Справа № 717/2110/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого - судді: Харабари І.В.

при секретарі: Дєдовій В.С.

з участю:

- представника позивачки ОСОБА_1

- представника відповідача (в режимі

відео конференційного звязку) ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання депозитного договору та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, в якій просить:

· розірвати договір депозитного вкладу № SAMDNWD000 від 17 грудня 2013 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3;

· стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 вклад за договором № SAMDNWD000 від 17 грудня 2013 року в розмірі 14000 гривень;

· стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 проценти за вклад за договором № SAMDNWD000 від 17 грудня 2013 року в розмірі 2380 гривень (розрахунок 14000 х 17 % = 2380);

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в розмірі 14000 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що 17 грудня 2013 року нею в Первомайському відділенні АР Крим ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито депозитний вклад - «Стандарт» за № SAMDNWD000 на суму 14000 гривень. Договір укладався строком на 1 рік з процентною ставкою 17 % річних. Зазначає, що вона двічі зверталася в банк щодо розблокування рахунку та з вимогою про розірвання договору, проте отримала відповідь, що рахунки заблоковані у зв'язку з тим, АР Крим анексована Російською Федерацією. Вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» порушив зобов'язання за договором, а тому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти та моральні збитки.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримала вимоги своєї довірительки, посилаючись на ті ж обставини що викладені в позовній заяві а також пояснила, що у позивачки відсутній оригінал договору депозитного вкладу та квитанція про внесення коштів на депозитний рахунок, проте факт укладення договору депозитного вкладу стверджується листами банку від 03 липня 2014 року та 13 листопада 2014 року.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та надала письмові заперечення у відповідності до яких просила відмовити у його задоволенні. В своїх поясненнях посилалася на припинення діяльності відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та їх закриття відповідно до постанови НБУ №260. Також, зазначила, що позивачем не надано належних доказів існування правовідносин за спірним договором, зокрема не надано оригіналу спірного договору та докази, що підтверджують факт внесення коштів на рахунок, також вважає, що вони є неналежними відповідачами.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_3 в обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на листи банку від 03 липня та 13 листопада 2014 року, з яких вбачається, що ОСОБА_3 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» на її імя відкритий депозитний рахунок № SAMDNWD000 що оформлений на території АР Крим.

Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 626-639, 1058, 1059,1068 ЦК України, п.8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 та п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірні" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Проте, в матеріалах справи відсутній оригінал договору банківського вкладу та належні докази, що підтверджують факт перерахування коштів на відповідний рахунок.

Судом, відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, вживалися заходи щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами їхніх прав, зокрема надання позивачці терміну для представлення оригіналу договору банківського вкладу № SAMDNWD000 від 17 грудня 2013 року та оригіналу квитанції про зарахування коштів на депозитний рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте позивачка та її представник не надали суду вищезазначених документів.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що зобовязання повинні виконуватись АНО «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим, а також посилання на нормативні акти Російської Федерації, оскільки ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства, а ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа, знаходиться у м. Дніпропетровськ.

Позивач, як сторона по справі, зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 10 ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не надали належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. ст. 11, 16, 526, 530, 610, 626 -627, 651, 1058 -1061, 1068 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 292 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором депозитного вкладу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд Чернівецької області.

Суддя:/підпис/

Копія. З оригіналом згідно: