Провадження № 2/344/1113/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

позивача ОСОБА_1, його представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Івано-Франківського міського суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «ФК «Довіра і гарантія», в якому вказано, що між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір позики, умови якого позивач виконав повністю. На забезпечення зазначеного договору було укладено договір застави транспортного засобу. Відповідач уклав договір факторингу, за яким передав ТОВ «Довіра і гарантія» право вимоги за договором позики. Тому позивач вважає, що відповідач повинен видати йому документ про виконання умов позики і припинення відносин позики та відносин із його забезпечення заставою.

17/06/2015 р. позивач подав заяву про збільшення позову, в якій просив суд про визнання договору застави транспортного засобу від 11/09/2006 р. припиненим 30/12/2013 р. та про підтримання прохання за первісною позовною заявою про видачу позивачу документу про виконання умов позики.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, що в ньому зазначені.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов з тих підстав, що відповідачем було укладено договір факторингу, за яким право вимоги до позивача перейшло до ТОВ «Довіра і гарантія», у кредитора договором позики все ще наявні права вимоги щодо невиконаної частини зобов`язання, а тому зобов`язання не виконано у повному обсязі.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10/12/2013 р. за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_4 задоволено частково позов та стягнуто солідарно з з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» 11675,69 гривень заборгованості по відсотках за користування кредитом за договором № 0 на суму 14400 доларів США з урахуванням зобов`язання за договором поруки №00-П та витрати з оплати судового збору в сумі 116,76 гривень.

При цьому відповідно до змісту судового рішення вирішено спір щодо розрахунку вимог за позовом про стягнення заборгованості на 25/11/2013 р.

Однак відповідно до змісту судового рішення місцевого суду право вимоги про стягнення суми позики у позивача відсутнє, проценти за користування позикою стягнуто частково з урахуванням строку існування права вимоги на стягнення суми позики та стягнуто за період з 25/02/2008 р. по 22/08/2011 р., на час завершення виконавчого провадження щодо стягнення суми позики. Спір в частині пені в сумі 3735,05 гривень та 5052,37 гривень вирішено відмовою в позов в цій частині.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17/02/2014 р. вказане рішення місцевого суду залишено без змін. В ухвалі зазначено, що 06/03/2008 р. судовим наказом Калуського міськрайонного суду стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 77257,13 гривень заборгованості за договором кредиту на користь ПАТ «Укрсиббанк».

Постановою державного виконавця від 30/11/2011 р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу.

Тому рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10/12/2013 р. обґрунтовано відмовлено в позові ПАТ «Укрсиббанк» в частині вимоги про стягнення тіла кредиту в сумі 25778,70 гривень.

Також у рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17/02/2014 р. вказано, що місцевим судом відмовлено в позові в частині пені з підстав пропуску позовної давності.

30/12/2013 р., 17/03/2014 р., 07/07/2014 р., 18/09/2014 р. позивач подав ПАТ «Укрсиббанк» заяву про надання йому довідки про повне виконання зобов`язання за договором позики.

Позивач не надав суду доказу того, що ним було подано заяву про надання довідки ТОВ «Довіра і гарантія».

Відповідно до п. 2.1. умов договору про надання споживчого кредиту № 0 від 11/09/2006 р. забезпечення зобов`язань позичальника здійснюється заставою транспортного засобу та іншими речами позичальника (п. 2.2).

Відповідно до п. 4.1. та 4.2. вказаного договору позики позичальник зобов`язався сплачувати позикодавцеві комісії та інші платежі.

В п. 4.6. вказаного договору позики позичальник зобов`язався сплатити комісії у випадках, передбачених в п.п. 2.3., 4.9, 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. договору позики.

11/09/2006 р. між позивачем та ПАТ «Укрсиббанк» було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого на забезпечення спірного договору позику позивач передав у заставу зазначений в договорі транспортний засіб FAW CA1051k АТ3361АН.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже раніше судами України не було вирішено питань щодо сплати або стягнення комісії за спірним договором. При цьому позивач не звертався до свого нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» про надання йому спірної довідки.

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 46885227 обтяжувача ПАТ «Укрсиббанк» замінено на ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» на підставі договору факторингу від 20/04/2015 р.

Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач просив суд залучити до участі в справі ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» в якості співвідповідача у зв`язку з тим, що первісний кредитор уступив право вимоги за спірним договором позики.

Представник відповідача надав суду пояснення про те, що первісний кредитор уступив право вимоги за спірним договором позики.

Відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже обставину заміни кредитора в спірних відносинах визнали усі учасники. Однак вказана обставина також підтверджується інформацією з відповідного державного реєстру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦПК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

На підставі ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом наведеної статті, в разі заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним.

Таким чином будь-які вимоги до первісного кредитора не можуть бути заявлені оскільки він не є стороною правовідношення, з якого виник спір.

Отже позов в частині прохань звернених до ПАТ «Укрсиббанк» позбавлений будь-яких правових підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

Необхідно відзначити, що зміст договору передбачає для кредитора можливість заявити до позивача вимоги майнового характеру, які раніше ще не заявлялись, і щодо яких спір не вирішувався.

В свою чергу припинення договору означатиме позбавлення кредитора права вимоги до позивача, що передбачено умовами договору.

Однак безпідставне позбавлення кредитора права вимоги до боржника було б порушенням прав такого кредитора.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не доведено перед судом тієї обставини, що ним виконано усі зобов`язання за спірним договором, а у кредитора відсутні будь-які претензії майнового чи немайнового характеру до позивача.

Повне погашення заборгованості по кредиту матиме місце у разі відсутності у відповідача вимог до позивача. Однак в судовому засіданні представник відповідача надав пояснення про те, що у відповідача все ще є право вимоги майнового характеру до позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк», ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» про визнання договору застави транспортного засобу від 11/09/2006 р. припиненим 30/12/2013 р. та про зобов`язання видати документ про повне виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0, відмовити.

в проханні позивача про компенсацію судових витрат, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський