Сколівський районний суд Львівської області
Ухвала

судового засідання

Справа № 453/1327/13-ц

№ провадження 6/453/11/15

08.04.2015 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

при секретарі Павкевич Н.Я.,

розглянувши подання державного виконавця ВДВС Сколівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов`язань,

встановив:

Державний виконавець ВДВС Сколівського районного управління юстиції Львівської області звернувся до суду із поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому просить вирішити питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом № 2/453/490, виданого 24.10.2013 року Сколівським райнним судом Львівської області. У обґрунтування подання посилався на те, що відкрито виконавче провадження і державним виконавцем було здійснено всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», для можливості виконання боржником своїх зобовязань за виконавчим листом. Однак, зазначені зобовязання боржником ОСОБА_1 добровільно не виконані і не виконуються, а на підставі проведених заходів примусово виконати такі зобовязання на даний час не представляється можливим.

Начальник ВДВС Сколівського РУЮ Львівської області ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, до початку судового засідання подала клопотання, у якому просить подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України розглядати у її відсутності. Подання підтримала та просила його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній справі на здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 як боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім своїх зобов`язань.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

В свою чергу, з матеріалів справи встановлено, що державний виконавець на підтвердження своїх вимог не подав доказів того, що боржнику надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Із запитів державного виконавця та відповідей на них вбачається, що інформація про наявність у боржника зареєстрованих речових прав на нерухоме та рухоме майно транспортні засоби, вклади у банках відсутня.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження.

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України ґрунтується лише на повідомленнях реєструючих органів про відсутність у боржника майна. Будь-які письмові докази того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні.

Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок, чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Сколівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки суду не надано доказів ухилення чи намагання ухилення боржником від своїх зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом № 2/453/204 виданого 03.06.2014 року Сколівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 22.08.2013 року і до його повноліття.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця ВДВС Сколівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя