Справа № 359/7410/15ц Головуючий у І інстанції Яковлєва Л.В.
Провадження № 22-ц/780/3344/15 Доповідач у 2 інстанції Гуль В. В.
Категорія 43 15.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Приходька К.П.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якого діє його мати ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування нерухомістю, -

в с т а н о в и л а:

позивач звернулася до суду із позовом, посилаючись на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі з 25.07.1998 року, від якого мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розірваний рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.05.2013 року.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині кожному позивачу, відповідачу ОСОБА_2 і їх спільній дитині ОСОБА_2

Протягом 2011 року, 2012 року колишній чоловік створював неможливі умови для проживання і на грунті неприязних відносин позивач була змушена звільнити квартиру.

Колишній чоловік створив іншу сім'ю з новою дружиною ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі.

Колишній чоловік позивача у квартиру не допускає і ключів від квартири у неї не має.

Позивач просила усунути перешкоди і зобов'язати колишнього чоловіка передати їй ключі від замка квартири, вселити позивача у квартиру і виселети з квартири ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5, які зареєстровані та вселені у квартиру без її згоди.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що їхній спільний із позивачем син, який є співвласником квартири проживає в цій квартирі разом з ним.

Крім них проживають його нова дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5

Вселення позивача вважає неможливим в зв'язку з психологічним станом по відношенню до їхнього спільного сина.

При цьому він і так їй сплачує аліменти на сина, а також квартира є однокімнатною і вселяти просто нікуди в зв'язку з чим просив визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою, оскільки виділ квартири у натурі неможливий і для свого захисту вона використала неправильний спосіб захисту, яким має бути компенсація частки у квартирі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року первісний позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від замків вхідних дверей даної квартири.

Виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1.

На користь позивача за первісним позовом солідарно з відповідачів стягнуто судові витрати.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом просить рішення суду скасувати в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права і відмовити в задоволенні первісного позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині кожному позивачу, відповідачу ОСОБА_2 і їх спільній дитині ОСОБА_2

ОСОБА_2 створив нову сім'ю і проживає в даній квартирі з новою дружиною ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5

Задовольняючи первісний позов, суд виходив з того, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_3, як співвласнику майна, у користуванні квартирою. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вселені у квартиру без згоди позивача.

Відмовив суд у задоволенні зустрічного позову виходячи з того, що підстав для позбавлення права користування ОСОБА_3 квартирою не має.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, оскільки квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності.

Спільна часткова власність здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ст. 358 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (малолітній, батьком якого не є ОСОБА_2.) вселені у квартиру без згоди ОСОБА_3, суд обгрунтовано виселив цих відповідачів, які вселені у квартиру без відповідної правової підстави.

Власники (співвласники) квартир мають право для особистого в ній проживання. Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують неприязні відносини, що сторонами не заперечується.

ОСОБА_2 перешкоджає доступу ОСОБА_3 до житла, оскільки квартира є однокімнатною. Вважає, що в нього інша сім'я, вселяти нікуди.

Проте такі підстави, не є підставами для позбавлення співвласника квартири користуватися житлом, оскільки право власності є непорушним і такого права може бути позбавлено лише у передбачених законодавством випадках.

Проте про такі випадки позовних вимог у справі заявлено не було. Крім того квартира не поділена у натурі, що не може свідчити про обгрунтованість доводів апеляційної скарги щодо права ОСОБА_3, у даному випадку про неправильний спосіб захисту, щодо компенсації її частки у спільному майні.

А оскільки ОСОБА_3 чиняться перешкоди у користуванні останньою квартирою, суд обгрунтовано вселив її в житло.

Доводи апеляційної скарги щодо психологічного тиску, який чинить ОСОБА_3 по відношенню до свого сина, як підстава щодо неможливості вселення, правового значення для вирішення справи, у даному випадку, не має.

За таких обставин апеляційна скарга як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді