Справа № 464/5307/15 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/783/5564/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.Л., Шумської Н.Л.

з участю секретаря Бадівської О.О.

та з участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року, -

встановила:

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 02.07.2015 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - комісія з питань поновлення прав реабілітованих Львівської обласної ради, Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про встановлення факту необгрунтованого піддання покаранню позасудовим органом та реабілітацію відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, покликаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що він та його сім»я були репресовані не за рішенням органів державної влади і управління, а за постановою Особливої наради при МДБ СРСР, яка є позасудовим органом, тому підлягає реабілітації на підставі ст.1, а не ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні». Просить ухвалу скасувати та прийняти рішення, яким визнати його особою, яка необґрунтовано піддана покаранню позасудовим органом і таким, що реабілітований відповідно до ст. 1 Закону України «По реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Особливої наради при МДБ СРСР від 21.08.1947 року разом з матір»ю був виселений на спецпоселення в Омську область. Згідно з довідкою, виданою Управлінням внутрішніх справ Львівської області від 05.11.1992 року, ОСОБА_2 є реабілітованим на підставі ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Відповідно до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України та роз»яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати його таким, що реабілітований відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» вважаються реабілітованими особи, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами, або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25.12.1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Порядок застосування цієї статті визначено статтею 7 цього Закону, відповідно до якої наявність підстав для визнання особи такою, що підлягає або не підлягає реабілітації покладено на органи прокуратури. Органами прокуратури видається довідка на реабілітованих осіб, або прокурор надсилає до суду справу з висновком про наявність підстав для визнання особи такою, що згідно із статтею 2 цього Закону не підлягає реабілітації. Таким чином, законодавством встановлений відповідний порядок вирішення спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, районний суд відмовляючи у відкритті провадження, прийшов до правильного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ухвалу прийнято з дотриманням норм процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Н.П.Крайник

Н.Л.Шумська