У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 та обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та протиправними дій експерта, визнання недійсною довідки про причини смерті, за касаційними скаргами обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4 на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року, касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що через необ'єктивність, неповноту, неточність висновків судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 про причини смерті її дочки ОСОБА_5, викладених в акті дослідження трупа останньої від 02 травня 2007 року, стало неможливим встановити причини її смерті. З уточненням позовних вимог позивача просила суд визнати неправомірними та незаконними дії експерта ОСОБА_4 та визнати недійсною довідку про причини смерті ОСОБА_5 № 41.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Визнано неповними дії судово-медичного експерта Новосанжарського відділення обласного бюро судово-медичної експерти Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров'я України ОСОБА_4 при проведенні судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, полягають у недотриманні вимог пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17 січня 1995 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров'я України на користь ОСОБА_3 900 грн. судових витрат за проведення експертизи.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції у частині задоволення позову ОСОБА_3 про визнання неповними дій судово-медичного експерта Новосанжарського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров'я України ОСОБА_4 про проведенні судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що полягають у недотриманні вимог пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17 січня 1995 року змінено, визначено зазначені дії неправомірними внаслідок їх неповноти. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційних скаргах обласне бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем при проведенні судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_5 недотримано вимоги пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом № 6 МОЗ України 17 січня 1995 року, внаслідок чого його дії підлягають визнанню неповними.

Змінюючи рішення суду першої інстанції у частині визнання дій відповідача неповними та визнаючи їх неправомірними внаслідок неповноти дій, апеляційний суд виходив з того, що саме такий спосіб захисту передбачений нормами ЦК України.

З таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та не ґрунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_4, як судово-медичний експерт Новосанжарського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи, на якого наказом від 18 квітня 2007 року № 24-від були покладені обов'язки по обслуговуванню Кобеляцького району, на підставі направлення слідчого прокуратури Кобеляцького району Полтавської області від 01 травня 2007 року провів судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_5, 1984 року народження (а. с. 44-46, 132-133 т. 2)

Згідно Акту судово-медичного дослідження № 41 від 02 травня 2007 року смерть ОСОБА_5 настала внаслідок утоплення, про що свідчать збільшені в об'ємі легені з розлитими на їх поверхні підплевральними крововиливами (плями Рассказова-Луковського), цяткові крововиливи на поверхні серця (а. с. 46 т. 2).

Відповідно до ч. 4 ст. 285 ЦК України у разі смерті фізичної особи члени її сім'ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Порядок проведення судово-медичного дослідження трупа регламентовано «Правилами проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи» (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України № 6 від 17 січня 1995 року.

Пунктом 2.2 Правил визначено оптимально-мінімальний набір заходів (стандарт якості), виконання яких обов'язкове при проведенні експертизи трупів. Відхилення від стандарту в бік зменшення недопустиме. Зокрема, підпунктами 2.2.14.в та 2.2.2.а встановлені вимоги щодо дослідження трупів у разі утоплення.

Відповідно до п. 2.2.14.в до звичайного обсягу розтину додаються обов'язковий розтин пазухи основної кістки, для судово-токсикологічного дослідження надсилаються кров і сеча для визначення наявності і концентрації спиртів (будь-яка концентрація етилового спирту в крові трупа при даному виді смерті не повинна підлягати оцінюванню ступеня алкогольного сп'яніння потерпілого); при виражених ознаках утоплення внутрішні органи для судово-гістологічного дослідження або не беруть, або надсилають в архів.

У випадках з нез'ясованими обставинами справи і особливо у випадках, що можуть мати кримінальний характер, або при гнилісних змінах трупа для судово-гістологічного дослідження надсилається комплект кусочків внутрішніх органів, зазначений у п.2.2.2.а, до якого додають для виявлення наявності діатомового планктону нерозрізану нирку, рідину з пазухи основної кістки, не менш як 5 г кісткового мозку зі стегневої кістки (також можна крайовий відділ печінки, селезінки, серце) і обов'язково тканина легені для контролю.

Апеляційний суд, посилаючись на наявні у справі письмові докази, а саме:

- висновок службової перевірки дій судово-медичного експерта ОСОБА_4 при проведенні судово-медичних досліджень та судово-медичних експертиз трупів гр-ки ОСОБА_5 і гр-ки ОСОБА_8, за результатами якої ОСОБА_4 наказом по бюро № 30-од від 30 листопада 2010 року попереджений про недопущення порушень вимог Наказу № 6 МОЗ України при виконання судово-медичного дослідження трупів (а. с. 135-139 т. 2);

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 09-к від 28 лютого 2011 року, проведеного Черкаським обласним бюро судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_5, 1984 року народження, на підставі направлення слідчого прокуратури Черкаської області від 06 грудня 2010 року (а. с. 50-68 т. 2).

- лист Державної установи «Головного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я України № 3141/3 від 17 грудня 2013 року (а. с. 195 т. 2);

- висновок експертизи за матеріалами справи № 172-КЕ/2014/пп від 30 липня 2014 року, проведеної судово-медичною експертною комісією Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи на підставі ухвали Козельщинськеого районного суду Полтавської області від 29 квітня 2014 року, постановленої в даній цивільній справі (а. с. 135,141-154 т. 3), дійшов висновку, що зміст Акту № 41, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_4, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_5, не відповідає у повному обсязі вищевикладеним вимогам Правил, а отже його дії є неправомірними у розумінні невідповідності вимогам нормативного акта, який регулює діяльність судово-медичного експерта при дослідженні трупа.

При цьому апеляційний суд не звернув уваги, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2008 року, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 291 КК України (порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, а також правил, норм і стандартів виготовлення, переобладнання, ремонту транспортних засобів, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки). Висновок експерта № 41а від 04 жовтня 2007 року, складений при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_5, був одним з доказів по даній кримінальній справі, в якому було визначено причину смерті ОСОБА_5 - утоплення, який був погоджений та підтверджений експертом ОСОБА_4 (а. с. 57-61, 69-74 т. 3).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тобто апеляційний суд, задовольняючи частково позов, вдався в переоцінку доказів та обставин, встановлених у кримінальній справі, вирок, по якій набрав законної сили.

Таким чином апеляційним судом у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційні скарги обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко