Справа №337/4374/15-ц
Провадження № 2/337/1782/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.
при секретарі Жевакіній Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП,
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
У позові вказав, що внаслідок ДТП, яка сталася 19.07.2014 року о 10 годині 30 хвилин по вул. Істоміна проти будинку № 159 у м.Запоріжжі за участю ОСОБА_1, який керував автомобілем ЗАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено належний ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» автомобіль «Фольксваген», державний реєстраційний номерАР 4145 СЕ. Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2014 року.
У судове засіданні представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача.
Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився тричі, про слухання справи сповіщався належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на його адресу судових повісток, копії позову та додатків до нього, але він тривалий час не з'являвся у відділення зв'язку за отриманням повісток та інших документів, про що на поштовому конверті зроблено відповідний напис (а.с. 51, 56, 57). Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачем поштового відправлення відмовою у його отриманні, а тому, відповідно до п. 8 ст. 76 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки він не повідомив суд про причини своєї неявки, суд вважає причину його неявки неповажною.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області від 19.08.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38), за адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи,тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним.
На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Фольксваген», державний номер НОМЕР_2 ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.6-7).
Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя № 337/4768/14-п від 22.07.2014 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 04.08.2014 року (а.с.8)
Згідно заяви про страхове відшкодування РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 27.10.2014 року (а.с. 9).
За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП доказуванню не підлягає.
Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій заподіяні збитки в результаті порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» рекомендується судам, при визначенні реальних збитків, які підлягають відшкодуванню, виходячи з положень п.1 ч. 2 ст.22 ЦК України, враховувати наступне: у випадках коли особа знищила транспортний засіб, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення протиправних дій; у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.
Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що діяльність, пов'язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до п.2 ст.1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати - судовий збір у сумі 468 грн. 92 коп.
Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуто судом протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик