АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/774/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 49 Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 22 листопада 2001 року він перебуває у шлюбі з ОСОБА_6, який було зареєстровано у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1800. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачкою. Згідно рішення суду він сплачує аліменти на утримання сина.

Сімейне життя з відповідачкою не склалося і з березня 2014 року сторони проживають окремо, час на примирення вже надавався судом першої та апеляційної інстанції у справі №711/6543/13-ц, тому виникла необхідність у розірванні шлюбу. Враховуючи вищенаведене просив шлюб зареєстрований 22 листопада 2001 року Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис за №1800, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвати.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року позов було задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зареєстрований 22 листопада 2001 року Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис за №1800.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянтку ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, позивача ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи, а саме з свідоцтва про одруження НОМЕР_1 виданого Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.5) між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 22 листопада 2001 року було укладено шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області (а.с.6) у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_8

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малотітньої дитини, дитини-інваліда, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Місцевий суд повно і всебічно дослідив обставини справи та прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки сім'я розпалася, причиною розпаду сім'ї полягає у тому, що в них різні погляди на життя та життєві проблеми, сторони не можуть порозумітися в різних питаннях і через це в них виникають сварки та непорозуміння. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним виходячи з того, що сторони з березня 2014 року проживають окремо. Шлюб має формальний характер, а спільне життя суперечить інтересам сторін, а том його було розірвано.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на той факт, що ОСОБА_7 вже звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_6. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року у задоволені зазначеного позову було відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні позовних вимог був стан вагітності відповідачки.

Апелянтка вказує, що судом апеляційної інстанції було зроблено відповідний запит до Головного лікаря Комунального закладу "Черкаський міський пологовий будинок "Центр матері та дитини" та 16 червня 2014 року отримано довідку, яка підтвердила стан вагітності відповідачки.

Враховуючи наведене апеляційним судом Черкаської області було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Дійсно, у відповідності до ч.1,2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, під час розгляду справи як в суді першої інстанції так і під час апеляційного перегляду апелянтка ОСОБА_6 не надала жодних доказів на підтвердження стану своєї вагітності або факту народження дитини протягом одного року після вагітності.

Посилання апелянтки, як на обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 24 липня 2014 року, яким у задоволені позову ОСОБА_7 до неї про розірвання шлюбу було відмовлено з підстав наявної у останньої стану вагітності, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови у задоволенні позову. Так як, із зазначеного рішення апеляційного суду вбачається лише факт стану вагітності ОСОБА_6 При цьому, у рішенні апеляційного суду відсутні будь-які дані, які вказували б на час вагітності, подальший розвиток такого стану і народження дитини апелянткою. Оскільки, ОСОБА_6 таких даних не надала та не подавала клопотання перед місцевим і апеляційним судами про витребування відповідних доказів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд своїм листом від 12 січня 2015 року за №126/15-Вих./2/711/3199/14 направив до Відділу реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції оскаржуване заочне рішення від 25 грудня 2014 року, яке не набрало законної сили, так як не було дотримано положень ст.ст. 227, 228 ЦПК України. Проте, ураховуючи те, що зазначене рішення не підлягає скасуванню, тому колегія суддів не вбачає підстав для винесення окремої ухвали щодо головуючого судді у даній справі Казидуб О.Г.

Таким чином, вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :