Справа № 139/786/15
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.
секретаря судового засідання Хонькович Л.І.
з участю представника позивача Сауляка Є.В.
та відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № VIUWGL02021216 від 27 лютого 2007 року. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 8800 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,04 від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, з кінцевим терміном повернення 25 лютого 2027 року. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконувала, в результаті чого утворилася прострочена заборгованість по тілу кредиту 39,61 долара США, по відсотках 1225,47 долара США, по комісії 10,56 долара США.
Користуючись своїм правом достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, 14 вересня 2015 року Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом станом на 23 червня 2015 року на загальну суму 9283,99 доларів США, в тому числі: 7849,60 доларів США заборгованість за кредитом, 1356,73 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 10,56 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,10 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному об`ємі та суду пояснив, що на підставі відповідного договору 27 лютого 2007 року Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 8800 доларів США, які вона зобов`язувалась погашати у строки та у розмірах, встановлених договором. З липня 2014 року відповідач почала допускати прострочку платежів, а тому було прийнято рішення скористатися правом достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач підписала договір, що містив положення про можливість підвищення процентної ставки, з 2009 року сплачувала відсотки за підвищеною ставкою, а тому вважається такою, що прийняла умови, і зобов`язана їх виконувати.
Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 КК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору № VIUWGL02021216 від 27 лютого 2007 року (а.с. 10-13). Предметом договору є кредит, який був наданий ОСОБА_1 готівкою через касу у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 8800 доларів США на строк по 25 лютого 2027 року зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,04% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати.
Для виконання даного договору банк відкрив позичальникові рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за Договором.
Отже, суд не приймає до уваги такі необґрунтовані заяви відповідача, оскільки вони не узгоджуються та суперечать перерахованим вище належним доказам у справі.
Позичальник ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути кредит, сплатити відсотки та комісії у визначені Договором строки (п. 2.2.1., п. 2.2.2., п. 2.2.3. Договору).
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до п. 1.2. Договору заборгованість ОСОБА_1 за договором складається із заборгованості за кредитом, заборгованості з нарахованих відсотків, комісій, неустойок.
Відповідно до абзацу 2 п. 1.2 Договору, погашення заборгованості повинно було здійснюватись щомісяця в період з 24 по 29 число кожного календарного місяця у сумі 89,73 долари США.
Одним із видів порушення зобов`язання є неналежне виконання, зокрема порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Якщо умова виконання закріплена у договорі, вона є обов`язковою для сторін та є критерієм належності виконання.
При непогашенні кредиту в строки, встановлені Договором, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою (п. 3.7. Договору).
Із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-8) слідує, що відповідач позичальник ОСОБА_1 , своєчасно не надавала Банку грошові кошти для погашення заборгованості у розмірах, передбачених договором та з липня 2014 року почала вносити обов`язковий щомісячний платіж у меншому розмірі, ніж передбачено договором, що призвело до виникнення заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 2 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України, Банк - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині. Таке право Банку передбачено і в п. 2.3.7. Договору.
Отже, у разі невиконання, або неналежного виконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення, оплатити винагороди банку, комісію та пеню, а тому грошова вимога позивача до ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону.
Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання сторонами кредитного Договору (а.с. 10-13) (ст. 627 ЦК України).
Відповідач заявляє, що Банк на власний розсуд спрямовував внесені нею кошти на погашення складових кредитної заборгованості, а тому вважається майже непогашеним тіло кредиту.
Однак, така заява відповідача спростовується підписаним нею положенням п. 3.3 Договору, яким передбачено порядок і послідовність сплати елементів заборгованості з коштів, отриманих від Позичальника.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-8) слідує, що станом на 23 червня 2015 року у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту в сумі 39,61 долара США, а також тіло кредиту в сумі 7809,99 долара США. Отже, вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 7849, 60 доларів США підлягає до задоволення.
Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.
За користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (п. 3.1 Договору).
При порушенні позичальником зобовязань з погашення заборгованості за кредитом, передбачених п. 2.2.1, 2.3.3. Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,78 % на місяць від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день протрочення погашення, виходячи із фактичної кількості днів прострочки та 360 днів у році (п. 3.2).
Зазначені вище відсотки сплачуються позичальником понад щомісячні платежі, за весь період прострочення заборгованості за кредитом по день, що передує дню погашення простроченої заборгованості за кредитом включно.
Відсотки за користування кредитом нараховуються за період з дати списання коштів з кредитного рахунка до дати погашення кредиту в повному обсязі. Відсотки нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом. Відсотки нараховуються щомісяця за період з першої дати попереднього періоду сплати по дату, що передує першій даті поточного періоду сплати (включно). Дата погашення кредиту у розрахунок не включається, а повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня погашення кредиту в повному обсязі (п. 3.4 Договору).
Пунктами 2.3.1. та 6.2. Договору передбачена можливість змінити відсоткову ставку, зокрема, при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні. Враховуючи ці положення Договору, а також положення ст. 205 ЦК України про форми правочину та способи волевиявлення, обставину, що ОСОБА_1 з грудня 2009 року прийняла пропозицію зміни відсоткової ставки, суд вважає правомірним підняття відсоткової ставки. Крім того, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, тобто відповідач не була позбавленою права, при відсутності згоди або сумніву щодо певних умов кредитного договору, звернутись за наданням кредиту до іншої кредитної установи (іншого банку). З цієї підстави суд не може визнати обґрунтованими заперечення відповідача про те, що в цій частині Договір є недійсним.
Розрахунком заборгованості (а.с. 4-8) доведено, що ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1356,73 доларів США.
ОСОБА_1 зобов`язувалась сплачувати Банку комісію у розмірі та на умовах передбачених пунктами 1.1., 3.10 та 6,8 Кредитного договору. Згідно п. 1.1. передбачено щомісячну сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування, яка на момент укладення договору встановлюється у фіксованому розмірі і сплачується в зазначеному розмірі з дня списання коштів з кредитного рахунку до дати погашення кредиту у повному обсязі. Незалежно від кількості днів, що пройшли з дня закінчення останнього періоду сплати до дня погашення кредиту в повному обсязі, комісія сплачуєтья в розмірі, визначеному п. 1.1 Договору.
Станом на 23 червня 2015 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 10,56 доларів США (а.с. 4-8).
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пунктом 4.1 кредитного Договору визначено, що у разі порушення позичальником зобов`язання з погашення кредиту він сплачує Банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення платежу, але не менше 1 гривні (або суми у валюті кредиту, еквівалентної одній гривні за курсом НБУ на день сплати) (зворот а.с.12).
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
З доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості (а.с. 4-8) слідує, що станом на 23 червня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" нарахував ОСОБА_1 67,10 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, пояснень сторін слідує, що ОСОБА_1 неналежно виконує свої зобов`язання за кредитним договором, не ліквідовує заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені више норми законодавства та умови кредитного договору.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно, станом на 23 червня 2015 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № VIUWGL02021216 від 27 лютого 2007 року на загальну суму 9283,99 доларів США, в тому числі: 7849,60 доларів США заборгованість за кредитом, 1356,73 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 10,56 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 67,10 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
Прийнявши рішення про часткове задоволення позову і стверджуючи про обґрунтованість позовних вимог позивача, суд виходить з того, що після визначення Банком суми заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 23 червня 2015 року, остання частково сплачувала заборгованість. Так, з квитанцій від 16 липня, 18 серпня та 04 вересня цього року (а.с. 53), а також з виписки по рахунку за кредитним договором між сторонами (а.с. 54-60) слідує, що за цей період ОСОБА_1 ліквідувала 122 долара США боргу перед Банком.
За таких обставин, стягненню з ОСОБА_1 підлягає сума 9161,99 доларів США (9283,99 доларів США 120 доларів США = 9161,99 доларів США).
Відповідно до статті 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України.
Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 12 листопада 2003 року N 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.
Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, ОСОБА_1 прийняла на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мала будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.
Щодо визначення валюти стягнення, суд виходить із положень ч. 1 ст. 1054, 192, 533 ЦК України, ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також із висновків Верховного Суду України, викладених у судових рішеннях, зокрема, в постанові від 24 вересня 2014 року. Таким чином стягненню підлягає грошова сума в іноземній валюті (доларах США), а сплаті підлягає її еквівалент в гривні, що визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а в даному випадку: на день винесення судового рішення.
Відповідно до інформації Національного Банку України (а.с. 52), на 29 жовтня 2015 року встановлено офіційний курс гривні до долара США як 22,886491:1.
Отже, станом на день винесення цього судового рішення ОСОБА_1 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 9161 долар 99 центів США, що за офіційним курсом валюти складає 209685 гривень 80 копійок.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 3030 гривень 29 копійок судового збору (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись: кредитним договором № VIUWGL02021216 від 27 лютого 2007 року, ст. 525, 526, 530, 533, 536, 549-552, 610, 611, 612, 626, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту його проголошення в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.
Суддя: ___________