Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Величко О.В. Суддя доповідач Бондар М.С..
Є.у.№ 235/4656/14
10 березня 2015 року Справа № 22ц-778/1362/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу посилалась на те, що спільне подружнє життя з відповідачем не є можливим.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2014 року з'явленні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі відповідач просив скасувати ухвалене рішення з відмовою у задоволені позову, стверджуючи на тому, що суд неправильно застосував норми матеріального права та процесуального права в частині не призначення строку для примирення.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням встановлених обставин відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення, а подальше перебування їх в шлюбі суперечить інтересам кожного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.05.2001 року. Мають неповнолітнього сина,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,7).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони припинили шлюб у 2004 році із-за сімейних конфліктів, відсутності злагоди та порозуміння. Проживають окремо. Спільне господарство не ведуть.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК).

Згідно ч.5 ст.191 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі в разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Для вчинення таких процесуальних заходів мало бути заявлено клопотання.

За час слухання справи відповідних прохань до суду не надходило.

Втім, як це слідує із технічного запису, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, та досліджуючи матеріали справи, суд обговорював питання щодо примирення подружжя.

Апеляційний суд наголошує, що суд не зобов'язаний призначати строк для примирення. Це робиться лише тоді, коли збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу

Детальне вивчення й оцінка мотивів розлучення, фактичні взаємини подружжя після припинення шлюбних відносин навели суд до висновків про те, що запровадження примирення не є доцільним.

Докази у справі свідчать про те, що припинення шлюбу між сторонами не тимчасове явище і не короткочасний розлад подружжя.

Так, за повідомленням органів міліції відповідач застосовував до дружини насилля, у зв'язку з чим притягався до адміністративної відповідальності, а, натепер, відкрито щодо нього кримінальне провадження й розпочато слідство за умисне спричинення тілесних ушкоджень позивачу (а.с.19.20.21) .

Уявляється, що така поведінка відповідача неодмінно завдає зайвих страждань заявнику, викликає у дружини та сім"ї психологічні стреси й не спрямована на збереження шлюбу.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права

З огляду на викладене ухвалене судом рішення законне і не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: