АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/435/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 45 Морозов В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Корнієнко Н. В.
при секретаріРибасюк О.С., Анкудінову О.І.

за участю:

прокурора Ситника Т.А.

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 6 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора Черкаського району до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, Черкаської районної державної адміністрації, Реєстраційної служби Черкаського РУЮ про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року прокурор Черкаського району звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що розпорядженням першого заступника голови Черкаської РДА від 10 липня 2013 року №193 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, які розташовані в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту, в тому числі і ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10

Згідно розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 02 грудня 2013 року №346 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки загальною площею 0,6443 га. Вказаним розпорядженням для даної земельної ділянки визначено вид угідь - піски.

Розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 березня 2014 року №61 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,6443 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 10 громадянам, в тому числі і ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10

Рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельні ділянки прийняті реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції відповідно 11 квітня 2014 року та 18 березня 2014 року та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно ОСОБА_9 серії САК №928865 від 11 квітня 2014 року; ОСОБА_8 - серії САК №928167 від 19 березня 2014 року; ОСОБА_10 - серії САК №9288165 від 19 березня 2014 року.

Прокурор вважає, що розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 березня 2014 року № 61 прийнято з грубими порушеннями вимог закону, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації №61 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» від 14 березня 2014 року в частині передачі у власність ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 земельних ділянок площею 0,0644 га кожна, розташованих в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту та визнати недійсними свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки і скасувати відповідні рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ про реєстрацію за відповідачами даних земельних ділянок.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 6 листопада 2014 року позовні вимоги Прокурора Черкаського району задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 березня 2014 року №61 в частині передачі у власність ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 земельних ділянок площею по 0,0644 га кожна, що розташовані в адмінмежах Червонослобідської сільської ради Черкаського району за межами населеного пункту.

Визнано недійсними свідоцтва: серії САК №928865 від 11 квітня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_9; серії САК №928167 від 19 березня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_8; серії САК №928165 від 19 березня 2014 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_10.

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 11 квітня 2014 року №12367545 «Про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0552».

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 19 березня 2014 року №11746165 «про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0553».

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ від 19 березня 2014 року №11739374 «про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0555».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на його невідповідність нормам матеріального права та неповне дослідження обставин справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржує лише ОСОБА_8, колегія суддів в порядку ст. 303 ЦПК України переглядає рішення суду лише в частині позовних вимог, заявлених до нього.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 квітня 2014 року №61 прийнято з грубими порушеннями вимог закону, оскільки не відповідає вимогам чинного земельного законодавства, зокрема в частині порушення порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки; крім того, затверджений проект із землеустрою порушує законодавчі вимоги щодо обов'язковості надання висновку про його погодження або відмову в погодженні територіальним органом архітектури та містобудування; відведення землі для містобудівних потреб без наявності розроблених та затверджених детального плану території або попередніх планувальних рішень; відсутності погодження проекту із землеустрою природоохоронним органом та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства; не проведення обов'язкової експертизи землевпорядної документації.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, тобто земельне законодавство включає в себе нормативно-правові акти, видані відповідно до Конституції України та Земельного кодексу України.

Встановлено, що розпорядженням першого заступника голови Черкаської РДА від 10 липня 2013 року №193 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для індивідуального дачного будівництва, які розташовані в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту, в тому числі і ОСОБА_8 (а.с. 14)

Згідно розпорядження голови Черкаської районної державної адміністрації від 02 грудня 2013 року №346 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки загальною площею 0,6443 га. Вказаним розпорядженням для даної земельної ділянки визначено вид угідь - піски. (а.с. 13)

Оскаржуваним розпорядженням першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації від 14 березня 2014 року № 61 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,6443 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області та безоплатно передано у власність земельні ділянки для ведення індивідуального дачного будівництва 10 громадянам, в тому числі і ОСОБА_8

Рішення про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку прийнято реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції 18 березня 2014 року. Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого ОСОБА_8 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК №928167 від 19 березня 2014 року.

Ділянка загальною площею 0,6443 га, на якій розташована і ділянка, передана ОСОБА_8, належить до виду угідь - «піски», згідно розпорядження № 346 від 02 грудня 2013 року виданого ЧРДА. Зі змісту матеріалів затвердженої технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації вбачається, що ділянка, перед виданням головою Черкаської РДА відповідного розпорядження, належала до земель загального користування, зайнятих штучними водосховищами. (а.с. 17).

Частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

В свою чергу, п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого розпорядженням Кабінетом Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513, встановлено, що визначення виду угідь до формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням райдержадміністрацій за межами населених пунктів.

Таким чином, за результатами проведеної інвентаризації, якою встановлено вид угідь спірної земельної ділянки, встановлення цільового призначення земельної ділянки мав би здійснювати орган державної влади відповідно до наданих Земельним кодексом повноважень.

Разом з тим, згідно п.7 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі матеріалів інвентаризації земель, проведеної за рішенням: у межах населених пунктів - сільських, селищних, міських рад, за їх межами - районних державних адміністрацій. Матеріали інвентаризації земель у такому разі підлягають погодженню в порядку погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та затверджуються органами, які прийняли рішення про проведення інвентаризації.

Враховуючи вищевикладене, районний суд прийшов до вірного висновку про те, що вказаної процедури дотримано не було, так як в технічній документації відсутні всі необхідні погодження, а відтак неможливим є і віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски».

Вказаний факт підтверджується наданими відповідями на запити прокурора від департаменту екології та природних ресурсів Черкаської ОДА, відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури та від управління містобудування та архітектури, тому віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски» є неможливим. (а.с. 36, 38, 40-45)

Крім цього, як вбачається з довідки ДП «Черкаський інститут землеустрою» №824 від 09.07.2014 року та графічного відображення до неї, земельні ділянки, що виділені громадянам відповідно до розпорядження ЧРДА №61 від 14 березня 2014 року в тому числі і земельна ділянка ОСОБА_8, знаходяться в прибережній захисній смузі Кременчуцького водосховища (а.с. 25-26).

Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для великих річок, водосховищ на них та озер шириною 100 метрів.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Ст. 61 Земельного кодексу України заборонено здійснювати будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Згідно з ст. 88 Водного кодексу України Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Для встановлення зазначеної обставини було здійснено всі необхідні обміри та визначено фактичну відстань земельних ділянок від урізу води Кременчуцького водосховища.

ВБН 33-4-92 «Проектування, упорядкування та експлуатація водоохоронних зон водосховищ» надають визначення прибережних смуг як природотехнічного елементу водоохоронної зони, що включає: пляжі, відмілини, берегові уступи, мілководдя і прибережні острови, зсувні ділянки, осипи, непридатні для використання землі. При цьому, п.2.5 норм визначає, що внутрішньою межею прибережної смуги є акваторіальний рубіж мілководної зони. В свою чергу, мілководною зоною відповідно до ВБН є акваторія водоймища, що обмежена лінією нормального підпірного рівня (НПР) і глибиною до 2 м.

Відповідно до протоколу засідання міжвідомчої комісії по узгодженню режимів роботи дніпровських водосховищ від 27 червня 2014 року, нормальний підпірний рівень Кременчуцького водосховища, відповідно до його водогосподарського паспорту, встановлений на позначці 81,00 мБС.

Рівень водності Кременчуцького водосховища станом на момент здійснення перевірки та вимірювання фактичних відстаней становив 80,93 мБС, згідно повідомлення Черкаського регіонального управління водних ресурсів №529 від 09.07.2014 року, що надало змогу надати достовірні відомості. (а.с. 31-34)

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 58 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідної технічної документації, землі які входять до прибережних захисних смуг є землями водного фонду, а тому зміна їх цільового призначення та передача у власність громадянам не допускається.

Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до статті 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

За змістом ч. ч. 1,2 ст. З, ст. 4 ВК України, п. "а" ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1 ст. 59, ст. 60, ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення спірних правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, та надані прокурором докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що затвердження проекту та передача земельної ділянки у власність громадянам порушує вимоги земельного та водного законодавства в частині перебування таких земель у приватній власності та їх забудови, та є підставою для визнання незаконним та скасування відповідного рішення.

Крім цього, в порушення вимог ч. 2 ст. 186-1 Земельного кодексу України в проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок відсутній висновок про його погодження або відмову в погодженні відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації, тоді як за вищевказаною нормою закону передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається на погодження до структурних підрозділів районних державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури з питань містобудування та архітектури.

Вказані факти досліджені районним судом та їм надана вірна правова оцінка.

Суттєвим є порушенням вимог Закону, щодо незаконного віднесення даної земельної ділянки до категорії земель рекреаційного призначення і затвердження проекту щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких встановлено як землі рекреаційного призначення, до отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації.

Так, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що обов'язковій державній експертизі підлягають, зокрема, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок рекреаційного призначення. Частинами 2 та 5 ст. 35 вказаного Закону встановлено, що висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки; реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

Вказані вимоги встановлені і Земельним кодексом України, зокрема, ч. 9 ст. 118 якого передбачає, що в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом орган місцевого самоврядування або державної влади, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до наданих законом повноважень, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність виключно після отримання позитивного висновку такої експертизи.

Обов'язок щодо подання проекту для надання висновку експертизи встановлений ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що у разі, якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Таким чином, згідно з приписами ч. З ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягав також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Згідно листа Черкаського обласного управління водних ресурсів проект відведення вказаних ділянок ним не погоджувався.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що проект відведення не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки не містить всіх передбачених законом відомостей, що є необхідними для прийняття рішення про відведення у власність земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене, за наявності грубих та істотних порушень вимог закону при винесенні Черкаською РДА оспорюваного розпорядження №61 від 14 березня 2014 року, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги прокурора, щодо визнання його незаконним та скасування підлягають до задоволення.

Враховуючи, що підставою прийняття рішення про реєстрацію речового права за ОСОБА_8 та видачі останньому свідоцтва на право власності на нерухоме майно стало незаконне розпорядження першого заступника голови Черкаської РДА, необхідним також є визнання недійсними свідоцтва про державну реєстрацію права власності.

Вимога прокурора, щодо скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Черкаського РУЮ «Про державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_8 на земельну ділянку площею 0,0644 га, розташовану в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області за межами населеного пункту за кадастровим номером :01:001:0553» також правомірно підлягає до задоволення, оскільки вказане рішення прийняте на підставі розпорядження, яке в судовому порядку визнане незаконним та скасоване.

Посилання апелянта на те, що належна йому земельна ділянка не належить до земель водного фонду та не знаходиться у межах прибережної захисної смуги Кременчуцького водосховища, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог, скасування незаконного розпорядження першого заступника голови Черкаської районної державної адміністрації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_8 та скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби про державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на спірну земельну ділянку.

Водночас, у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції допущено описку у даті винесення оскаржуваного розпорядження та зазначено 14 квітня 2014 року замість 14 березня 2014 року (а.с. 172).

Крім того, у абзаці 4 на а.с. 172 помилково зазначено рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_11, який не є стороною у даній цивільній справі.

Також суд помилився в правильності написання, в мотивувальній та резолютивній частині рішення, номера свідоцтва на право власності на земельну ділянку, площею 0,0644 га, видане ОСОБА_8 19 березня 2014 року , зазначивши його «САК №928167», в той час вірним є «САК №928168».

Однак, вказані обставини не є підставою для скасування законного рішення суду та можуть бути виправлені судом першої інстанції в порядку ст. 219 ЦПК України шляхом виправлення описки у судовому рішенні.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, були предметом розгляду в суді першої інстанції, носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні спору всебічно і повно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхиляє, а рішення суду першої інстанції - залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 6 листопада 2014 року по справі за позовом прокурора Черкаського району до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, Черкаської районної державної адміністрації, Реєстраційної служби Черкаського РУЮ про визнання розпорядження незаконним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий :

Судді :