Справа № 2/489/3260/2015
УХВАЛА

27 жовтня 2015 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії по справі № 2/489/3260/2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра про визнання договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просила суд накласти арешт на АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності, а також заборонити іпотекодержателю вчиняти будь-які дії щодо розпорядження і відчудження вказаного нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа № 2/489/3260/2015 за її позовом до ОСОБА_2, ПАТ КБ Надра про визнання договору іпотеки недійсним. Зазначала, що за час розгляду справи ПАТ КБ Надра може вчинити певні дії щодо переданого в іпотеку майна, що унеможливить виконання в подальшому рішення суду по даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв?язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

ОСОБА_1 заявлено вимоги про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, а саме на належну їй на праві власності АДРЕСА_1. Однак зі змісту Договору іпотеки від 20.02.2007 р., укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ Надра і посвідченого ПНММНО ОСОБА_3, вбачається, що нотаріусом, в звязку з посвідченням даного договору, було накладено заборону відчуження вказаної квартири. Відтак підстави додаткового накладення арешту на майно, на яке раніше вже було накладено заборону відчуження, відсутні.

Щодо вимог про заборону іпотекодержателю вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та відчудження переданого в іпотеку Банку нерухомого майна, суд вважає, що в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано доказів щодо вчинення будь-яких дій відносно квартири іпотекодержателем.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: