22-ц/775/999/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Мирошниченко Ю.М.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді Биліни Т.І.,

суддів Баркової Л.Л., Бугрим Л.М.,

при секретарі Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 червня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 гривень на місяць, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сторони з 24.07.2004 р. по 29.11.2007 р. знаходилися в шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народили дочку ОСОБА_5, яка після розірвання шлюбу залишилася на утриманні позивачки (а.с.10-13). Розвиток та лікування дитини потребують значних витрат, позивачка маючи середній заробіток в сумі 4375,47 грн. не може їх забезпечити. (а.с.14). Відповідач допомогу в добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість, оскільки з 2010 року регулярно працює на суднах іноземних держав, інших дітей та утриманців не має, стан його здоров'я нормальний. (а.с.75).

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 5000,00 грн., щомісячно, починаючи з 19 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просила змінити рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року, визначивши до стягнення аліменти на утримання доньки Анастасії у розмірі 10 000,00 гривень на місяць, вважаючи, що саме ця сума буде достатньою для утримання та лікування дитини.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності, не погодилась з рішенням суду, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме неповноту встановлених обставин, які мають значення для справи, надала апеляційну скаргу в якій просила змінити рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 серпня 2015 року, зменшивши розмір аліментів до 1200 грн. Апеляційну скаргу обґрунтувала тим, що позивач не довела, що її довіритель отримує заробітну плату достатню для виплати аліментів в розмірі 5000,00грн. Крім того не згодна з висновком суду, що відповідач не має на своєму утриманні інших осіб, так як відповідач має матір, яка є інвалідом третьої групи, отримує невелику пенсію та постійно потребує матеріальної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, та її представника ОСОБА_6, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

У відповідності зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач частко визнавав позовні вимоги, не заперечував сплачувати аліменти на утримання дитини, розмір яких було погоджено сторонами до судового засідання в сумі 230 доларів США. В судовому засіданні відповідач не заперечував свою спроможність виплачувати аліменти в розмірі 200 доларів США, крім того не надав суду доказів, що він має інших утриманців. З огляду на вказане, висновки суду щодо визначення розміру аліментів в сумі 5000грн. ґрунтуються на принципах розумності, зваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги позивача, стосовно того, що визначена судом сума не відповідає доходам відповідача та розміру витрат на дитину, які вона визначила в сумі 10000грн. - необґрунтовані. Позивач не довела, що відповідач отримує заробітну плату, яка б надавала йому можливість щомісяця сплачувати на утримання дитини суму 10000грн., крім того позивач не довела, що саме така сума їй необхідна для задоволення потреб дитини необхідний для її розвитку та виховання.

Клопотання позивача, про звернення із судовим дорученням до компетентного суду іншої країни, з посиланням на положення Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, укладеної в Нью-Йорку 20 червня 1956 року, до якої Україна приєдналася у відповідності до Закону України «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», яке було заявлене суду першої та апеляційної інстанції, стосовно витребування інформації про розмір заробітної плати, яку отримує відповідач не мало підстав для задоволення, оскільки виконання вказаної конвенції здійснюється у відповідності до Інструкція про порядок виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном.

Вказана інструкція передбачає: порядок звернення із заявою про стягнення аліментів з відповідача, який проживає за кордоном; порядок звернення із заявою про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави; порядок опрацювання заяв, що надходять від іноземних заявників, про стягнення аліментів та про визнання і виконання рішення іноземного суду про стягнення аліментів з осіб, які проживають в Україні. Позивач не довела, що умови передбачені інструкцією стосуються її обставин, а саме, що відповідач проживає за кордоном.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача, щодо необхідності зменшення розміру аліментів до 1200 грн., внаслідок недоведеності доходів відповідача та наявності у нього утриманця - неспроможні.

Представник відповідача не надала суду доказів, які б спростували висновки суду, щодо відсутності можливості у її довірителя сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Крім того в судовому засіданні було встановлено, що апелянт працює і крім пенсії по інвалідності отримує заробітну плату, загальна сума яких перевищує розмір прожиткового мінімуму, а тому її не можна вважати утриманцем свого сина.

Відповідно до вимог ст. ст. 10,60 ЦПК України, сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 182 СК, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та у випадках, передбачених СК України.

Будь-яких нових обставин чи нових доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та які б свідчили про неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, і давали б апеляційному суду підстави провести переоцінку обставин та доказів, зроблену судом першої інстанції, в апеляційних скаргах не наведено та апеляційному суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційних скаргах доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому підстави для скасування рішення відсутні, у зв'язку з чим, апеляційі скарги підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303,308,310,313,314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Биліна Т.І.

Судді: Баркова Л.Л.

Бугрим Л.М.