Справа №667/494/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

за участю представника позивача Мазурик Олени Анатоліївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, законним представником якого є ОСОБА_2, про виселення, -

в с т а н о в и в :

Позивач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк", звернувся до суду із названим позовом, у якому просить виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: АДРЕСА_1

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив такі обставини.

ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_4 16.11.2006 року уклали кредитний договір № HECFGK00001725.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ "Приват банк" і клієнт 16.11.2006 року уклали договір іпотеки № HECFGK00001725, за умовами якого клієнт надав в іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить клієнту на праві власності на підставі договору купівлі - продажу.

Свої зобов'язання за кредитним договором перед ПАТ КБ "Приват Банк" позичальник ОСОБА_4 не виконав, а тому ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення і 04.10.2013 року суд виніс заочне рішення, звернувши стягнення на предмет іпотеки та виселивши ОСОБА_4.

Згідно довідки про склад сім'ї від 12.11.2013 року, у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 також прописані та проживають відповідач та її неповнолітній син ОСОБА_3

Виклавши зміст ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 Житлового кодексу України, позивач зазначив, що відповідачі та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, просив суд його задовільнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі. Заперечень на позов не надіслали.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, під розписку, яка міститься у матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази,суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 04.09.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HECFGK00001725 від 16.11.2006 року в розмірі 91792,70 доларів США, що за курсом 7.99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2013 року складає 733423,67 грн., було звернуто стягнення на 45/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, та виселено позичальника ОСОБА_4 із будинку.

Проте у будинку залишилися проживати інші особи.

Згідно довідки про склад сім"ї, виданої Органом самоорганізації населення №24 Комсомольського виконкому районної у місті ради, у спірному будинку проживають та зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його цивільна дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та їхній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Обставина щодо реєстрації відповідачки ОСОБА_2 підтверджується також довідкою ВАДР УДМС України в Херсонській області від 16.02.2015 року, згідно якої остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Статтею 39 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

У ч.ч. 2,3 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять будинок у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.п.43,44 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що відповідно до ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39,40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметами іпотеки, проводяться в порядку встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотеко держателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Так відповідно до п. п. 13.1.,13.6 Договору Іпотеки від 16.11.2006 року ОСОБА_4 гарантував, що предмет іпотеки знаходився у його власності, нікому не відчужений, та не знаходиться у спільній власності.

У зв'язку із наведеним суд виходить із того, що належними доказами не доведено, що на момент укладення договору іпотеки малолітній ОСОБА_3 мав право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки - житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" не встановлено порядку виселення дітей та обмежень на їх примусове виселення, у той час як ст. 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців і цей перелік не містить заборони на виселення дітей.

Відповідачі були обізнані щодо рішення банку про звернення стягнення на предмет іпотеки та про необхідність виселитись з будинку, оскільки на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення, від 18.11.2014 року №30.1.0.0/2-078 року, про що свідчить реєстр поштових відправлень - рекомендаційних листів з повідомленням №4926 від 24.11.2014 року.

Реєстрація відповідачки із дитиною у будинку передбачає їх проживання у будинку, відповідачка добровільно не знялася з реєстраційного обліку, а тому її необхідно виселити із будинку - предмету іпотеки.

Представником позивача надані докази того, що в будинку проживають інші, крім відповідачів, особи, дані поро яких невідомі.

Оскільки наявність осіб, зареєстрованих у будинку, на який звернено стягнення, фактичне проживання інших осіб у будинку, перешкоджатиме реалізації предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність виселення відповідачів та осіб, які зареєстровані у зазначеному будинку, або фактично проживають у будинку.

Предметом іпотеки є 45/100 частин будинку, а тому мешканці, які фактично проживають мають бути виселені із 45/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_1

Позивач просив покласти на відповідачів судові витрати.

До позовної заяви надані копії квитанцій від 30.12.2014 року про сплату судового збору за подачу позовів ПАТ "Приватбанк" до ОСОБА_4 (а.с.2,3), документів по сплаті судового збору за подачу позову до ОСОБА_2 у січні 2015 року не надано.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь спеціального фонду державного бюджету необхідно стягнути судові витрати, які складаються із розміру судового збору - 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст.3,4,10,11,60,88, 179,212, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.16 ЦК України, ст.40 Закону України "Про іпотеку", ст.109 ЖК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, законним представником якого є ОСОБА_2, про виселення, - задовільнити .

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, законним представником якого є ОСОБА_2, із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Виселити із житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, осіб, які зареєстровані у зазначеному будинку, або фактично проживають у будинку.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь спеціального фонду державного бюджету України судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя Черниш О.Л.