Справа №: 398/2395/15-ц
"17" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Крімченко С.А
при секретарі Куліковій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит » про стягнення коштів,-
За умовами зазначеного Договору він запропонував Відповідачеві розмістити вклад, а останній погодився розмістити вклад на вказаних у Договорі умовах.
Відповідно до п. 1 Договору він вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок N 2630.0.115435.005 у сумі 230 доларів США на строк з 28 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою: www.fcbank.com.ua.
Пунктом 2 Договору встановлено, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору, Банк нараховує і виплачує йому проценти за ставкою 11.75 % річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № 2638.8.115435.005.
Як встановлено п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених п. 5.2 Основних умов.
Згідно з п. 7 Договору строк розміщення вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2 Основних умов.
Підписанням Договору він підтвердив факт свого ознайомлення та згоди з умовами банківського вкладу «Стандарт» (п. 8 Договору). Крім того, за умовами п. 9 Договору його підписанням він підтвердив факт усвідомлення та згоди з тим, що Основні умови разом з Договором складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Цим самим пунктом передбачено, що підписанням Договору він підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Договору, погоджується з їх положеннями у повному обсязі, бере на себе визначені ними права та обов'язки й зобов'язуюся безумовно їх виконувати.
У відповідності до п. 10 Договору він набуває чинності після його підписання обома сторонами з дня надходження коштів на вкладний рахунок і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором банківського вкладу.
За умовами п. 6.1.2 Основних умов він, як вкладник, має право після закінчення строку, визначеного договором-заявою та цими Основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу.
Пунктом 6.1.8 Основних умов також визначено, що він має право отримувати проценти за вкладом згідно з умовами, викладеними у договорі-заяві та у п.п. 4.2, 4.3 цих Основних умов.
Як встановлено п.п. 6.3.1, 6.3.2 Основних умов, банк зобов'язаний нарахувати та сплатити вкладнику проценти за вкладом згідно з умовами, що передбачені Договором; при припиненні дії Договору здійснити розрахунок, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу, та закрити вкладний рахунок.
27 березня 2015 року , в день закінчення строку дії Договору, він звернувся до Банку з письмовою заявою про повернення банківського вкладу зі строкового вкладного рахунку №2630.0.115435.005 шляхом видачі готівки , а дію договору-заяви про банківський строковий вклад( депозит) « Стандарт» на 5 міс. в іноземній валюті № 300131/124343/5-14 від 28.10.2014 року припинити.
Відповідачем його заява залишена без відповіді та задоволення - сума вкладу на його користь не повернута.
Вважає, що Банк повинен повернути йому всю суму вкладу разом з нарахованими процентами., а також сплатити 3% річні і інфляційні збитки.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з «явилися. Представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує і просить його задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з» явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III "Про банки і банківську діяльність").
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» ( далі Банк) укладений договір про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 5 місяців в іноземній валюті №300131/124343/5-14( ділі- Договір) .
За умовами зазначеного Договору позивач вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок N 2630.0.115435.005 у сумі 230 доларів США на строк з 28 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит».
Згідно умов договору за час користування коштами вкладу Банк нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 11.7 % річних. Нарахування процентів здійснюється Банком у порядку, визначеному п. 4.1.3 Основних умов. Капіталізація процентів, нарахованих на вклад, не проводиться. Нараховані проценти зараховуються вкладнику на рахунок, відкритий у банку № 2638.8.115435.005.
Згідно п.4 Договору Вкладник має право неодноразово поповнювати Вклад протягом всього строку , визначеного п.1 цього Договору-заяви, за згодою Банку, в порядку та на умовах, передбачених п.п.3.1-3.4 Основних умов.Мінімальна сума кожного поповнення складає 100 дол. США.
Позивачем згідно п.4 Договору поповнювався вклад.
27 березня 2015 року , в день закінчення строку дії Договору, позивач звернувся до Банку з письмовою заявою про повернення банківського вкладу зі строкового вкладного рахунку №2630.0.115435.005 шляхом видачі готівки , а дію договору-заяви про банківський строковий вклад( депозит) « Стандарт» на 5 міс. в іноземній валюті № 300131/124343/5-14 від 28.10.2014 року припинити.
Відповідачем його заява залишена без відповіді та задоволення - сума вкладу на його користь не повернута.
На час розгляду справи зобов»язання відповідача не виконані і депозитні кошти позивачу не повернуті.
Договір відповідно дост. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).
Відмова банку у поверненні ОСОБА_1 банківського вкладу, термін розміщення якого закінчився, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.
Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача банківського вкладу в звязку із закінченням строку договору підлягає задоволенню.
Аналіз положень ст.ст.192, 533 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дозволяє стверджувати, що при укладенні депозитного договору в доларах чи іншій валюті, а також при наявності у банку ліцензії, яка дозволяє йому здійснення операцій з валютними цінностями, заборгованість банку перед клієнтом за депозитним договором має бути повернута останньому добровільно чи в судовому порядку саме в іноземній валюті вкладу, а не у національній валюті гривні.
Відповідно до вимог ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
В Україні відсутня нормативна заборона укладення депозитних договорів у іноземній валюті.
Згідно правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року стягуються проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі частини другої статті 625 ЦК України.
Вимогу щодо стягнення процентів по банківському вкладу за заявою представника позивача залишено без розгляду.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11).
Як передбачено нормами Закону № 1282-ХІІ, індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Тому в задоволенні вимоги про стягнення інфляційних збитків необхідно відмовити.
Судові витрати стягнути з відповідача на користь держави.
Так, по майновим вимогам підлягає стягненню 1% ціни позову, максимальний розмір не більше 5 розмірів мінімальної зарплати, тобто 6090 грн.
Керуючись ст.ст. 625 , 629, 1058 ЦК України, ст..ст.209,215 ЦПК України,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит » на користь держави 6090 грн. судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано відповідачем протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий