№ 2/328/744/15 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі: Галигіній Ю.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником жилого будинку, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, пров. Першотравневий, 12, що підтверджується, зокрема, генеральним планом (схемою) від 03.04.1958 року, рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящихся про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки від 29.10.1955 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності із кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 19.03.1956 року, актом про закінчення будівництва та вводу у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1958 року.

В збудованому ним будинку, на теперішній час проживає та зареєстрований ОСОБА_2, що підтверджується довідкою квартального комітету № 26 м. Токмак від 21.05.2015 року та адресною карткою. Вказана особа не має жодного відношення до його будинку. Відповідач, був колишнім співмешканцем його доньки ОСОБА_4, але 06.08.2014 року остання померла.

До смерті своєї доньки, він проживав разом з ними, хоча і був зареєстрований у своєї онуки за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. Л.Толстого, 34, але згодом, проживання в одному будинку із відповідачем, виявилося неможливим, внаслідок його поведінки та ставлення до нього.

Позивач неодноразово просив ОСОБА_2 звільнити належний йому жилий будинок та знятися з реєстрації, але відповідач категорично відмовляється вчиняти такі дії.

Перебування відповідача у його будинку, робить неможливим проживання в ньому, оскільки у сторін виникають постійні сварки та непорозуміння, так як останній зловживає спиртними напоями, окрім того, ОСОБА_2 неодноразово застосовував до нього фізичне насилля, хватав за горло, бив по голові тощо..., він постійно провокує його на сварки та виражається нецензурною лайкою.

Враховуючи вищевикладене, він був змушений переїхати до онуки, тобто за місцем реєстрації, де знаходиться і по теперішній час, чим завдає не аби які незручності, як онуці так і собі, адже не може розпоряджатися будинком, як власник.

Звернення позивача до правоохоронних органів, з приводу посприяти виселенню ОСОБА_2, не дали ніяких результатів, що підтверджується, зокрема, Висновком по його повідомленню ст. ДІМ СДІМ Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 13.04.2015 року.

Постійні сварки між ним та відповідачем негативно впливають на його фізичний та психічний стан здоров'я, адже він людина похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проживання відповідача у його будинку, значно порушує його права, що встановлені ст. 316 ЦК України, де зазначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Тому, позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення відповідача та зняття з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, допитаний в якості свідка, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що хоче продати належний йому житловий будинок по пров. Першотравневому, 12 в м. Токмак. Після того, як померла його донька, він дозволив відповідачу пожити в будинку до 40 днів, однак ОСОБА_2 його обманув та живе по цей час. І взагалі він дозволу на реєстрацію в своєму будинку відповідача не давав. За комунальні послуги в будинку сплачує відповідач, однак з весни 2015 року має заборгованість за надані послуги з газопостачання. Між ними постійно виникають сварки, оскільки ОСОБА_2 не хоче виселятися. Після того, як відповідач зійшовся з його донькою, він трохи пожив з ними та пішов жити до онуки. Відповідач пє, на сорок днів після смерті доньки ОСОБА_2 пив, а потім лізе до нього, хоче вдарити, одного разу схопив за горло. Відповідач не перешкоджає йому жити в хаті, але жити він з ним не хоче, бо має намір продати будинок, а якщо там буде зареєстрована стороння особа, ніхто не захоче купувати будинок. Погріб біля будинку вже валиться, однак йому не відомо чи відповідач його розвалює, чи ні.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 просила задовольнити позовні вимоги позивача з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечив та суду пояснив, що в 1988 році він зійшовся з донькою позивача ОСОБА_4 і з того часу він проживає в будинку позивача. Разом з ОСОБА_4 вони прожили 27 років. У 2004 році він зареєструвався у будинку № 12 по пров. Першотравневому з дозволу позивача ОСОБА_1, інакше б його ніхто не зареєстрував за вказаною адресою. У ОСОБА_4 було 2 інфаркти і тільки він за нею доглядав до самої смерті. В будинку він самостійно поставив паркан, доглядав за будинком, прибирав. На даний час іншого житла в нього немає і йти йому нікуди. Раніше йому на праві власності належало півхати, однак він її продав ще за життя ОСОБА_4, щоб вивчити онуку позивача. Житло він не псує, а навпаки ремонтує, ніяких дідових речей не краде і не продає. За 27 років дід прожив з ними лише кілька днів. Жити в будинку він позивачу не перешкоджає, навпаки, якби дід переїхав у хату, він би за ним доглядав. Підвал він також не руйнував, просто той осів з часом та потріскався. Алкогольними напоями не зловживає, може випити лише на свята.

Представник третьої особи ОСОБА_3 районного відділу УДМС України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не мають.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона є сусідом відповідача вже 27 років, вона підтримувала дружні стосунки з ОСОБА_2 та мала дружні стосунки з його покійною жінкою ОСОБА_4, донькою позивача. Їй відомо, що 27 років назад відповідач зійшовся з донькою позивача ОСОБА_4. Відповідач працював, допомагав дітям померлої. Позивача ОСОБА_2 ніколи не ображав, а навпаки, коли той лежав в лікарні носив ОСОБА_1 їсти. Відповідач дуже ввічливий, нікого не ображає, не краде, усім допомагає, він дуже добра людина. ОСОБА_2 позивача ніколи не бив. Алкоголем відповідач не зловживає, може випити лише коли отримує пенсію. Коли захворіла донька позивача, ОСОБА_2 її доглядав, лікував, а позивач дав своїй доньці на ліки лише 10 грн. Покійна ОСОБА_4 ще за життя їй розповідала, що позивач ОСОБА_1 з власної волі зареєстрував у своєму будинку ОСОБА_2 Відповідач будинок не псує, не руйнує, підтримує в дворі порядок, а позивач лише приходить та чине сварки.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була сусідкою позивача, зараз є сусідкою відповідача, з яким підтримує дружні стосунки. Їй відомо, що з 80-х років відповідач жив разом з ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_8 в будинку позивача по пров. Першотравневому, 12 в м. Токмак. Також їй відомо, що в ОСОБА_2 була своя половина хати, однак він її продав, щоб вивчити онуку позивача ОСОБА_9, з якою зараз живе ОСОБА_1 Відповідач доглядав ОСОБА_4, коли та захворіла, 2 роки з нею мучився. Відповідач дуже спокійний, будинок він не руйнує, не псує, прибирає там, позивачу не перешкоджає жити у будинку, навпаки, вона особисто бачила, як позивач хотів вдарити ОСОБА_2 ціпком. Відповідач алкоголем не зловживає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що знає позивача з 70-х років, підтримує нормальні стосунки, з відповідачем раніше працювали. Вона проживає неподалік від відповідача. Їй відомо, що з 1988 року відповідач оселився в будинку ОСОБА_1 разом з його донькою ОСОБА_4. Відповідач ніколи не бив позивача, ОСОБА_2М дуже порядна людина. Відповідач будинок не псує, не руйнує, позивачу ніяким чином не перешкоджає приходити у будинок і жити там. А позивач приходить і чинить сварки, розбив совком вікна у будинку.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що позивач його дядько, рідний брат його матері. Зі сторонами в нього нормальні стосунки. Свідок суду пояснив, що нічого хорошого так само, як і нічого поганого не може сказати про відповідача. Він в тому дворі не був, пяним відповідача не бачив.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є двоюрідним братом дружини позивача. З відповідачем також нормальні стосунки, бо той жив з його племінницею ОСОБА_4. Особисто йому не відомо, чи псує відповідач житло, але дід йому казав, що пропала розкладушка, полілка. Також йому не відомо чи вживає відповідач алкоголь. Але його особиста думка така, що будинок належить позивачу, тому відповідач повинен його звільнити.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що позивач є її дідом, він проживає разом з нею в м. Токмак по вул. Л.Толстого,34. Відповідач її вітчим, з ним вона не підтримує ніяких стосунків. Відповідач прожив у спірному будинку по пров. Першотравневому, 12 близько 30 років. До 2006 року дід проживав з нею, але у 2006 році вітчим разом з її матірю переманили діда перейти жити до них, однак ОСОБА_1 пожив там лише 9 місяців, а потім знову повернувся до неї. За цей час дід в будинку провів газ, воду, а відповідач в будинку нічого не робить, газ йому опломбували, бо з весни той має заборгованість, лічильник води також розмерзся, його також опломбували. Свідок зазначила, що вона особисто бачила, як відповідач не пускав діда, навіть, на поріг будинку, коли вони приходили до хворої матері, коли та ще була жива. Зараз будинок вже руйнується, а відповідач нічого не робить. В будинку все розтягнуто. Також коли дід пішов жити до матері з вітчимом, вона забрала собі домову книгу, однак вони вмовили діда і коли її не було вдома, забрали домову книгу, ключі від її будинку були лише в діда, тому там не обійшлося без його допомоги. Вона не хотіла, щоб дід його там реєстрував. Відповідач все життя зловживав алкогольними напоями. В будинку необхідно робити капітальний ремонт, але відповідач ремонт не робив. І ніхто їй грошей на навчання не давав, оскільки вона навчалась безкоштовно. Спільне проживання сторін неможливе, позивач є власником будинку, тому відповідач повинен піти. Позивач сам себе може обслуговувати, і він зможе сам жити в спірному будинку, але не з відповідачем.

Вислухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачу належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Токмак, пров. Першотравневий, 12, що підтверджується, зокрема, генеральним планом (схемою) від 03.04.1958 року, рішенням Виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради депутатів трудящихся про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки від 29.10.1955 року, договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності із кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 19.03.1956 року, актом про закінчення будівництва та вводу у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 10.02.1958 року.

Згідно довідки КП «Абрис» ОСОБА_3 міської ради №295 від 04.06.2015 року, згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи, що зберігається в архіві КП «Абрис», станом на 01.01.2013 року, нерухоме майно, житловий будинок за адресою: Запорізька область м. Токмак, пров. Першотравневий, б.12 (раніше 6а) обліковується за ОСОБА_1 ціла частка, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі приватної власності від 23.03.1956 року № 832, посвідченого нотаріусом ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, зареєстрованого ОСОБА_3 міським комунгоспом у 1956 році.

В зазначеному будинку згідно адресної картки зареєстровані ОСОБА_4, яка померла 06.08.2014 року, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_13.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ОСОБА_3 районного відділу УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2004 року.

Згідно довідки №32, виданої квартальним комітетом № 27 від 20 травня 2015 року, за адресою: м. Токмак, вул. Л.Толстого, 34 зареєстровані та проживають дід ОСОБА_1, онука ОСОБА_8, правнук ОСОБА_14.

Виселення колишнього члена сім'ї власника з жилого приміщення може проводитись лише на підставі норм житлового законодавства.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи позивача про те, що відповідач був зареєстрований у будинку з 2004 року без його згоди не підтверджено будь-якими доказами. Як і не підтверджено доказами, що між ними склалися правовідносини, які регулюються ст.116 ЖК України, на яку позивач послався у позовній заяві.

Установлено, що ОСОБА_15 проживав однією сімєю з донькою позивача ОСОБА_4, з якою вони вели спільне господарство. ОСОБА_4 померла 07.08.2014 року. Відповідач ОСОБА_2 вселився до спірного будинку в установленому законом порядку у 1988 році, за згодою власника ОСОБА_1, чого не заперечує і сам власник ОСОБА_1, відповідач має постійну реєстрацію в будинку з 2004 року, а тому набув прав і обовязків, передбачених статтею 156 ЖК України. Доказів того, що реєстрація відповідача в спірному будинку відбулась без згоди ОСОБА_1 суду не надано.

Навпаки, згідно показань свідка ОСОБА_8 відповідач та її мати ОСОБА_4 вмовили ОСОБА_1 зареєструвати відповідача у будинку. Тому, реєстрація відповідача у спірному будинку відповідала на той час волі позивача ОСОБА_1 і була проведена за його згодою, інакше б реєстрація не відбулась.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, частиною першої статті 156 ЖК України члени сімї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Факт смерті доньки позивача, на який позивач посилався в позовній заяві, не впливає на житлові права ОСОБА_2

За згодою власника будинку(квартири) члени його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням.

Отже, виходячи з положень ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, сам факт припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сімї права користування займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.

Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Безспірних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 порушує правила ч.1 ст. 116 ЖК України, суду не надано. ОСОБА_1 неодноразово звертався до міліції із заявами про вжиття заходів щодо ОСОБА_2, зазначав, що той його бє, зазначав, що з будинку пропадають речі, однак в діях ОСОБА_2 не було встановлено ознак будь-якого з кримінальних правопорушень. Висновки за повідомленнями ОСОБА_1 таких даних не містять.

Крім того, жоден зі свідків, крім свідка ОСОБА_8, допитаних в судовому засіданні, як з боку позивача, так і з боку відповідача не вказував про те, що ОСОБА_2 руйнує чи псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або порушує правила співжиття чим робить неможливим для ОСОБА_1 проживання з ними в одному будинку.

До показань свідка ОСОБА_8 суд ставиться критично, оскільки вона зазначала, що особисто бачила, як відповідач не пускав ОСОБА_1 в спірний будинок, це було ще за життя її матері, однак сам позивач ОСОБА_1, допитаний в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснив, що відповідач не перешкоджає йому заходити в будинок і жити там, бо це його власність. Крім того, свідок ОСОБА_8 зазначила, що відповідач псує будинок, не робить в ньому ремонт, однак конкретних фактів того, що відповідач систематично руйнує та псує житловий будинок суду наведено не було.

Крім того, суд критично ставиться до довідки, виданої 21 травня 2015 року квартальною квартального комітету №26, де зазначено, що ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття, шляхом зловживання спиртними напоями, оскільки зазначена довідка видана квартальною за місцем реєстрації та проживання позивача ОСОБА_1 в м. Токмак вул. Л.Толстого,34. І надання характеристик особам, які зареєстровані та проживають поза межами кварталу № 26 виходить за межі її компетенції.

До того ж, факт наявності заборгованості за надані послуги з газопостачання та водопостачання, відсутність ремонту в будинку та наявність конфлікту між сторонами, не є підставою відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, для виселення особи без надання іншого житлового приміщення. В позовній заяві ОСОБА_1 вимоги щодо виселення відповідача з наданням іншого житлового приміщення відсутні.

Згідно довідки № 151/2015, виданої 16 червня 2015 року головою квартального комітету № 16 «Ріжок», ОСОБА_2 дійсно зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає один, дружина ОСОБА_4 померла. Згідно ж характеристики, наданої керівником комітету мікрорайону «Ріжок» ОСОБА_2 проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1988 року, скарг та зауважень з боку сусідів кварталу та мешканців мікрорайону «Ріжок» не надходило, вказано, що зазначене можуть підтвердити жителі мікрорайону.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ст. 319, ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві, однак у передбачених законом випадках обмеження права власності можуть мати місце.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

Передбачені ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності.

Таким чином, позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, сплачений ОСОБА_1 судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 районний відділ управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: