ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8893/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2015 р. м. Київ

Суддя Дарницького районного суду м. Києва Домарєв О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Київської міської ради «Про визнання дій Київської міської ради неправомірними та покладання обов'язку вчинити певні дії», -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2015 р. позивач звернувся до суду із цивільним позовом до Київської міської ради про визнання, яким просив визнати відмову Київської міської ради (КМДА) в отриманні ним у приватну власність земельної ділянки неправомірною та покласти обов'язок на Київську міську раду передати йому у приватну власність земельну ділянку площею 10 соток для будівництва, обслуговування та експлуатації жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 27.10.2015 року позов ОСОБА_2 залишено без руху в порядку ст.121 ЦПК України та позивачу надано строк - 5 днів для усунення недоліків, виявлених при подачі позову.

2.11.2015 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява про усунення недоліків з додатками.

Разом з тим, в наслідок додаткової перевірки позову та доданих до нього матеріалів встановлено наступне.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 та п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2010 від 01.04.2010 року у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, Конституційний Суд України дійшов до наступних висновків, що :

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Як вбачається з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 з подальшими змінами та доповненнями «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, ій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Судом встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_2 полягають, зокрема, у визнанні неправомірною відмови Департаменту земельних ресурсів м.Києва в.о. Київської міської ради (КМДА) в отриманні у приватну власність земельної ділянки та покладання обов'язку на Київську міську раду передати позивачу у приватну власність конкретну земельну ділянку, тобто позивач просить захистити його права та інтереси саме у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, яким є Київська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Наведені обставини та вимоги закону свідчать про те, що пред'явлений позов не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі за цим позовом слід відмовити.

При, цьому суд враховує, що відмова у відкритті провадження не позбавляє права позивача звернутись до суду з позовом про захист його прав та інтересів саме у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, яким є Київська міська рада, як орган місцевого самоврядування згідно вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122 ч. 2 п. 1 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради «Про визнання дій Київської міської ради неправомірними та покладання обов'язку вчинити певні дії».

Роз'яснити ОСОБА_2, що відмова у відкритті провадження у справі не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Домарєв