Справа № 219/1692/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воробйової І.В.

при секретарі Бібік Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що він перебував у шлюбі із ОСОБА_2, від якого у них народився син - ОСОБА_4, 02.04.2010р.н. В подальшому шлюб між ними було розірвано і з моменту припинення шлюбних стосунків дитина проживає з матірю. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014р. з нього було стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набуло законної силі і примусово виконується відділом ДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції. На момент винесення вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина він працював неофіційно на машинобудівному заводі. Однак 30.09.2014 року він офыцыйно працевлаштувався на постійну роботу, на Артемівський завод по обробці кольорових металів, де і працює по теперішній час в якості терміста. В середньому його заробітна плата складає більше 3000 грн. і інших доходів він не має. Вказав на те, що він з дитинства хворіє на псоріаз і з цього приводу перебуває на обліку в Артемівському кожно-венерологічному диспансері, тому змушений проходить щорічні курси лікування та витрачає значні гроші на придбання необхідних йому ліків. Також просив суд врахувати те, що в період шлюбу з відповідачкою на спільні потреби на його імя був оформлений кредит на суму 35400грн., який був витрачений на курортну поїздку, і після шлюбу він особисто сплачує щомісячно в погашення кредиту 1568,98грн. З урахуванням викладеного, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014р. на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 з 1000 грн. на місяць на 1/6 частину його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі і просила в їх задоволенні відмовити. Зазначила, що ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання їхнього спільного сина. Вважає, що матеріальний стан позивача і на теперішній час дозволяє йому виплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі. Підтвердила те, що дійсно позивач хворіє на псоріаз з дитинства, однак вказана обставина вже мала місце на момент ухвалення рішення про стягнення з позивача аліментів. Також зазначила, що наявність споживчого кредиту не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки договір кредиту був укладений 21.06.2013р., а рішення суду про стягнення з позивача аліментів ухвалено 29.08.2014р., тобто відповідні зобовязання позивача за кредитним договором також вже існували на час ухвалення вказаного рішення суду, а тому їх наявність не свідчить про зміну матеріального стану позивача. Просила суд звернути увагу на те, що після розірвання шлюбу вона змушена була придбати для себе з дитиною квартиру, частину грошей вона позичила, тому сплачує борг. Зазначає, що позивач хоча офіційно і працевлаштований, але вважає, що його дохід є мінливим, так як у різні місяці його заробітна плата дещо різниться. Враховуючи викладене, просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 і просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачем, на його думку, не надано доказів про зміну його матеріального стану, погіршення здоровя чи зміну сімейного стану, а тому відсутні підстави для зміни розміру аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого народився 02.04.2010 р. син ОСОБА_5. В подальшому шлюб між ними було розірвано і дитина залишилася проживати разом з матірю. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014 р. з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення набуло законної силі і було направлено на примусове виконання до відділу ДВС Артемівського міськрайонного управління юстиції.

Позивач ОСОБА_1 з 30.09.2014 року по теперішній час працює на посаді терміста ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів» та його заробіток за період з грудня 2014 року по травень 2015 року складає 18345 грн. 77 коп., що підтверджується довідкою про заробітну плату від 25.06.2015 р., тобто його середньомісячний заробіток складає більше 3000 грн.

ОСОБА_1 з 2005 року по теперішній час перебуває на диспансерному обліку в КЛПУ «Міський кожно-венерологічний диспансер м. Артемівська» з діагнозом псоріаз в звязку з чим потребує періодичного лікування.

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини і зобовязані утримувати дитину до повноліття.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно правової позиції, яка викладена у справі за № 143 цс 13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014р. постановила з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року згідно до статті 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно вимог ст.ст. 181,184 СК України, відповідно до яких за загальним правилом розмір аліментів визначається у частці від доходу платника. Визначення аліментів у твердій грошовій сумі можливо лише у передбачених ст.184 СК України випадках, зокрема у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин.

В судовому засіданні встановлено те, що позивач, звертаючись із позовом про зміну розміру аліментів із твердої грошової суми на встановлену законом частку від отриманого доходу, вказує на те, що на момент звернення до суду із позовом має регулярний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у частині від доходу.

При цьому, на час ухвалення рішення (29.08.2014р.) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач ОСОБА_1 офіційно не був працевлаштований та мав мінливий дохід, а з вересня 2014 року позивач працює у на посаді терміста в ПАТ» Артемівський завод по обробці кольорових металів» та отримує заробітну плату щомісяця у розмірі більше 3000 грн., що підтверджується матеріалами справи. Тобто відбулися зміни майнового стану позивача, зокрема, він з вересня 2014 року почав отримувати стабільний дохід, що відповідно до ст. 183 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу).

З урахуванням встановлених конкретних обставин справи, положень закону, ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХП від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року та приймаючи до уваги, що після ухвалення судового рішення 29.08.2014 року про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина, у позивача змінилось матеріальне становище у зв'язку із працевлаштуванням і він має регулярний заробіток, а також виходячи з того що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, не може обмежуватися разовим її здійсненням,

Таким чином у позивача виникло право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів. Визначення розміру аліментів в частці до заробітку при наявності постійного регулярного доходу платника аліментів не порушує права та інтереси дитини.

При вирішенні даного спору суд керується ст. 10 ЦПК України у відповідності з вимогами якої цивільне судочинство здійснюється на засадах загальності сторін. Судом сторонам були розяснені вимоги ст. 10 ч.4 ЦПК України щодо змагальності судового процесу. Відповідно до вимог статті 27 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_2, як на підставу відмови у задоволенні позову про зміну розміру аліментів, на те, що позивачем ОСОБА_1 не надано доказів, які б давали підстави для зміни розміру аліментів, так як в судовому засіданні встановлено те, що відбулися зміни майнового стану позивача, зокрема, він з вересня 2014 року почав отримувати стабільний дохід, що відповідно до ст. 183 СК України є підставою для визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу).

Посилання відповідачки на те, що при зміні встановленого судом розміру аліментів погіршиться майновий стан дитини також є неспроможними, оскільки щомісячні аліментні платежі у частці від доходів платника аліментів є нестабільною складовою, залежать від зміни його заробітку, та не є нижчим ніж прожитковий мінімум на дитину, відповідного віку, що встановлюється законом.

Таким чином, виходячи з того, що починаючи з 30 вересня 2014 року по теперішній час позивач працює в ПАТ «Артемівський завод по обробці кольорових металів», отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої згідно довідки підприємства складає більше 3000 грн., що свідчить про наявність в нього з цього часу постійного доходу, а, отже, має регулярний дохід і може сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від доходу, підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відсутні, тому його вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до задоволення шляхом зміни розміру аліментів стягнутих із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 02.04.2010р.н., визначених рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014р. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково і визначити розмір аліментів, які будуть стягуватись з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набуття рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовних вимог слід відмовити. Такий розмір буде розумним і справедливим на час ухвалення рішення суду, що не позбавляє сторін права у випадку зміни їх матеріального становища в майбутньому звернутись до суду із вимогами про збільшення або про зменшення вказаного розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 141, 180,181,182,183, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 6, 10, 58, 60, 79, 81, 85, 88, 107, 179, 208, 209, 213, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно із рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29.08.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000грн. до досягнення сином повноліття, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу набуття рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Раніше виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області 29.09.2014 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відкликати, у звязку з втратою чинності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Артемівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя І.В.Воробйова