АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючої - Кравець В.А.,

Суддів - Ратнікової В.М., Пікуль А.А.

За участю секретаря - Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року в справі за заявою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1

В С Т А Н О В И Л А :

Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 30 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості, в загальній сумі 11 053 грн.. 72 коп.; вирішено питання про стягнення судового збору.

Заявник у червні 2015 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив на підставі ст..220 ЦПК України постановити додаткове рішення про стягнення понесених витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року у задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку«Дім Комфорт» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для видачі додаткового рішення, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не врахував вимог закону, за яким витрати на правову допомогу при видачі судового наказу за умови достатньої обґрунтованості їх розміру, повинні стягуватися з боржника згідно зі ст.. 84 та ч. 1 ст. 88 ЦПК України, а судовий наказ є різновидом судового рішення.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що законом не передбачена можливість винесення судового наказу щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки це спір про право, який має розглядатися у позовному провадженні.

Відповідно до ст.. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішив питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Наказне провадження - особливий вид цивільного процесу, спрямований на вирішення безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу.

Виходячи із подвійної природи судового наказу, незважаючи на те, що він у ст.. 95 ЦПК визначається як особлива форма судового рішення, суттєво від нього відрізняється за змістом. Зі структури судового наказу вбачається, що судовий наказ на відміну від судового рішення не має мотивувальної частини, тобто у ньому не аналізуються судом докази-документи, подані на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги заявника. Судовий наказ має відповідати вимогам, які пред'являються до виконавчих документів згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Наразі , питання щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає аналізу та оцінці доказів та заперечень сторін, на підставі яких може бути ухвалено рішення і вирішується таке питання у позовному провадженні , оскільки особливістю пред'явлення такої вимоги є наявність спору про право.

Окрім того, вірним є висновок суду, що судовий наказ не передбачає собою ухвалення додаткового наказу, як форми рішення, оскільки, як зазначалося вище, такі вимоги суперечать ст.. 220 ЦПК України та не кореспондуються зі ст. 103 ЦПК України, де вказано, що судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу, яка відповідає нормам процесуального права, тому підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді