Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 428/1308/15-ц
Провадження № 22ц/782/498/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2015р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Карайван Т.Д., Коротких О.Г. при секретарі Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення судових витрат, -

в с т а н о в и л а:

17 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Просила стягнути 45013 гривень 65 копійок у якості відшкодування матеріальної шкоди, 10000гривень у якості відшкодування моральної шкоди, 550 гривень у якості відшкодування судових витрат на оплату експертизи та стягнення суми сплаченого судового збору задовольнити. Під час судового розгляду позивачка збільшила позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди до 58569 гривень 07 клпійок та 700 гривень у якості відшкодування судових витрат на оплату експертизи.

Судом першої інстанції при винесенні судового рішення було враховано, що на момент ДТП шкода спричинена позивачці ОСОБА_4 становила 45013,65грн., на момент розгляду справи спричинена матеріальна шкода відповідачем ОСОБА_2 не відшкодована, то суд приймає до уваги те, що завдана матеріальна шкода на момент розгляду справи збільшилась до розміру 58569,07грн., що підтверджено матеріалами справи, а тому уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь збільшеної суми матеріальної шкоди у розмірі 58569,07грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої винними діями відповідача підлягають задоволенню. Судом першої інстанції позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення 58569,07грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, 10000грн. у якості відшкодування моральної шкоди, 700грн. у якості відшкодування судових витрат на оплату експертизи та стягнення суми сплаченого судового збору у розмірі 550,14грн. задоволено.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не погодився з зазначеним заочним рішенням та звернувся з апеляційною скаргою на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року. В апеляційній скарзі представник посилається на наступні обставини: числені порушення норм ЦПК під час судового рогляду, зроблені автотоварознавчі дослідження у розумінні ЦПК України не є судовою товарознавчою експертизою а тому не є обовязковою для суду а лише місить інформативний характер. Відповідач та його представник, фактично, був позбавлений можливості бути присутнім в судовому засіданні та захищати свої права у встановленому законному порядку, як це передбачено вимогами ЦПК України. Відповідач мав намір заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи оскільки ніяким чином не довіряє цьому дослідженню, оскільки ані Відповідач ані страхова компанія (Третя особа) не приймали участь у її проведені, що порушує права Відповідача . Позивачкою не доведено а суд не досліджував прямої завданої шкоди автомобілю Позивачки, тобто Позивачка не надала інформації про те чи здійснено ремонт автомобіля на сьогодні, якщо так то чим це підтверджується, або такий ремонт ще не проводився але ж Третя особа відшкодувала завдані збитки згідно наявного полісу, що у повній мірі може підтвердити намагання Позивачки безпідставно збільшити реально завданих збитків шляхом проведення вищевказаних досліджень. Через те, що Відповідача та його представника, фактично не було на засіданні, він не міг можливості надати вищенаведені аргументи, докази та доводи, відповідні відомості та захистити і реалізувати свої процесуальні права. Оскільки викладені доводи вказували на грубе порушення норм матеріального права апелянт вважає за необхідне скасувати заочне рішення а справу направити до суду першої інстанції або прийняти рішення яким повністю відмовити в задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, уточнив вимоги апеляційної скарги відмовившись від вимоги про оскарження ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 липня 2015 року та від вимоги про направлення справи до суду першої інстанції для розгляду її в загальному порядку , йому було запропоновано реалізувати свої права які на його думку допоможуть судовій колегії в ухвалені судового рішення. Представник апелянта відмовився від клопотання про проведення єкспертизи так як в нього є інші справи, а часу для оформлення відповідного клопотання замало.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення доводів апеляційної скарги так як позивачці була спричинена моральна шкода протиправним пошкодженням майна. Звернув увагу суду, що відповідач жодним чином не повернув матеріальну шкоду, не заявляв клопотань про проведення єкспертизи. Заперечував проти задоволеня клопотаня про проведення єкспертизи так як представник відповідача в суді першої інстанції не був обмежений для подання відповідного клопотання як під час 3 судових розглядів так і після них, не надав відповідного клопотання під час звернення з апеляційною скаргою так і в судове засідання апеляційного суду, що на думку представника позивача є затягуванням судового розгляду справи.

Позивачка в судовому засіданні підтримала пояснення свого представника звернула увагу суду що дійсно отримала стрес від пошкодження свого майна та поведінки відповідача який відмовився від відшкодування матеріальної шкоди.

Під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції встановив наступні обставини: внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02.12.2014р. о 16-10год. з вини відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_4 була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження автомобілю, який належить їй на праві приватної власності у розмірі 94513 гривень 65 копійок. Страховою компанією ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ОСОБА_5» було відшкодовано позивачці ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49500грн.. Матеріалами справи підтверджено, що на момент ДТП шкода спричинена позивачці ОСОБА_4 становила 45013,65грн.. Враховуючи те, що на момент розгляду справи спричинена матеріальна шкода відповідачем ОСОБА_2 не відшкодована, то суд прийняв до уваги те, що завдана матеріальна шкода на момент розгляду справи збільшилась до розміру 58569,07грн., що підтверджено матеріалами справи, а тому уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь збільшеної суми матеріальної шкоди у розмірі 58569,07грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої винними діями відповідача задоволені. Відповідно до ч.І ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно копії квитанції ТОВ «Ленкор» до прибуткового касового ордеру №82, вартість проведення автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди становить 550грн. та згідно копії Квитанції ТОВ «Ленкор» до прибуткового касового ордеру №97, вартість проведення додаткового автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди становить 150грн.. Таким чином, уточнена позовна вимога позивачки ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 700грн. у якості відшкодування судових витрат на оплату експертизи задоволено. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_4 в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_2 отримала душевні страждання у звязку з втратою можливості мати звичний для себе устрій життя, була позбавлена можливості використовувати свій автомобіль за призначенням. Крім того, відповідач ОСОБА_2 добровільно не відшкодував спричинену матеріальну шкоду, що поглибило душевні переживання позивачки ОСОБА_4, то суд вважав за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн. задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які приймали участь у справі, позивачки, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції, на підставі належних та допустимих доказів, правильно встановлені обставини які не заперечуються сторонами, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка відбулася 02.12.2014р. о 16-10 год. з вини відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_4 була спричинена матеріальна шкода у вигляді пошкодження автомобілю, який належить їй на праві приватної власності . Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності визначення розміру шкоди на момент розгляду справи в розмірі 58569 гривень 07 копійок. Так, виходячи з положень п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,... Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи....

Судова колегія погоджується з доводами представника апелянта (а.с.154), стосовно того, що уточнена позовна вимога позивачки ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 700грн. у якості відшкодування судових витрат на оплату експертизи, не підлягає задоволенню. Так як відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати повязані з проведенням судових експертиз, а дослідження проведене ТОВ "Ленкор" за договором з позивачкою не є судовою єкспертизою. Однак, судова колегія не погоджується з доводами апелянта стосовно того, що зроблене ТОВ "Ленкор" дослідження носить лише інформативний характер, так як ні відповідачем ні його представником в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції клопотань про проведення судової єкспертизи не заявлялось, а тому проведене ТОВ "Ленкор" за договором з позивачкою дослідження відповідно до положень ст.64 ЦПК України має доказове значення, відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судова колегія частково погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правової аргументації нанесеної моральної шкоди, та того, що позивачка ОСОБА_4 в результаті протиправних дій відповідача ОСОБА_2 отримала душевні страждання у звязку з втратою можливості мати звичний для себе устрій життя, була позбавлена можливості використовувати свій автомобіль за призначенням. На думку судової колегії яка частково погоджується з доводами представника апелянта, посилання суду та позивачки на ту обставину, що відсутність добровільного відшкодування відповідачем ОСОБА_2 спричиненої матеріальної шкоди, поглибило душевні переживання позивачки ОСОБА_4, є передчасним, так як судом було визначено розмір матеріальної шкоди тільки під час ухвалення заочного рішення у справі. Змінюючи рішення суду першої інстанції, судова колегія виходить з того, що, позовні вимоги відносно стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень не можуть бути задоволені, тому що судом першої інстанції не в повному обсязі було встановлено обставини справи, які мають значення для вирішення справи. Тому судова колегія виходячи з засад справедливостві, та розумності вважає за необхідне рішення в частині розміру спричиненної моральної шкоди змінити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000гривень задовольнити частково у розмірі 1000 гривень.

Посилання апелянта на числені порушення норм ЦПК час судового розгляду справи в суді першої інстанції мають ознаки зловживання процесуальними правами та затягування судового розгляду, містять числені загальні посилання та не вплинули на винесення рішення. Виходячи з наведеного зазначені посилання не є обгрунтованими.

Посилання апелянта на необхідність відповідно до вимог п.14 абзацу 2 постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013року вирішити питання про передачу позивачем відповідачу після повного відшкодування шкоди залишків пошкодженного транспорту не відповідає ні матеріалам справи ні вимогам закону, так як посилання пленуму стосуються випадків стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, однак в матеріалах справи відсутні відповідні докази, а тому посилання апелянта не є обгрунтованими матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити рішення його без змін, скасувати рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України, підставами для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Вивчивши матеріали справи та заочного рішення суду судова колегія вважає, що судом першої інстанції в частині підстав для відшкодування моральної шкоди було прийнято до уваги недоведені обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими. Під час стягнення вартості експертного автотоварознавчого дослідження неправильно застосовано норми процесуального права. В решті заочне рішення відповідає вимогам закону.

На підставі п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України, 1167 ЦК України. Керуючись ст. 303,304, п.2 ч.1ст.307, п.2,4 ч.1 ст.309, 316, 317, 319 , колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 червня 2015 року змінити, зменьшити розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 10000 гривень до 1000 гривень. В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 вартості експертного автотоварознавчого дослідження відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: Судді: