Справа №752/7644/15-ц
Провадження № 2/752/3850/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.10.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Безверхої Н.В.

Симоненко І.С.

Олійник А.І.

за участю позивача - ОСОБА_3

за участю відповідача - ОСОБА_4

за участю представників - ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна спеціалізована установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про поділ спільного майна подружжя та зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд -

Встановив

У травні 2015 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд поділити спільне майно подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_1 в місті Києві визнавши за нею право власності на 3/4 частини вказаної квартири, а за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

У червні 2015 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив поділити вказану квартири, шляхом визнання за сторонами право власності по 1/2 частині за кожним.

В обґрунтування первісного позову позивач вказувала, що 23.06.2000 року між нею та відповідачем за первісним позовом укладено шлюб, який зареєстровано в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва. 13.11.2010 з її відома та за спільної згоди ОСОБА_4 уклав з Державним фондом сприяння молодіжному житловому будівництву кредитну угоду № 75, згідно якої сторони отримали молодіжний кредит на будівництва житла загальною площею 56,0 кв.м. за адресою м. Київ, АДРЕСА_1. У подальшому, відповідачу було видано свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру від 25.12.2002 року. Після укладення вказаної угоди сторонами було сплачено перший внесок за квартиру у розмірі 8933 грн., згодом доплатили ще 3347 грн., всього 12080 грн. У зв'язку з тим, що проінвестована площа квартири відрізнялась від фактичної сторонами зі спільних коштів проведено доплату у розмірі 15 570 грн. Загальна вартість квартири склала 89 098 грн. У подальшому проживаючи спільно сторони сплатили зі спільних коштів тіло кредиту у розмірі 29 625 грн.

У подальшому, 11.07.2013 року між сторонами було розірвано шлюб. У період шлюбу було сплачено 57 275 грн. за вищевказаною кредитною угодою, тобто 64,28 %. У зв'язку з чим, позивач вважає, що під час шлюбу сторонами набуто по 32,14% вказаної квартири.

Разом з тим позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона з особистих коштів сплатила остаточну суму кредиту у розмірі 31863 грн., що становить 35,5 %, тому просить суд відступити від принципу рівності часток кожного з подружжя та визнати за нею право власності на більшу частину спільного майна.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 зазначив, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем за зустрічним позовом він отримав кредит за державною цільовою програмою допомоги молодим сім'ям в сумі 61448 грн. на придбання спірної квартири. Під час шлюбу між сторонами не укладалось шлюбного контракту, або інших угод про відступлення від рівності часток. Тому позивач вважає, що підстав для відступлення від рівності часток не має та просить суд поділити майно порівну.

Позивач за первісним позовом та її представник підтримали свій позов у повному обсязі та просили його задовольнити, також заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Позивач за зустрічним позовом та його представник вимоги зустрічного позову підтримали у повному обсязі. В задоволенні первісного позову просили відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що 23 червня 2000 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 укладено шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що зроблено актовий запис № 830, після одруження прізвище позивача змінено на «Малюга».

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_1.

13 листопада 2000 року між Виконавчою дирекцією Державного Фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_4 укладено кредитну угоду № 75, відповідно до умов якої останньому надано кредит на будівництво житла загальною площею 56,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 61448 грн.

На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.12.2002 року виданого Головним управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, Маліга Миколі Миколайовичу належить квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 34,60 кв.м., загальною площею 64,20 кв. м.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2013 року по справі № 2601/18442/12 задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

З квитанції № 11507141 від 19 березня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатила Державному фонду сприяння молодіжному житловому будівництву грошові кошти у розмірі 31 863 грн. за кредитною угодою № 75 від 13.11.2000 року.

З довідки Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» від 26.10.2015 року № 2328 вбачається, що згідно кредитної угоди № 75 від 13.11.2000 року укладеної з ОСОБА_4, сума наданого кредиту становить 61 448 грн. В рахунок погашення заборгованості за період з 2003 року по 2015 рік надійшли кошти у розмірі 61 448 грн. Станом на 26.10.2015 року зобов'язання за кредитною угодою виконані в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Тобто суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України викладених в п. 24 Постанови пленуму від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді права на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Також згідно з п. 30 вказаної Постанови пленуму, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Враховуючи ступінь фінансової участі кожного з подружжя під час придбання вищевказаного спільного майна подружжя, суд вважає за необхідне застосувати принцип рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Державна спеціалізована установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя