Провадження № 2/638/888/15
30.06.2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.
при секретарі Шептуха В.М.
з участю судового розпорядника ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» в особі представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення,-
У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення. Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.04.2011 року ТОВ «Ключове рішення» надав в оренду ОСОБА_3 квартиру, загальною площею 89,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди квартири № 665_1_1.
Позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало проживання у ньому наступних осіб: ОСОБА_3, 1980 р. н., який підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення з квартири, загальною площею 89,20 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, адже на підставі ст.ст. 319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та право власності є непорушним.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, просить суд постановити заочне рішення, розглянути справу за відсутністю представника позивача.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надавав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено матеріалами справи, 01.04.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» надав в оренду ОСОБА_3 квартиру, загальною площею 89,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору оренди квартири № 665_1_1 (а. с. 4). Також це підтверджується актом здачі-приймання до договору №665_1_1 від 01.04.2011 р. (а.с 5).
Позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стало проживання у ньому наступних осіб: ОСОБА_3, 1980 р. н., який підлягає виселенню без надання іншого жилого приміщення з квартири, загальною площею 89,20 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується претензією, надісланою на адресу реєстації ОСОБА_3 (а. с. 6).
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 114 Житлового кодексу УРСР передбачений виключний перелік осіб, яким надається інше житлове приміщення, до якого не можна віднести відповідача.
На виконання положення частини 1 статті 109 Житлового кодексу УРСР позивачем було направлено відповідачу письмову претензію про добровільне звільнення приміщення, однак останнім законні вимоги позивача були проігнорованні та нерухомість не була передана позивачу у вільне користування, тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» в особі представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 3, 10, 11, 60, 88, 224-228 ЦПК України, статтями 319, 321 ЦК України, ст. 109, 114 Житлового кодексу УРСР суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» в особі представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про виселення - задовольнити.
Розірвати договір оренди квартири № 665_1_1 від 01.04.2011 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення» та ОСОБА_3.
Виселити громадяна ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у квартирі, загальною площею 89, 20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: