АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1075/15 Справа № 202/5905/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровськоі області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш», третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш», третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку(а.с.2-7).

Позивач зазначав, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 07.11.2012 року, працював на посаді електрозварювальника 6-го розряду. При працевлаштуванні заробітна плата визначена у розмірі 5000,00 грн.

Згідно наказу №1106/1 від 11.06.2013 року звільнений з підприємства за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, при звільненні розрахунок проведено не було.

02 липня 2013 року отримав довідку про заробітну плату за період роботи №0207/1, в якій було зазначено, що йому нарахована з листопада 2012 року по червень 2013 року заробітна плата у розмірі 5421,43 грн., та зазначено, що заробітна плата виплачена, що не відповідало дійсності.

З приводу неотриманої заробітної плати звернувся до суду за захистом порушеного права. Рішенням суду від 23 грудня 2014 року відповідача зобов'язано сплатити на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 5152,33 грн.

На виконання рішення суду отримав виконавчий лист №202/28091/13-ц від 14.02.2014 року, який надав до Індустріального ВДВС ДМЮ, де було відкрито виконавче провадження ВП №42172885. Рішення суду виконано у квітня 2014 року згідно платіжного доручення №77 від 16 квітня 2014 року.

24 квітня 2014 року винесена постанова Індустріального ВДВС про закінчення виконавчого провадження ВП №42172885.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що після звільнення 11.06.2013 року розрахунок по заробітній платі здійснено лише 16.04.2014 року, тобто, затримка по виплаті заробітної плати становить 10 місяців, та що оклад слюсаря зварювальника становить 1200,00 грн., позивач просив на підставі ст.117 КЗпП України стягнути з відповідача суму середньої заробітної плати з дня звільнення 11 червня 2013 року по день фактичного розрахунку 16 квітня 2014 року у розмірі 12000,00 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.56-58).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.67-72).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із відсутності підстав для застосування положень ст.117 КЗпП України, оскільки рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року, ухваленого по справі №202/28091/13-ц, встановлено, що при звільненні ОСОБА_2 відмовився отримати нараховані йому грошові кошти, з посиланням на неправильність розрахунку.

Однак такі висновки суду не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

При цьому відсутність фінансування та грошових коштів у підприємства, установи, організації не позбавляє його обов'язку з виплати належних працівникові грошових коштів та не звільняє від відповідальності за невиконання цього обов'язку.

По справі встановлено, що з 07.11.2012 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш», де працював на посаді електрозварювальника 6-го розряду.

Згідно наказу №1106/1 від 11.06.2013 року ОСОБА_2 звільнений з підприємства за власним бажанням за ст.38 КЗпП України(а.с.14).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь ОСОБА_2 стягнута заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 152,33 грн.(а.с.136-137)

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» добровільно рішення суду не виконало, у зв'язку з чим стягнення присуджених коштів не виплачених при звільненні проводилось у примусовому порядку.

Зазначені обствини підтверджуються заявою ОСОБА_2 до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про прийняття виконавчого листа до виконання, з відповідною відміткою Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2014 року, супровідним листом Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про направлення Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» постанови старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2014 року для відому та виконання, винесену на підставі виконавчого листа №202/28091/13-ц від 14.02.2014 року, що видав Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська(а.с.16, 53).

Фактично, присуджені до стягнення грошові кошти у розмірі 5 152,33 грн. надійшли на рахунок позивача 16 квітня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №77 від 16 квітня 2014 року та постановою старшого державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 24.04.2014 року(а.с.17-18).

Таким чином, наведені обставини свідчать, що після ухвалення рішення суду від 23 грудня 2013 року відповідач виплатив позивачу належні йому суми при звільненні 16 квітня 2014 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення середнього заробітку відповідно до положень ст.117 КЗпП України за період невиконання судового рішення, оскільки ст.117 КЗпП України встановлено обов'язок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме по собі звернення до виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України.

Відповідне роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України.

З огляду на викладене, та що невиплата належних звільненому працівникові сум є триваючим порушенням, яке не припиняється у результаті ухвалення рішення суду про їх стягнення з відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що у зв'язку з несплатою позивачу заборгованості після ухвалення судового рішення від 23 грудня 2013 року середній заробіток підлягає нарахуванню до дня фактичного розрахунку на підставі ч.1 ст.117 КЗпП України, тобто до 16 квітня 2014 року.

Правила обчислення середнього заробітку передбачені ч.2 ст.235 КЗпП України, ст.27 Закону України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями).

В п.п.6, 20, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями).

За положеннями п.2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, тобто, передують дню звільнення працівника з роботи. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна(годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 розділу ІV Порядку).

Як видно із справи №2/202/6327/2013, по якій ухвалено рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі у розмірі 5 152,33 грн., дослідженої в судовому засіданні апеляційної інстанції, заробітна плата позивача у травні, червні 2013 року, тобто за два місяці, що передували дню звільнення, відповідно становила: травень - 1200,00 грн.; червень - 400,00 грн., що підтверджується довідками Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» №0207/1 від 02.07.2013 року та №0710/1 від 07.10.2013 року та розрахунковими відомостями заробітної плати за травень, червень 2013 року(а.с.10, 48-49, 105 справи №2/202/6327/2013).

Відповідно до табелю робочого часу кількість робочих днів позивача у травні 2013 року визначена - 19 днів; у червні 2013 року - 7 днів(а.с.40-41 справи №2/202/6327/2013), а відтак середньоденна заробітна плата складає 61,53 грн. (1200,00 грн. + 400,00 грн. = 1600,00 грн. : 26 днів = 61,53 грн.). Зазначені документи долучені до матеріалів даної справи(а.с.122-137).

За положеннями ст.61 ЦПК України, яка передбачає підстави для звільнення від доказування, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим рішенням у цивільній справі №2/202/6327/2013 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування за час невиплати заробітної плати після звільнення, встановлена відсутність підстав для застосування положень ст.117 КЗпП України, оскільки позивач відмовився отримувати нараховану заробітну плату. Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року набрало законної сили(а.с.123-125, справа №2/202/6327/2013).

Разом з тим, як видно із справи, правовідносини між сторонами склались у тому числі після ухвалення зазначеного судового рішення, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку підлягають часткову задоволенню, а саме за період з часу набрання рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року законної сили, тобто з 02.01.2014 року по 15.04.2014 року.

За період з 02.01.2014 року по 15.04.2014 року кількість робочих днів становить: січень 2014 року - 17; лютий 2014 року - 20; березень 2014 року - 20; квітень - 11(оскільки виконано рішення 16.04.2014), таким чином затримка складає 68 робочих днів, а відповідно розмір середньої заробітної плати за вказаний період становить 4 184,72 грн.(68 робочих днів х 61,53 грн. - середньоденна заробітна плата), яка підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь ОСОБА_2.

В іншій частині вимоги ОСОБА_2 не грунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Сума 4 184,72 грн. до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» визначена без утримання податку й інших обов'язкових платежів.

На підставі ст.88 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш», третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заробітної плати з дня звільнення по день фактичного розрахунку, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за затримку розрахунку у сумі 4 184,72 грн., в решті зазначених вимог ОСОБА_2 відмовити. Сума до стягнення визначена без утримання податку й інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Промтепломаш» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-