Справа 712/515/15-ц
Провадження № 2/712/750/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ХОМЕНКО А.В.

з участю прокурора МОКІЄНКО А.І., АЛЕКСЕЄНКО О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав, вказуючи, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3. 19 вересня 2014 року до служби у справах дітей надійшла інформація Ротмистрівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області про те, що учень 3-го класу ОСОБА_3 станом на 02.09.2014 не приступив до навчання у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до матері ОСОБА_1 в м. Черкаси. Малолітній проживав у баби ОСОБА_4 в с. Ротмистрівка по вул. Комсомольській, буд. 94 за спільним погодженням з матір'ю. ОСОБА_4 повідомила, що її донька наркозалежна, тричі проходила курс лікування в Черкаському обласному наркологічному диспансері. Батько малолітнього, ОСОБА_2, відповідно до посвідчення резервіста від 23.04.2014 № 122 знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції. З метою залучення малолітнього до навчального процесу родина ОСОБА_3 неодноразово відвідувалася працівниками служби у справах дітей, спільно з представниками адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 26 та представники комітету самоорганізації населення мікрорайону «Привокзальний», але двері квартири жодного разу не відчиняли. 24 вересня 2014 року мати дитини, ОСОБА_1, відвідала службу у справах дітей та повідомила, що син приступить до навчання 01.10.2014 в приватній школі «Перлина». 02 жовтня 2014 року працівникам служби разом з обласним дитячим лікарем - наркологом, вдалося відвідати сім'ю за місцем проживання та скласти акт обстеження умов проживання. Відповідно до акту обстеження, на момент відвідування в квартирі панував безлад, умов для проживання та розвитку малолітнього не було. Відповідачка не в змозі належним чином утримувати дитину, оскільки жодного разу ніде не працювала та не маж трудової книжки. Кошти, які присилає батько витрачаються не за призначенням. Працівниками правоохоронних органів громадянка ОСОБА_1 притягнена до адміністративної відповідальності ч. І за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо утримання та навчання сина ОСОБА_3. Малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. З вересня 2014 року малолітній не навчається. Оскільки протягом тривалого часу мати діє всупереч інтересам малолітнього, не має бажання займатися вихованням та утриманням сина, не створила умов для його повноцінного розвитку, тому звернулись з даним позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила відібрати малолітнього від матері без позбавлення батьківських прав. Стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всих видів заробітку, а також передати малолітнього органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позову відмовити, оскільки вживає всіх достатніх заходів для нормального повноцінного розвитку дитини. У звязку із скрутним матеріальним становищем вона не змогла забезпечити навчання сина у школі «Перлина», яка є приватною і в якій син навчався в минулому році. На даний час її син навчається дистанційно в домашніх умовах. Стосунки в неї з її малолітнім сином були і залишаються добрі та теплі.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2015 року по справі був залучений в якості третьої особи ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовної заяви, оскільки вважає, що синові буде краще проживати з матірю.

Прокурор, вважала, що стосовно відібрання дитини від матері є передчасним, а також просила зобовязати відповідачку вжити заходів щодо залучення малолітнього до навчального закладу.

Заслухавши думку прокурора, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Судом встановлено, що громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується актовим записом про народження № 880 від 27.09.2005 року.

Дитина проживає разом з матірю за адресою м. Черкаси. АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов від 03.10.2014 року в квартирі де мешкає позивачка було не дуже чисто, оскільки, зі слів відповідачки вони збирались переїжджати за другою адресою, але для дитини є окрема кімната, умови для проживання дитини створені.

Батько малолітнього, ОСОБА_2, відповідно до посвідчення резервіста від 23.04.2014 № 122 знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції.

Представник позивача в підтвердження позовних вимог про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, посилалася на те, що відповідачка зловживала спиртними напоями та наркотичними засобами, не займається вихованням і утриманням свого сина. Не працює та не має достатніх коштів для створення належних умов для виховання та розвитку дитини.

Між тим, доказів на підтвердження вищевказаного суду не надано.

Натомість, позивач та третя особа в судовому засіданні в судовому засіданні пояснили, що після їх розлучення неповнолітній залишився проживати з матірю, яка в силу життєвих обставин та тяжкого матеріального становища тимчасово навчався у Ротмитрівській середній школі у своєї бабусі. В подальшому ОСОБА_1 забрала дитину в м. Черкаси за адресою свого проживання, де малолітній ОСОБА_3 проживає і на даний час. Не маючи можливості оплачувати навчання в приватній школі «Перлина», де син навчався до від»їзду в с. Ротмистрівку, організувала йому навчання дистанційно.

Не знайшли в судовому засіданні підтвердження і доводи позивача про те, що відповідач ОСОБА_1 тривалий час діє всупереч інтересам малолітнього, не має бажання займатися вихованням та утриманням сина, не створила умов для його повноцінного розвитку. Крім того представник позивача не надала суду доказів що ситуація в якій опинилась дитина є небезпечною для життя, здоров»я та її морального виховання.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про доцільність відібрання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав від 29.12.2014 року № 573/30-03-03, оскільки він суперечить дослідженим в судовому засіданні іншим доказам.

Відповідно до ст.11 Закону № 2402-111 «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. А підстави про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачені ст.170 СК України. Та обставина, що мати не має достатніх коштів не може слугувати підставою для відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав.

Як свідчать матеріали справи, відповідачка дбає про виховання сина, та намагається створити належні умови для проживання та виховання його, з урахуванням матеріального забезпечення, а також робить все для того, щоб син проживав разом з нею і виховувався в сім'ї.

У зв'язку з наведеним вище, з урахуванням інтересів малолітнього, суд приходить до висновку, про те, що підстав про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав не встановлено, а тому позовна заява органу опіки і піклування м. Черкаси не підлягає задоволенню.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне попередити батьків малолітнього про необхідність вжиття заходів щодо залучення останнього до навчального процесу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218, ЦПК України, ст.ст.150, 164,170, Сімейного кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Попередити ОСОБА_1, ОСОБА_2 про необхідність вжиття заходів щодо залучення малолітнього ОСОБА_3 до навчального процесу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: