Справа № 469/457/15-ц
2/469/232/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді: - ОСОБА_1,
при секретарі: - ОСОБА_2,
з участю представників позивача: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
представників відповідача: - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» про зобовязання повернути земельну ділянку, -
в с т а н о в и в :
У обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 261705 від 23.12.2011 року є власником вказаної земельної ділянки, яка без будь-яких правових підстав перебувала у користуванні відповідача. Влітку 2014 року позивач повідомив керівника СТОВ «Маяк» ОСОБА_5 про свій намір самостійно обробляти вказану земельну ділянку, на що йому було відмовлено в усній формі, після чого відповідача було письмово повідомлено про намір позивача самостійно обробляти землю, але відповідач відповіді не надав і протиправно зорав та засіяв земельну ділянку. У лютому 2015 року позивач довідався про існування договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеного сторонами 10.01.2012 року, але не зареєстрованого належним чином, а тому такого, що не є вчиненим відповідно до ст.210 ЦК України та не призводить до виникнення у відповідача права користування земельною ділянкою.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Пояснили суду, що з 2011 року по 2014 рік земельна ділянка перебувала у використанні відповідача за усною домовленістю сторін, на даний час власник має бажання самостійно обробляти землю.
Представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на наявність угоди між сторонами про обробку відповідачем належної позивачу земельної ділянки, за що позивач щороку отримував обумовлену орендну плату, та укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, не зареєстрованого з вини позивача, що не надав акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Представник відповідача ОСОБА_5 пояснив суду, що на момент звернення представника позивача про самостійний обробіток землі у вересні 2014 року земельна ділянка вже була засіяна озимою пшеницею, тому ОСОБА_5 роз»яснив йому, що повернення земельної ділянки можливе після збирання врожаю. За позивача відповідачем сплачувались встановлені податки.
Представник відповідача ОСОБА_6 посилався також на пріоритет для держави факту передачі землі у користування як підстави для подальшого обчислення податків, а не факту формальної реєстрації угоди щодо земельної ділянки. У ході судових дебатів не заперечував проти повернення земельної ділянки позивачу після збирання врожаю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Зазначена земельна ділянка за усною домовленістю сторін з 2011 року перебуває у користуванні відповідача СТОВ «Маяк», який обробляє земельну ділянку і на час розгляду справи, що сторонами не оспорюється.
10 січня 2012 року сторонами укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, який у встановленому законом порядку не зареєстровано (а.с.9-12).
Зазначені обставини підтверджено також матеріалами справи (а.с.6-8, 51, 52).
26 вересня 2014 року представник позивача звернувся до відповідача з заявою про повернення земельної ділянки для самостійного її використання позивачем (а.с.54-56).
Обставини щодо звернення до відповідача з такою заявою до початку осінніх польових робіт позивачем не доведено.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.2 ст.116 ЗК України).
На підставі ст.93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду - засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно зі ст.18 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що існувала на момент виникнення правовідносин сторін), договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. (ст.20 вказаного Закону та ст.125 ЗК України у редакції, що існувала на момент виникнення правовідносин сторін).
Згідно із ч.5 ст.126 ЗК України, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
За змістом ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту його державної реєстрації.
Виходячи з викладеного, договір оренди земельної ділянки від 10 січня 2012 року не є вчиненим, а тому у відповідача відсутні правові підстави для користування земельною ділянкою, належною позивачу.
Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України (постанова від 18 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-99цс13).
У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212-1215 ЦК України).
Відповідно до ст. 212 ЗК України , самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власником землі або землекористувачем без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_7 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» про зобовязання повернути земельну ділянку задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.07.2015 року.

Суддя: