Справа № 653/485/15-ц
Провадження № 2/653/333/15
РІШЕННЯ

іменем України

"25" червня 2015 р. м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Калімбета Л.І.

при секретарі Соколович О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Генічеської міської ради, який мотивує тим, що 16.08.2004 року він став власником 1/3 частини житлового будинку № 140, який розташований по проспекту Миру в місті Генічеську. Власником інших 2/3 частин цього будинку до 1990 року був ОСОБА_2, який помер. Спадщину після смерті ОСОБА_2 ніхто не прийняв. Ніхто не ставив питання про визнання цієї спадщини відумерлої. Виділ частки в натурі в цьому житловому будинку неможливий. Таке становище створює невизначеність в користуванні та розпорядженні частки ОСОБА_1 За весь час володіння часткою він постійно робив ремонт в цьому будинку і підтримував у ньому придатний для проживання стан. Просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: пр.. Миру, 140, м. Генічеськ, Херсонської області.

В судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечує проти його задоволення, вказує на те, що ОСОБА_1 вже володіє 1/3 частини вищевказаного житлового будинку, та що він не проживає за даною адресою.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

16.08.2004 року, ОСОБА_1 став власником 1/3 частини будинку, розташованого за адресою: пр.. Миру, 140, м. Генічеськ, Херсонської області, що підтверджується договором дарування ВВЕ № 629725 від 16.08.2004 року та довідкою Генічеського БТІ № 4486295 від 18.08.2004 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24 березня 1947 року, власником інших 2/3 частин вищевказаного житлового будинку був ОСОБА_2, який помер 07 липня 1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії ІІ-КГ № 323033.

Згідно з інформативною довідкою зі спадкового реєстру № 40593277 від 08.06.2015 року, після смерті ОСОБА_2, ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався.

ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 зазначив, що п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Цим Кодексом не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто із спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Виходячі з принципу рівності перед законом усіх субєктів прав власності, закріпленого в ч. 4 ст. 13 КУ, держава в особі органів влади повинна була відповідно до ст.. 549 ЦК УРСР здійснити дії, які б свідчили про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 прикінцевих та перехідних положень, правила статті 344 ЦПК України, набувальна давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє 2/3 частинами житлового будинку, розташованого за адресою: пр. Миру, 140, м. Генічеськ, Херсонської області з 1990 року. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала, що володіє річчю незаконно.

Суд вважає, що визнання за ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: пр.. Миру, 140, м. Генічеськ, Херсонської області суперечить чинному законодавству, оскільки він вже володіє 1/3 частиною цього будинку, відповідно до договору дарування ВВЕ № 629725 від 16.08.2004 року та довідки Генічеського БТІ № 4486295 від 18.08.2004 року, а тому є можливим визнання права власності лише 2/3 частин вищевказаного будинку.

Керуючись ст. 344, ЦК України, ст. 27, 118-120, 131, 256-258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Генічеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 2/3 частини житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: пр.. Миру, 140, м. Генічеськ, Херсонської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3