Справа № 510/1752/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М `Я М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28.05.2015 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бешлієвої Т.А.,

при секретарі Івановій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 7423 грн. 11 коп., -

в с т а н о в и в:

Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином сповіщеною в порядку ст. 74 ЦПК України про день та час розгляду справи, неодноразово до суду у судові засідання не зявлялась, причини своєї неявки суду не повідомила, заперечень щодо позову не надала.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання також не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.

У звязку з означеними обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

В ході розгляду справи були досліджені наступні докази:

- копія судового наказу Ренійського районного суду Одеської області від 31.10.2008 року, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 2 622, 81 грн.;

- копія розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.09.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, згідно якого станом на 31.08.2014 р., загальна сума заборгованості за кредитом у неї складає 7423,11 грн.;

- копія заяви ОСОБА_1 від 26.09.2007 року на адресу позивача про надання їй кредитного ліміту на платіжну картку;

- копія Умов та Правил надання банківських послуг;

- копія паспорту громадянина України на імя відповідача ОСОБА_1 серії КК № 591954, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.0.2001 року;

- копія довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, серія АА № 241170 від 21.07.2009 року про реєстрацію позивача, як юридичної особи;

- копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.2011 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ КБ «ПриватБанк», серія А01 № 054809 від 17.07.2009 р.;

- копія першої сторінки розділу «1. Загальні положення» статуту (нова редакція) ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що у звязку зі зміною типу банку, змінено найменування банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк»;

- платіжне доручення про сплату судового збору.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено такі обставини: позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитними зобовязаннями відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг від 26.09.2007 року, у розмірі 7423,11 грн., яка складається з наступного: 1998,05 грн. заборгованості за кредитом, 4958,54 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2259 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксованої частини); 329,67 грн. штрафу (процентна складова), також заявлені вимоги про стягнення судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 26.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг б/н, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 2 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до форми договору, підписавши заяву до банку, відповідач тим самим погодилась з тим, що надання їй банківських послуг буде здійснюватися відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. При укладанні договору сторони керувались також ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах,і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як зазначено в позовній заяві, відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. А якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично логнується на такий же термін. Укладеним договором передбачені порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, в тому числі надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання належним чином не виконувала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, внаслідок чого у неї станом на 31.08.2014 року склалася заборгованість за кредитними зобовязаннями у розмірі 7423,11 грн.

В позові також зазначено, що судовим наказом Ренійського районного суду Одеської області від 31.10.2007 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вже була стягнута заборгованість за цим же кредитним договором у сумі 2622,81 грн. Означена сума по судовому наказу віднята позивачем від загальної суми заборгованності за договором, яка станом на 31.08.2014 року у відповідача складала 9216, 25 грн. ( 9216,25- 2622,81 грн.= 6593,44 грн.), остаток заборгованості разом зі штрафами заявлений у позові до стягнення - 7423, 11 грн.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження наданими доказами.

Між сторонами виникли правовідносини з договору кредиту, що врегульовані параграфом 1,2 глави 71 ЦК України.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_1 26.09.2007 року був укладений кредитний договір про надання банківських послуг б/н, який відповідно до його форми складається з заяви відповідача, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, та Тарифів банку. В означеному кредитному договорі були передбачені умови надання та порядок повернення кредиту, які відповідач неналежним виконанням прийнятих на себе зобовязань порушила. Позивач, зі своєї сторони, зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі: відкрив відповідачу кредитний рахунок, видав кредитну картку та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ПАТ КБ « ПриватБанк» також ознайомив ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, остання погодилась на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Заяві позичальника. Відповідачем договір у встановленому законом порядку не оскаржувався, окремі його положення недійсними не визнавались.

Відповідно до п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг укладений договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонговується на такий же термін.

Порядок нарахування і оплати процентів, порядок погашення боргових зобовязань за договором, в тому числі погашення самого тіла кредиту, передбачені як вищеназваними Умовами та Правилами надання банківських послуг, так і Правилами користування платіжною карткою.

Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі просроченого кредиту та Овердрафту), повинен також оплатити винагороди банку ( п.6.6 Умов та Правил надання банківських послуг).

Згідно п.8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

В п.5.4 Правил користування кредитною карткою встановлені строки погашення тіла кредиту, процентів.

Відповідач ОСОБА_1 надані в кредит кошти повністю в обумовлений термін не повернула, не надавала своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими, передбаченими договором, витратами, що находить своє відображення у розрахунку заборгованості за договором, наданим позивачем.

Означеними діями відповідач порушила прийняті на себе зобовязання за вказаним кредитним договором, неналежно їх не виконувала, в результаті чого в неї виникла прострочена заборгованість, залишок, якої станом на 31.08.2014 р. становить 7423,11 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.1056 1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Проценти сплачуються за користування чужими коштами відповідно до вимог ст.536 ГК України.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», тобто до даних відносин можуть застосовуватися положення ст.ст. 1045-1053 ЦК України. Згідно із ст.ст. 1048-1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст.527 ГК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового оборота.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. При чому у разі порушення боржником зобовязання, кредитор має право на стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. ст. 549-552 ЦК України).

Виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання ( ч.2 ст.549 ЦК України). Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Статтею 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Стаття 624 ЦК України визначає, що якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 614 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). А в ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, позовні вимоги позивача є правомірними і законними, витікають із умов укладеного договору і вимог діючого цивільного законодавства, виходять із кредитних договірних зобовязань. Звернення до суду з вимогами про повернення пред`явлених сум за кредитним договором у звязку з порушенням умов цього договору є наслідком неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобовязань. За наявності представлених доказів позов підлягає задоволенню.

У відповідності із ст. 88 ЦПК України, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, що складаються із судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530, 536, 546, 549-552, 599, 610- 614, 624,625, 1048- 1049, 1050,1054, 1056 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88,212, 213, 224 - 288 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» суму заборгованості за кредитними зобовязаннями за кредитним договором Б/н від 26.09.2007 року у розмірі 7423 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Бешлієва