Справа № 451/841/15 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/783/6004/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання -Глинського О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою заяву представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача - ОСОБА_3, просить таку скасувати.

В апеляційній скарзі вказує на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає про те, що звертався до Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зі заявою про факт шахрайства, яке скоїла ОСОБА_4 під час продажу його квартири по АДРЕСА_2. Крім того, вказує і на звернення ним до Франківського районного суду м.Львова з позовною заявою про визнання недійсною довіреності та договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, за результатом розгляду якої постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, яку в подальшому скасовано Апеляційним судом Львівської області, а справу направлено до суду першої інстанції. Крім того, апелянт звертався в правоохоронні органи із заявами по факту підробки підпису, розписки на суму 25000 доларів США ( 300000 грн.). Вважає, що його легко ввести в оману, оскільки лікується в психіатричній лікарні та є інвалідом ІІ групи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відпові дачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із співмірності виду забезпечення позову із позовними вимогами та врахував, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З наведеними мотивами погоджується і колегія суддів, однак вважає, що судом першої інстанції обрано неналежний вид забезпечення позову.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 16.07.2014 року, відповідач ОСОБА_2 купив у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Згідно з позовною заявою, позивач просить стягнути з відповідача 420611 грн.51 коп. заборгованості за договором позики та розпискою.

У зв`язку з наявним спором судом забезпечено позов з метою усунення можливості утруднення виконання рішення суду, накладено арешт на квартиру відповідача.

Однак, як встановлено в суді апеляційної інстанції, зокрема з пояснень апелянта, у зв`язку з накладенням арешту на спірну квартиру ОСОБА_2, як власник цієї квартири, позбавлений можливості зареєструвати своє місце проживання за відповідною адресою і як наслідок, користуватися власною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Вчинення апелянтом таких дій, як реєстрація свого місця проживання у квартирі АДРЕСА_1, не суперечить закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за доцільне змінити вид забезпечення позову з арешту квартири на заборону відчужувати квартири, який в більшій мірі відповідатиме заявленим вимогам за позовою заявою та інтересам відповідача як власника квартири.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відтак, постановлену ухвалу про забезпечення позову слід змінити в частині накладення арешту на квартиру та визначити забезпечення позову шляхом заборони відчужувати квартиру.

Керуючись п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.313, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 15 липня 2015 року змінити в частині визначених заходів забезпечення позову, змінивши накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на інший вид забезпечення позову - заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.