Провадження № 4-с-164/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Кучерини Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Анатолійовича, зацікавлені особи: Міністерство освіти і науки України, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

встановив:

13.05.2015 заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просить:

-визнати незаконною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер І.А. від 03.08.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47584092;

-скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер І.А. від 03.08.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47584092;

-зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер І.А. у триденний строк вжити заходів, спрямованих на виконання судового рішення а саме: встановити службову особу Міністерства освіти і науки України, в межах компетенції якої є виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 у справі №760/25589/14-ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді ректора Національного університету харчових технологій та звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду такої особи до виконання зобов'язань за рішенням;

-зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер І.А. вжити заходів, спрямованих на встановлення посадових осіб Міністерства освіти і науки України, які не виконали вимогу від 09.06.2015 №20-2.42/17 та притягнення їх до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що 18.05.2015 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкер І.А. відкрито виконавче провадження № 47584092 із виконання виконавчого листа №2/760/716/15 виданого 08.05.2015 Солом'янським районним судом м. Києва на виконання рішення від 19.02.2015 у справі №760/25589/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, треті особи: виконуючий обов'язки ректора Національного університету харчових технологій ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказу та поновлення на роботі.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР ДВС України Кошкер І.А. від 03.08.2015 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № 47584092.

Заявник вважає, що постанова старшого державного виконавця ВПВР ДВС України Кошкер І.А. від 03.08.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47584092 є протиправною та передчасною.

На його думку з постанови старшого державного виконавця ВПВР ДВС України Кошкер І.А. від 18.05.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47584092 вбачається, що державний виконавець з усіх повноважень наданих Законом України «Про виконавче провадження» обмежився, лише накладенням штрафу та направленням повідомлення до правоохоронних органів про притягнення до відповідальності Міністерства освіти і науки України без покладення відповідальності, всупереч Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення суду на посадову особу, яка очолює боржника - Міністра освіти і науки України ОСОБА_5

Також вважає, що оскільки він має бути поновлений на посаді рішенням Міністерства освіти і науки України відповідальність передбачену ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» має нести, як Міністерство освіти і науки України в цілому так і ОСОБА_5 - міністр, який очолює відповідне Міністерство.

Таким чином на думку заявника при винесені постанови старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України Кошкер І.А. від 03.08.2015 про закінчення виконавчого провадження № 47584092 не вчинено всіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 у справі №760/25589/14-п.

Крім того, заявник зазначає, що на часткове виконання вимог закону (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»), старшим державним виконавцем Попів Р.І. було складено вимогу № 20-2.42/17, якою боржника було зобов'язано виконати рішення суду, та, одночасно, надати пояснення про причини невиконання судового рішення у добровільному порядку. Зазначена вимога з боку посадових осіб боржника була залишена без реагування.

Однак державним виконавцем Кошкер І.А. зазначена вимога та бездіяльність за наслідками її подання боржнику була залишена поза увагою.

На думку заявника, єдина дія, вчинена державним виконавцем Кошкер І.А. в межах виконавчого провадження - накладення штрафів на боржника в порядку ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» є такою, що не спрямована на примусове виконання рішення суду, оскільки штраф, покладений на державний орган, жодним чином не матиме своїм наслідком примушення чиновника до виконання вимог закону. Більше того, ст. 89 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, в тому числі, покладання штрафу на посадових осіб, що також, в супереч положенням та меті ЗУ «Про виконавче провадження», державним виконавцем Кошкер І.А. було залишено поза увагою.

Отже, на думку заявника, з викладеного слід зробити висновок про невжиття державним виконавцем Кошкер І.А. всіх передбачених законом заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

Також звертає увагу суду на те, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення. У зв'язку з цим, вказує, що невиконання рішення суду порушує його право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 підтримав вимоги викладені в скарзі і просив їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи Міністерства освіти та науки України ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги заявника не визнав і просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Представник зацікавленої особи відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, та особа дії, якої оскаржуються, в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. За таких обставин суд знаходить можливим розглянути справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників заявника та зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.05.2015 Солом'янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист за рішенням у справі №760/25589/14-ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді ректора Національного університету харчових технологій з 17.11.2014.

13.05.2015 вказаний виконавчий лист пред'явлений стягувачем ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_8 до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби.

Як слідує з матеріалів виконавчого провадження, 18.05.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47584092 з виконання виконавчого листа №2/760/716/15 виданого 08.05.2015, зобов'язано боржника - Міністерство освіти та науки України виконати рішення суду негайно.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника супровідним листом від 20.05.2015 за вих. №20-2.17/42.

У зв'язку з невиконанням боржником рішення суду у визначений в постанові про відкриття провадження у справі строк, 09.06.2015 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця за вих. №20-2.42/17, відповідно до якої боржника Міністерство освіти і науки України зобов'язано в 3-ий строк з моменту отримання вимоги виконати рішення Солом'янського районного суду м. Києва, на підставі якого видано виконавчий лист №2/760/716/15 від 08.05.2015. В строк до 12.06.2015 повідомити відділ про стан виконання вищевказаного рішення суду з наданням підтверджуючих документів щодо його виконання.

19.06.2015 державним виконавцем складено акт, відповідно до якого встановлено, що на час складання вказаного акту рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді ректора Національного університету харчових технологій з 17.11.2014 боржником - Міністерством освіти та науки України, - не виконане.

22.06.2015 Міністерством освіти та науки України на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби направлено лист про зупинення виконавчого провадження. Дане клопотання мотивоване тим, що міністерством у відповідності до положень ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» на час надходження вимоги державного виконавця проведено конкурс на заміщення вакантної посади ректора Національного університету харчових технологій, за результатами якого укладено контракт з переможцем конкурсу ОСОБА_4 Враховуючи, що посада ректора навчального закладу є виборною і нормами КЗпП України не передбачено можливості визнання трудового договору (контракту) недійсним, не передбачена реституція, а також поворот виконання та на дані правовідносини не розповсюджується норми ст. 40 КЗпП України міністерство не може виконати рішення Солом'янського районного суду м. Києва у справі №2/760/716/15. Дане рішення потребує детального роз'яснення, оскільки його виконання міністерством порушить права третіх осіб у зв'язку з тим, що процедура звільнення законно вибраного ректора навчального закладу, на виконання рішення суду не передбачена законодавством України.

03.07.2015 державним виконавцем Кошкером І.А. винесено постанову, якою відповідно до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду на боржника Міністерство освіти і науки України накладено штраф у розмірі 680 грн.

Копія постанови про накладення штрафу направлена на адресу боржника супровідним листом від 06.07.2015 за вих. №20-2.42/17.

22.07.2015 державним виконавцем Кошкером І.А. винесено постанову, якою відповідно до ст.ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання рішення суду на боржника Міністерство освіти і науки України повторно накладено штраф у розмірі 1360 грн.

Копія постанови про накладення штрафу направлена на адресу боржника супровідним листом від 22.07.2015 за вих. №20-2.42/17.

31.07.2015 державним виконавцем Кошкер І.А. на адресу Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві направлено подання щодо вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності службових осіб Міністерства освіти і науки України за умисне невиконання виконавчого листа №2/760/716/15, виданого 08.05.2015 Солом'янським районним судом м. Києва.

03.08.2015 державним виконавцем Кошкером І.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №47584092 на підставі п. 11, ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінюючи дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження №47584092 суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 1 квітня 1999 року №606-XIV.

Згідно даного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України №606-XIV визначає права та обов'язки державного виконавця. Зокрема, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина 2 статті 11 Закону №606-XIV визначає, що державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження визначено у главі 3 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому у глави 4-8 включено спеціальні норми, якими регламентовано особливості здійснення окремих заходів виконавчого провадження. Зокрема, главою 7 Закону №606-XIV урегульовано питання пов'язані з виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Згідно ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Згідно ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Порядок притягнення осіб до відповідальності за правопорушення, вчинені під час виконавчого провадження, здійснюється відповідно до статей 89 та 90 Закону №606-XIV.

Статтею ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження», за порушення вимог цього Закону, невиконання законних вимог державного виконавця фізичними, юридичними чи посадовими особами, несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, а також неповідомлення боржником про зміну місця проживання чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом державного виконавця винні особи несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи іншим чином порушує вимоги закону про виконавче провадження, державний виконавець складає акт про порушення і звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, з наведених положень закону слідує, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.02.2015 у справі № 760/25589/14-ц про поновлення ОСОБА_1 на посаді ректора Національного університету харчових технологій з 17.11.2014 підлягає виконанню у порядку визначеному главою 7 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що заходи виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду здійснено держаним виконавцем у відповідності до ст.ст. 75-76 Закону.

При цьому, виходячи з фактичних обставин справи, суб'єктом відповідальності за невиконання рішення суду у відповідності до положень ст.ст. 75, 76 Закону України «Про виконавче провадження» є Міністерство освіти і науки України. Отже, доводи заявника, про те, що державним виконавцем не було покладено відповідальність за невиконання рішення суду на Міністра освіти і науки України, чим порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», слід вважати безпідставними.

Не можуть бути прийняті судом і доводи заявника про те, що накладення штрафів на боржника Міністерство освіти і науки України в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» не спрямоване на примусове виконання рішення суду. Така позиція заявника прямо протирічить положенням ст.ст. 75, 89 Закону України №606-XIV.

Також за положеннями ст. 89 Закону України №606-XIV, відповідальність за невиконання рішення про поновлення на роботі покладається саме на боржника. Згідно ст. 8 Закону України №606-XIV Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом, в даній справі - Міністерство освіти та науки України. В той же час державний виконавець не вправі на власний розсуд проводити заміну сторони виконавчого провадження. Таким чином, доводи заявника про те, що держаний виконавець задля примусового виконання рішення в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був накласти стягнення на посадових осіб Міністерства освіти і науки України на думку суду є необґрунтованими.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з нормами діючого законодавства, а рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 2 ст 49 Закону України «Про виконавче провадження» виходячи з фактичних обставин справи є правомірним.

В той же час, суд погоджується з доводами заявника про те, що невиконання боржником Міністерством освіти та науки України рішення суду, яке набрало законної сили, порушує право заявника на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також положення прямо порушує норми ст. 124 Конституції України.

Однак, порушення права заявника не можуть бути усунуті діями державного виконавця, оскільки останнім у відповідності до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в повному обсязі вжито передбачені Законом заходи щодо виконання рішення, за яким боржника зобов'язано особисто вчинити певні дії.

Разом з цим, державний виконавець як посадова особа відповідно до ст. 19 Конституції України зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Анатолійовича, зацікавлені особи: Міністерство освіти і науки України, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: