АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-505/11 Головуючий суддя І інстанції Марюхна Л.А.
Провадження № 22-ц/790/7520/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до Станичненської сільської ради Нововодалазького району Харківської області про продовження строку на прийняття спадщини та визнання права власності на спадщину.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_6, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) згідно до сертифікату серії НОМЕР_1 в розмірі 65,53 умовних кадастрових гектарів вартістю 82684,90 грн., виданого на її ім?я на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області від 21 березня 1996 року. Факт родинних відносин підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. В якості поважних причин для пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини вказав на свою юридичну необізнаність і на те, що вважав спадкоємцем померлої ОСОБА_6 її пережившого чоловіка ОСОБА_7, батька позивача, який спадщину після смерті дружини не приймав і документи на неї не оформляв, який від прийняття спадщини відмовляється.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2011 року позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на спадщину у вигляді права на земельну ділянку частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.. Дзержинського розміром 6,53 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки (паю) в натурі, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, якій на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 21.03.1996 року № 186 належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду зі скаргами, в яких поставили питання про його скасування і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вказали, що до участі у справі у суді першої інстанції вони не були залучені, при оголошенні рішення в судовому засіданні не були, про оскаржуване рішення дізнались випадково, у серпні 2015 році. Зазначили, що суд не з'ясував, що крім позивача спадкоємцями після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, були її переживший чоловік, ОСОБА_7 що фактично прийняв спірну спадщину, але не убв залучений до розгляду справи, та їх діти - апелянти ОСОБА_3, ОСОБА_4, які її успадкували після смерті у 2015 році їх батька ОСОБА_7

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, за відсутності позивача та апелянтів, які були повідомлені про розгляд справи і про його відкладення не просили, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенні з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 належало право власності на земельну частку (пай) землі яка перебувала в колективній власності КСП ім. Дзержинського розміром 6,53 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується відповідним сертифікатом серії НОМЕР_1, виданого на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 21.03.1996 року №186. Згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що після смерті ОСОБА_6 позивач фактично прийняв спадщину, інших спадкоємців немає, із заявою до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Про свій спадок позивач дізнався тільки в 2011 році і тому не мав змоги звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Представник Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області проти задоволення позову не заперечував.

При цьому всупереч вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості районний суд не послався на докази, які підверджують фактичне прийняття позивачем спірної спадщини, які в матеріалах справи відсутні, і не з'ясував, що в матеріалах справи наявна ксерокопія заяви від імені ОСОБА_7 на адресу Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 квітня 2011 року про те, що він є спадкоємцем після смерті своєї дружини ОСОБА_6, спадщину після її смерті він прийняв і на неї не претендує. Справжність підпису ОСОБА_7 була посвідчена секретарем Станичненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області (а.с. 13).

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року, який підлягає до застосуванню з огляду на його чинність на день відкриття спадщини, ОСОБА_7 вправі був відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття і на день складання зазначеної заяви цей строк вже сплинув. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу), однак цих обставин у рішенні також не встановлено.

За статтею 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. Тому якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Для з?ясування зазначених обставин та з огляду на те, що ОСОБА_7 також належав до спадкоємців після смерті своєї дружини, ОСОБА_6, у суду були підстави для залучення ОСОБА_7 до участі у справі у якості співвідповідача, у передбаченому ст. 33 ЦПК України порядку.

Відповідно до стаття 550 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини

пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про фактичне прийняття позивачем ОСОБА_5 спірної спадщини. як це передбачено ст. 549 ЦК УРСР 1963р.

Крім того, не можна вважати поважними причинами зазначені у якості підстав вимог про поновлення строку на прийняття спадщини необізнаність позивача про свій спадок та наявність іншого спадкоємця, від якого, в розумінні положень ч. 2 ст. 549 ЦК України, спадкоємство позивача не залежить.

При таких обставинах у суду не було законних підстав для поновлення позивачу строку на прийняття спадщини і для визнання за ним права власності на спадщину, доводи позову ОСОБА_5 належними і допустимими доказами не підтверджені, а висновки суду не відповідають нормам матеріального права.

Як вбачається із наданих до апеляційної скарги документів, апелянти є доньками померлої у 2000 році ОСОБА_6 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7, після смерті якого була зареєстрована спадкова справа, що свідчить про те, що вони заінтересовані у законному вирішенні цього спору (а.с. 31-37).

Таким чином, оскільки суд неповністю з?ясував обставини, що мають значення для справи; порушив і неправильно застосування норми матеріального або процесуального права, тому з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, із ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 25 жовтня 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді колегії: