У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_5 правонаступником якого є ОСОБА_6, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 1 709 375,98 грн, яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 22 494,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 295 563,86 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5483,07 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 72 043,87 грн; суми пені за прострочення виконання зобов'язання - 1 341 768,25 грн.

Позов мотивовано тим, що 10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 23043,25 доларів США зі сплатою 11,99% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки. Відповідно до умов факторингу від 25 червня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором від 10 вересня 2008 року. У зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, станом на 13 серпня 2014 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 1709375,98 грн, яка складається з залишку заборгованості за кредитом - 22494,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 295563,86 грн; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5483,07 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 72043,87 грн; суми пені за прострочення виконання зобов'язання - 1341768,25 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача у межах вартості спадкового майна заборгованість за кредитним договором, яка станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 становить 295760,69 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом - 22 494,59 доларів США, що еквівалентно 295 563,86 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 14,98 доларів США, що еквівалентно 196,83 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Представник ОСОБА_6, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відповідач ОСОБА_5 у зв'язку із чим договір поруки, укладений між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 є припиненим, тому підстави для стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором як з поручителя відсутні. Крім того, позивачем пропущено строк пред'явлення вимог до спадкоємців.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції , посилаючись на положення ст. ст. 526, 608, 1049, 1054, 1216, 1218, 1282, 1281 ЦК України, виходив з того, що відповідач ОСОБА_6 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5, кредитор ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, у встановленому законом порядку пред'явили свої вимоги до спадкоємців, направивши їх до нотаріальної контори. Станом на момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 його заборгованість за тілом кредиту складала 22494,59 доларів США, що еквівалентно 295 563,86 гривень, за відсотками 14,98 доларів США, що еквівалентно 196,83 гривень. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача вказаної заборгованості, як із спадкоємця боржника в межах вартості спадкового майна.

З такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з порушенням норм процесуального права, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 23043,25 доларів США зі сплатою 11,99 % річних з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2015 року.

В забезпечення виконання боргових зобов'язань за цим договором, 10 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки.

За договором купівлі - продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5

Відповідно до умов Факторингу від 25 червня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, заборгованість станом на 13 серпня 2008 року становить 1709375,98 грн, що складається з залишку заборгованості за кредитом - 22494,59 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 295563,86 гривень; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 5483,07 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 72043,87 гривень; суми пені за прострочення виконання зобов'язання - 1341768,25 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, який помер у 2008 році, та ОСОБА_6 про солідарне стягнення кредитної заборгованості, як з боржника та поручителя. У якості правових підстав позову посилався на ст.ст. 509-510, 525-527, 530, 610, 612, 625, 1049, 1054 ЦК України.

В ході розгляду справи позивач не змінював ні підстави, ні предмет позову, ні зміст позовних вимог.

Розглядаючи даний спір місцевий суд відмовив у задоволенні позову до поручителя саме з підстав припинення договору поруки в силу смерті боржника за основним зобов'язанням, звернувши при цьому, увагу на пропуск позивачем строку пред'явлення вимог до спадкоємців, яких фактично позивач не заявляв.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st11> суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач ( ст. ст. 11, 27, 31 ЦПК України).

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в суді апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказана стаття ЦПК України надає апеляційному суду можливість вийти за межі доводів апеляційної скарги, але за межі позовних вимог апеляційний суд вийти не може.

Апеляційний суд, розглядаючи справу, у порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, заявлених позивачем у суді першої інстанції, та ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договору в межах вартості спадкового майна, як зі спадкоємця боржника, фактично змінивши підстави позову та процесуальний статус ОСОБА_6, визначений позивачем, з поручителя на спадкоємця боржника. При цьому не врахував, що у суді першої інстанції позивач таких вимог, зокрема про стягнення заборгованості зі спадкоємця боржника в межах вартості отриманого у спадок майна не заявляв, підстав позову, якими є солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя не змінював.

Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника та поручителя, які були ним заявлені та були предметом розгляду в суді першої інстанції, апеляційним судом взагалі не розглядалися та відповідне рішення не ухвалювалося.

Крім того, не надано жодної оцінки тому факту, що позов був пред'явлений у серпні 2014 року до ОСОБА_5, який помер ще до подання позову у 2008 році.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд належним чином не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги. Свої висновки належним чином не мотивував.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська