АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Фаркош Ю.А..
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: судді Білич І.М.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.,

при секретарі Гречка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Головне управління Державного казначейства України, про відшкодування шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звертався до Печерського районного суду м. Києва з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю МВС України.

У ході розгляду справи, 25 червня 2015 року позивачем було подано клопотання про накладення арешту на кошти в розмірі 2 000 000 гривень на рахунку відповідача враховуючи те, що структурний підрозділ відповідача не виконує рішення за № 2759/ 4414/15 від 17.06.2015 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року та задовольнити його клопотання - накласти арешт на кошти у розмірі 2 000 000 гривень - на рахунки відповідача.

Зазначаючи, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені його права, оскільки судом однобічно розглянуто заяву позивача про забезпечення позову.

Сторони будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися. Позивач ( апелянт) при подачі апеляційної скарги вказав на можливість розгляду справи у його відсутність. Інші учасники поважності причин неявки суду не повідомили ( а.с. 31 - 33).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вказував на те, що заявником не надано та не зазначено доказів того, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволенні позовних вимог, крім того заявником не вказано відомостей, які б давали можливість суду оцінити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник із заявленими позовними вимогами.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказував на те, що при розгляді його клопотання суд підмінив обставини, чи химерно їх виклав. Вбачається упереджене ставлення до позивача, порушення засад рівності учасників судового процесу перед законом.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та прийнятому судовому рішенні.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання правомірно здійснено посилання на положення ст.ст. 151, 153 ЦПК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позов» № 9 від 22 грудня 2006 року.

У відповідності до положень яких розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Клопотання подане позивачем не містить у собі таких посилань ( а.с. 14).

Також апелянтом вказувалось на безпідставне посилання суду, щодо можливості перешкоджання діяльності відповідача у разі накладення забезпечення, враховуючи те, що бюджет МВС на 2015 рік значно перевищує розмір вимог позивача про відшкодування моральної шкоди.

У той же час, у відповідності до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позов» № 9 від 22 грудня 2006 року - вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х ВА Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: