РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року Справа № 561/513/15-ц

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

секретар Расевич Г.І.

за участі позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом її вселення до вказаного будинку та зобов'язання відповідача не чинити їй перешкод у користуванні ним.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що їй належить 5/8 частин вказаного житлового будинку. Решта по 1/8 частин у цьому будинку належить відповідачу, її малолітній дочці ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньому ОСОБА_4 Проте, у цьому будинку проживає та користується ним лише відповідач та її дочка.

Відповідач чинить їй перешкоди у доступі до будинку, не дає можливості вселитися до нього. З приводу чого вона зверталася до Зарічненського РВ УМВС України в Рівненській області, Зарічненської селищної ради. Свою відмову у її вселенні та наданні вільного користування належною їй часткою у цьому майні відповідач мотивує тим, що частки співвласників у натурі в цьому будинку не виділені.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечила, покликаючись на те, що підстави для вселення позивача до вказаного будинку відсутні, оскільки частки співвласників у цьому житловому будинку не виділені в натурі. Між сторонами склалися неприязні стосунки, позивач часто буває у нетверезому стані та влаштовує сварки і різного роду конфлікти, при цьому порушуються інтереси її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає у вказаному будинку та має у власності 1/8 його частини.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_1 від 15.07.2014р., № 33947415 від 20.02.2015р. вбачається, що позивачу ОСОБА_1 належить 5/8 частини житлового будинку НОМЕР_2 з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1.

Сторонами не заперечувалася та обставина, що відповідачу та її малолітній дочці ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 належить по 1/8 частині у вказаному будинку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зі змісту ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1- ч. 3 ст. 319 ЦК України вбачається, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України вказує на те, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Ч. 1 - ч. 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З пояснень сторін вбачається, що згоди про порядок користування зазначеним житловим будинком між ними не досягнуто.

Судом також встановлено, що відповідач чинить позивачу перешкоди у вільному доступі та користуванні вказаним житловим будинком, що також підтверджується як поясненнями самих сторін, так і наданими ними письмовими доказами, зокрема, зверненням позивача до Зарічненського РВ УМВС України в Рівненській області від 15.10.2014р. з приводу перешкод ОСОБА_2 у доступі до будинку та реєстрацією цього повідомлення, заявою позивача до Зарічненської селищної ради від 11.06.2015 року.

Наведене також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які показали, що 21.05.2015 року у складі комісії виїжджали до спірного житлового будинку з приводу звернення відповідача ОСОБА_2 про порушення інтересів малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1, яка влаштовує сварки та конфлікти, вживає спиртні напої та має намір вселитися до будинку, в якому частки співвласників в натурі не виділено та проти вселення останньої ОСОБА_2 заперечувала.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача доведеними. Відповідачем не спростовано того, що нею не чиняться перешкоди позивачу у користуванні спірним житловим будинком та підстави для її вселення відсутні. ЇЇ покликання на те, що при цьому порушуються інтереси її дитини, оскільки частки у спільному будинку в натурі між співвласниками не виділено не заслуговують на увагу.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 - ч. 3 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 356, ч. 1 - ч. 3 ст. 358, ст. 391 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок НОМЕР_2, що на АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком НОМЕР_2 з надвірними будівлями, який знаходиться на АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічненський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Снітчук Р.М.