Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Салій Ганна Ярославівна, про визнання добросовісним набувачем, визнання права власності та зняття обтяжень, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 грудня 2014 року він придбав на електронних торгах частину нежитлового приміщення літ (А), загальною площею 28,8 кв. м та нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі, які належали Товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» (далі - ТОВ «Стар Софт») - боржнику за виконавчим провадженням. Однак приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних (електронних) торгів на підставі акта державного виконавця про проведені електронні торги від 03 лютого 2015 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів від 30 грудня 2014 року № 30325, оскільки існують розбіжності у площі придбаних на торгах приміщень та площі зареєстрованих за ТОВ «Стар Софт» приміщень на підставі правовстановлюючих документів останнього. Позивач зазначає, що розбіжності у площах одного й того ж приміщення, вказані у правовстановлюючих документах, і площах по факту, про що він не знав і не міг знати на момент проведення аукціону, перешкоджають йому, як добросовісному набувачу, оформити право власності на майно, придбане у законний спосіб на прилюдних торгах, тому просив визнати за ним право власності на майно, придбане на прилюдних торгах, та зняти обтяжен<http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>я у Державному реєстрі ре <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2015_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>чових прав на нерухоме майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на нежитлове приміщення літ. (А), загальною площею 28,8 кв. м та нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі.

Визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем вищевказаних нежитлових приміщень.

Звільнено з-під арешту нежитлове приміщення літ. (А) загальною площею 28,8 кв. м та нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі, арешт яких внесено до реєстраційного номера обʼєкта нерухомого майна 01 (нежитлове приміщення загальною площею 31,3 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі, номери записів про обтяження: 8216625, 8216700, 8216738, 8216770, 8216814 та обʼєкта нерухомого майна 01 (нежитлове приміщення літ. (А), загальною площею 16,4 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі), номери записів про обтяження: 8294218, 8294239, 8294255, 8294282.

У касаційній скарзі директор ТОВ «Стар Софт», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

У ч. 2 ст. 324 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

З таким висновком судів погодитись не можна, оскільки, визнаючи за позивачем право власності на придбані на торгах об'єкти нерухомості у судовому порядку, суди керувалися положеннями статей 321, 388 та 392 ЦК України <nau://ukr/435-15|st392>, які не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Так, судами встановлено, що 30 грудня 2014 року на електронних торгах ОСОБА_6 придбав лот № 25124, а саме: частину нежитлового приміщення літ. (А), загальною площею 28,8 кв. м та нежитлове приміщення загальною площею 23,9 кв. м, які знаходяться по АДРЕСА_1 у м. Тернополі та належали ТОВ «Стар Софт». Ціна продажу становила - 779 690,72 грн без ПДВ.

На підставі протоколу проведення електронних торгів від 30 грудня 2014 року № 30325 03 лютого 2015 року видано акт державного виконавця про проведені електронні торги.

Постановою нотаріуса від 10 лютого 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, оскільки він виграв аукціон на нежитлове приміщення, де-факто, загальною площею 52,7 кв. м, що належало ТОВ «Стар Софт», а де-юре, останньому належало два нежитлові приміщення загальною площею 47,7 кв. м.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ТОВ «Стар Софт» як боржник за виконавчим провадженням, на майно якого відбулося стягнення, заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірне майно, яке йому не належить, оскільки площа придбаних позивачем на торгах приміщень перевищує належну йому на підставі двох нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 квітня та від 11 серпня 2006 року. Одночасно відповідач зазначає та надає відповідні докази на підтвердження тієї обставини, що збільшення площі приміщення відбулося за рахунок самочинної добудови, яка не була введена в експлуатацію.

В основу оскаржуваних судових рішень покладено висновки про доведеність факту придбання спірних об'єктів на торгах, які не визнані недійсними, що є підставою для визнання такого права судом з урахуванням положень статей 328, 392 ЦК України <nau://ukr/435-15>, якими встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України <nau://ukr/435-15|st182> встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України <nau://ukr/435-15|st182>).

Відповідно до ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

Отже, відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області, здійснюючи оформлення результатів прилюдних торгів, не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право.

Постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 лютого 2015 року не оскаржена і є чинною. Обставини, вказані в постанові нотаріуса, позивачем не спростовані.

Таким чином, висновок про задоволення вимог про визнання права власності до відповідача, який не оспорює право власності на об'єкти нерухомості позивача, не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, судами встановлено, що збільшення на момент проведення прилюдних торгів площі належних боржникові за виконавчим провадженням спірних об'єктів нерухомості відбулось внаслідок самочинної перебудови.

Відповідні роз'яснення викладені у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - постанова). Так в указаному пункті постанови зазначено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 <nau://ukr/435-15|st392/> ЦК <nau://ukr/435-15/> України власник майна має право предʼявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субʼєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Стаття 392 <nau://ukr/435-15|st392/> ЦК <nau://ukr/435-15/> України не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна.

У п. 24 постанови роз'яснено, що предʼявлення позову про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (ст. 16 <nau://ukr/435-15|st16/> ЦК <nau://ukr/435-15/> України), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна, та що сама по собі відплатність придбання майна не свідчить про добросовісність набувача.

Оскільки ні відповідач, ні третя особа не витребовують спірні об'єкти від позивача, відсутні підстави для задоволення заявлених вимог позову про визнання позивача добросовісним набувачем майна.

Не можна також визнати обґрунтованими оскаржувані рішення в частині задоволення вимог про звільнення з-під арешту спірних нежитлових приміщень за позовом позивача, оскільки судами не встановлено та у рішеннях не зазначено, які законні права позивача порушені накладеними арештами та на підставі яких норм права спірні об'єкти нерухомості підлягають звільненню з-під арешту.

Крім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 27 травня 2015 року (справа № 6-159цс15) визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Вказаний висновок відповідно до ст. 380-7 ЦПК України повинен враховуватися судами.

Суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень вказаного не врахували, не визначились з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого ці судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Софт» задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана