Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/1025/15-ц Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання Мишаковській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен банк Аваль») про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати кредитний договір № 014/4006/74/56454 від 08.06.2007 року, укладений між відповідачами недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що за умовами зазначеного договору банк надав її чоловіку, ОСОБА_3, кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 191011,20 доларів США на придбання квартири, згоду на укладення якого вона не надавала. Тому, просила задовольнити її позов та стягнути з відповідачів солідарно судовий збір.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. Апелянт вказує, що спірний договір суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки у порушення ст. 65 СК України, нею не була надана згода на його укладення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 08 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Райффайзен банк Аваль», було укладено кредитний договір № 014/4006/74/56454, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 191011 доларів США 20 центів (а.с.9-14).

Позивач дружина ОСОБА_3, посилаючись на те, що вказаний правочин був укладений без її згоди, просила визнати його недійсним, з підстав передбачених ст.65 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ст..65 СК України).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові №5 Пленуму від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» в п.25 роз'яснив, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави / іпотеки/ іншим із подружжя суди мають виходити з положення ст.65 СК України щодо порядку розпорядження майном, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосується права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив із того, що кредитний договір не може бути визнаний недійсним, з підстав ненадання згоди на його укладання одним із подружжя.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У зв'язку з наведеним не заслуговують на увагу посилання в апеляційні скарзі на те, що висновок суду стосовно не розповсюдження ст.65 СК України на право другого із подружжя щодо отримання кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: