Номер провадження: 22-ц/785/5401/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі Жєлєзнові В.В.

у відкритому судовому засідання у присутності ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06.04.2015р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

в квітні 2014р. позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача ОСОБА_3 з позовом про визнання права власності на ? частину спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 23.09.1995р. між нею і відповідачем був зареєстровано шлюб, 04.04.1996р. у подружжя народилася дитина, донька ОСОБА_4, 08.12.2006р., шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 14.11.2006р.

У період шлюбу сторони по справі придбали у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 02.07.2002р., зареєстровано в реєстрі за №2685. Вказана угода була посвідчена нотаріально, договір купівлі продажу оформлений на імя відповідача.

Позивач посилалася на те, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем намагалися розділити спільне сумісне майно, в тому числі і квартиру, в подальшому, внаслідок примирення сторони проживали разом до 2013р.

В 2013р. вони припинили шлюбні стосунки і проживають окремо. Позивач стверджувала, що вирішити питання щодо розділу квартири в досудовому порядку вони не змогли, тому просила визнати за нею право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що шлюб між ним і позивачем розірвано в 2006р., лише через 7,5 років позивач звернулася з позовом про поділ майна, вважає, що вона пропустила строк звернення до суду за захистом своїх прав (а.с.31-33).

Рішенням місцевого суду від 06.04.2015р. в позові ОСОБА_2 відмовлено (а.с.139-142).

В апеляційній скарзі апелянт, позивач ОСОБА_2, просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді позивач, апелянт, доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач надав заперечення на доводи апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відмовивши в позові ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання за нею права власності на ? частину нерухомого майна, місцевий суд виходив з того, що шлюб між сторонами, колишнім подружжя, було розірвано на підставі рішення суду від 14.11.2006р. З посиланням на положення п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд зробив висновок, що інтереси позивача дійсно порушені, але вона пропустила строки звернення до суду, тому в позові відмовлено за пропуском строку.

По матеріалам справи встановлено, що сторони по справі, колишні подружжя, які перебували в зареєстрованому шлюбі з вересня 1995р. по 14.11.2006р., в сімї народилася дитина, донька ОСОБА_4, 04.04.1996р.н. (а.с.6,12).

Між сторонами по справі, колишнім подружжям виник спір щодо нерухомого майна, однокімнатної квартири, яку сторони придбали у період шлюбу за адресою: АДРЕСА_2.

Вказане нерухоме майно придбано на підставі договору купівлі продажу від 02.07.2002р., зареєстровано в реєстрі за №2685., який був укладений між ОСОБА_5 (продавець) і ОСОБА_3,(покупець), відповідачем по справі (10-11).

На час укладання договору купівлі продажу діяли норми КпШС УРСР. У відповідності з вимогами ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям під час шлюбу, є спільним майном подружжя. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

На час розірвання шлюбу між подружжям ( листопад 2006р.) був чинним СК України.

Ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійно заробітку ( доходу)

З урахування вимог діючого законодавства, спірна квартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном колишніх подружжя, ОСОБА_2 ОСОБА_3, частки сторін рівні, кожний з колишніх подружжя, має право на ? частину цього майна.

В своїх запереченнях на позов відповідач посилався на те, що колишня дружина втратила інтерес щодо цієї спірної квартири, звернувшись в квітні 2014р. до суду з позовом про визнання права на ? частину квартири, пропустила строк для захисту своїх прав.

За висновком колегії, ці доводи спростовуються доказами по справі.

Протягом 2014р. між сторонами розглядався спір про стягнення з відповідача аліментів на період навчання сумісної дитини. В своїх запереченнях на заявлений позов відповідач ОСОБА_3 посилався на те, що його колишня дружина користується спірною квартирою №47, будинку №29, вул. Леніна, м. Іллічівськ Одеської області і використовує її для вирішення свої матеріальних потреб (рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22.09.2014р., а.с.90-91). Аналогічна інформація міститься в рішенні колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 29.10.2014р.( а.с.92-93).

До матеріалів справи приєднаний журнал судового засідання від 22.09.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, яка розглядалася в Лебединському районному суді Сумської області(а.с.95-100). Відповідно до даних, що відображені в журналі судового засідання, станом на вересень 2014р. позивач по справі ОСОБА_6 без будь яких перешкод користувалася спірною квартирою, здавала її в оренду, в квартирі проживала сумісна дитина сторін, ОСОБА_4, яка навчається в Одеському національному морському університеті.

Дав оцінку доказам що зібрані по справі, колегія дійшла висновку, що сторонам по справі, колишнім подружжя на праві спільної сумісної власності належить спірна квартира, якою вони спільно користувалися, в цій квартирі проживає донька сторін, долі сторін у цьому нерухомому майні є рівними, по ? частині у кожного. Тому апеляційна скарга позивача ОСОБА_6 підлягає задоволенню, рішення місцевого суду скасовується, по справі постановлюється нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06.04.2015р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право власності в рівних частках, по ? частині за кожним, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення набирає чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

ОСОБА_7

ОСОБА_8