Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Мета Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Мета Банк» (далі - ПАТ «Мета Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 06 лютого 2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Мета Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 27 про надання кредиту в сумі 104 027 дол. США до 06 лютого 2012 року зі сплатою 18 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 лютого 2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Мета Банк», та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_4 зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесені збитки та інші платежі за кредитним договором, і забезпеченням виконання є все майно поручителя.

Позивач зазначав, що своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 не виконує, у зв'язку із чим у неї виникла заборгованість перед банком в розмірі 1 102 917 грн 86 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 641 729 грн 15 коп., сума заборгованості за відсотками - 42 927 грн 31 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 393 326 грн 13 коп., штраф за несвоєчасне здійснення платежів - 24 935 грн 27 коп.

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Мета Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 1 102 917 грн 86 коп., заборонити виїзд за кордон відповідачів, вилучити закордонні паспорти та стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

Заочним рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Мета Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мета Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 102 917 грн 86 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Мета Банк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мета Банк» суму заборгованості за кредитом, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 641 729 грн 15 коп., заборгованості за відсотками - 42 927 грн 31 коп.; пені за прострочення сплати кредиту та відсотків - 393 326 грн 13 коп.; штрафу за несвоєчасне здійснення платежів - 24 935 грн 27 коп., всього 1 102 917 грн 86 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 06 лютого 2007 року між АБ «Металург», правонаступником якого є ПАТ «Мета Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 27 про надання кредиту в сумі 104 027 дол. США на термін до 06 лютого 2012 року зі сплатою 18 % річних за користування кредитом.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_4 зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором, погасити борг позичальника в сумі наданого кредиту, сплатити відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесені збитки та інші платежі за кредитним договором, і забезпеченням виконання є все майно поручителя.

Також встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 1 102 917 грн 86 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 641 729 грн 15 коп., сума заборгованості за відсотками - 42 927 грн 31 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 393 326 грн 13 коп., штраф за несвоєчасне здійснення платежів - 24 935 грн 27 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, у зв'язку з чим поручитель ОСОБА_4 несе відповідальність за неналежне виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і боржник.

Апеляційний суд погодився із мотивами та висновками суду першої інстанції про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором, пославшись при цьому на те, що судом першої інстанції не визначено, з яких сум складається стягнута з відповідачів заборгованість.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що договір поруки, укладений між банком та відповідачем ОСОБА_4 06 лютого 2007 року, не припинив своєї дії.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ‒ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини).

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки п. 10 договору поруки встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань боржником за кредитним договором або поручителем за цим же договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2009 року банк на адресу боржника ОСОБА_3 надіслав повідомлення про дострокове повернення кредиту, зокрема банком зазначено, що згідно з п. 3.1 кредитного договору банком було прийнято рішення про дострокове стягнення загальної заборгованості перед банком, а також нарахованих штрафу та пені, а також зазначено про необхідність погасити заборгованість до 20 лютого 2009 року включно.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 02 вересня 2015 року № 6-1077цс15 та від 23 вересня 2015 року № 6-352цс15, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на вказані вимоги закону уваги не звернув та не врахував, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту не пред'явив позову до поручителя, а пред'явив позов до поручителя лише у січні 2010 року, а тому дійшов помилкового висновку про те, що зобов'язання поручителя за договором поруки не припинилися.

За таких обставин ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним й обґрунтованим, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 06 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана