АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5676/15 Справа № 183/7698/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

23 червня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2014 року до суду звернувся ПАТ КБ "ПриватБанк" з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-2).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DND0AE00006151 від 06.12.2006 року у розмірі 47 066,79 доларів, що за курсом 13,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.11.2014 року складає 656 581,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 17 718,87 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23 227,70 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 1 120,22 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 5 000,00 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вирішено питання щодо судового збору (а.с.41-43).

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ Приватбанк, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині зменшення нарахованої пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог в повному обсязі (а.с. 48-54).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в оскаржує мій частині залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині зменшення нарахованої пені, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № DND0AE00006151 від 06.12.2006 року позивач надає ОСОБА_3 кредит у сумі 28 134,75 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміром 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом терміном до 06.12.2011 року включно (а.с.10-11).

В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № DND0AE00006151 від 06.12.2006 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір поруки (а.с.12).

Відповідач не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 06.11.2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 83 090,32 доларів США., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 17 718,87 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 23 227,70 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом у розмірі 1 120,22 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 41 023,53 доларів США.

Зменшуючи розмір пені з 41 023,53 доларів США до 5 000 доларів США, суд 1 інстанції виходив із того, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, а ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів з урахуванням положень ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі N 6-100цс14, у якій зазначено, що відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо, безпідставного застосування судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України, є такими що не ґрунтуються на нормах закону, а рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі відносно рішення суду в частині яка переглядається, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнутої суми пені відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його в зазначеній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року в оскаржуємій частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: