження, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.02.2012 року з ОСОБА_2 на користь АТ „Банк „Фінанси та Кредит була стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 40301 грн. 57 коп.

На підставі заяви АТ „Банк „Фінанси та Кредит державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ 07.03.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого листа № 0809/126/2012, виданого 10.04.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя.

У вкананій постанові боржнику ОСОБА_2 було запропоновано виконати рішення та надати документальне підтвердження виконання до 13.03.2013 року.

За даними реєстру № 168 про рекомендоване відправлення листів ТОВ „Укркурєр, копія зазначеної постанови надійшла для відправки через ТОВ „Укркурєр 14.03.2013 року і була вручена особисто ОСОБА_2 18.03.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення йому відправлення(а.с.14), однак після несвоєчасного одержання копії постанови із заявою про відкладання виконавчих дій в порядку ст. 35 Закону України „Про виконавче провадження він не звертався.

Оскільки достовірність особистого отримння заявником вказаного повідомлення у ході розгляду скарги нічим спростована не була, то суд дійшов висновку про безпідставність пояснень ОСОБА_2 про те, що оскаржувана ним постанова про відкриття виконавчого провадження ним не отримувалась і про її існування він довідався лише з листа Заводського ВДВС від 03.03.2015 року, а не 18.03.2013 року.

Вказані твердження ОСОБА_2 не погоджуються і зі змістом його заяви від 23.01.2015 року до Заводського ВДВС, з якої вбачається про його обізнаність 15.01.2015 року про існування виконавчого провадження.

Між тим, встановивши вказані обставини, подану ОСОБА_2 13.03.2015 року скаргу на постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2013 року суд розглянув по суті, не врахувавши, що визначений ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження 10-денний строк на її оскардення є процесуальним, клопотання про поновлення якого ОСОБА_2 не заявляв.

Щодо інших виконавчих дій, порядок оскарження яких не визначений Законом України „Про виконавче провадження, то відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Оскільки за правилами ч.2 ст. 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знвйде підстав для поновлення або продовження строку, то розгляд по суті скарги ОСОБА_2 в частині оскарження дій та постанови про відкриття виконавчого провадження суперечило вимогам процесуального законодавства, а тому ухвалу суду в цій частині підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_2 в цій частині залишенню без розгляду.

Розглянувши по суті в порядку ст. 386 ЦПК України скаргу ОСОБА_2 на постанову держвного виконавця № 36904075 від 19.01.2015 року про стягнення виконавчого збору(а.с.19), суд не врахував, що оскільки провадження у цивільній справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень, скарги боржника у виконавчому провадженні на рішення і дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а належать до юрисдикції адміністративного суду, бо у даному разі обєктом виконання є не рішення суду першої інстанції, що виконується, а постанова державного виконавця, як виконавчий документ.

За розясненнями п.7 постанови Пденуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, відповідно до ст.ст. 28,41,89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладання штрафу та про стягшнення витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом п.7 ч.2 ст. 17 Закону про виконавче провадження постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладання штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку з цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладанням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідне розяснення міститься і у п.6 постанови Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року у редакції від 30.09.2013 року „Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби.

Таким чином, скарга ОСОБА_2 в частині оскарженні дій та постанови державного виконавця від 19.01.2015 року про стягнення виконавчого збору не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому ухвала суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 в частині оскарження дій та постанови про стягнення виконавчого збору з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 72, 307, 310, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року по даній справі в частині задоволення вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними дії щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2013 року та про скасування зазначеної постанови скасувати і скаргу ОСОБА_2 в цій частині залишити без розгляду з підстав пропуску процесуального строку на оскарження.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2015 року по даній справі в частині задоволення вимог ОСОБА_2 в частині задоволення вимог про визнання неправомірними дії щодо постанови від 19.01.2015 року про стягнення виконавчого збору та про скасування зазначенолї постанови скасувати і провадження по справі за скаргою ОСОБА_2 в цій частині закрити, розяснивши заявникові право на оскарження зазначеної постанови до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: