Дата документу 30.10.2015
Справа № 320/7140/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» жовтня 2015 року суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Кучеренко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі про визнання перебування на утриманні в звязку з непрацездатністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2, померлого 22 грудня 2008 року в звязку з непрацездатністю та втрату годувальника з моменту його смерті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальні способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України. При виборі способу захисту цивільного права необхідно виходити із суб'єктивного права та характеру його порушення.

Право вибору способу захисту порушеного або оспорюваного права належить позивачеві відповідно до вимог статті 3,11,31 ЦПК України, тоді як перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до статті 4 ЦПК є обов'язком суду.

Відповідно до частин 1,2 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 234, частини 1 статті 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у пунктах 1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду.

З матеріалів справи вбачається, що у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2, померлого 22.12.2008 року, в звязку з непрацездатністю та втрату годувальника з моменту його смерті.

Перелік юридичних фактів, що підлягає встановленню в судовому порядку, наведений в статті 256 ЦПК України. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

До переліку фактів, визначеному в частині 1 статті 256 ЦПК України, належить встановлення такого юридичного факту як перебування фізичної особи на утриманні.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 може звернутись до суду з заявою в окремому провадженні на підставі ст. ст. 234,256 ЦПК України.

Отже вказана заява підлягає уточненню.

На виконання вимог вищевказаної ухвали та відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказану заяву без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ч.1, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Мелітополі про визнання перебування на утриманні в звязку з непрацездатністю - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В.Кучеренко