пр. № 2/759/4461/15
ун. № 759/9758/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Макаренко В.В., розглянувши матеріали позовної заяви адовоката ОСОБА_1 до старшого прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва Речицької Наталії Андріївни про захист честі, гідності та ділової репутації адвоката, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.06.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача моральної шкоди завданої йому в розмірі 60 000 грн. та судових витрат. Цивільну справу передано судді 22.06.2015 року.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридичні факти, на основі яких він обґрунтовує свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в зазначених розмірах, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, позивач посилається на те, що старший прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва Речицька Н.А. ототожнила та порівняла позивача, адвоката з підозрюваним, що було зроблено в присутності прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва Паламарчук Я.А. та працівниками податкової міліції слідчого СУ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС в м. Києві Височина В.В., чим приниженого його честь, гідність та ділову репутацію, як адвоката при виконанні його службових обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Однак позивачем в позовній заяві не зазначено, яка саме інформація, що розповсюджувалася, порушує і яким чином його немайнові права та є недостовірною, а також не викладено обставин щодо підтвердження її недостовірності та/або невідповідності, у зв'язку з чим позивач має викласти обставини із зазначенням конкретної інформації, яку позивач просить спростувати, та зазначити посилання на докази в підтвердження даних обставин справ.

Також з позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, проте у позовній заяві не викладено обставин, тобто юридично значимих фактів, на основі яких він обґрунтовує заявлений розмір по відшкодуванню моральної шкоди, та не надає жодних доказів на підтвердження зазначеному.

З викладеного вбачається, що позивач не викладає обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди і порядок її стягнення з вказаного відповідача, а також не викладає, в чому саме полягає ця шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно відповідачами, якій причинний зв'язок між відповідними обставинами.

Крім того, позивач в порушення п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», не зазначив посилання на докази, які б підтверджували обставини в обґрунтування його вимог та його міркування, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди саме в заявленій ним сумі.

Більш того, в позовній заяві не викладені обставини щодо суб'єктивного права позивача вимоги компенсації моральної шкоди.

Таким чином, в поданій позовній заяві не окреслений предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги до відповідача відповідно до норм матеріального права, а саме, які права позивача порушені, якими діями відповідача, який характер мають правовідносини, що виникли між позивачем та з відповідачем саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких порушених прав позивача, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача з відповідачів, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, оскільки відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується, а суд при прийнятті позову зобов'язаний встановити відсутність підстав для повернення позову і наявність передумов для відкриття провадження у справі - наявність правовідносин сторін, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, і пред'явлення вимоги, яка не є байдужою до права.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст.119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адовоката ОСОБА_1 до старшого прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва Речицької Наталії Андріївни про захист честі, гідності та ділової репутації адвоката - залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном три дні з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.В. МАКАРЕНКО