Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від

21 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до селянського фермерського господарства «Риск», третя особа - Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, про визнання договору оренди землі недійсним,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору оренди землі від

14 березня 2010 року, укладеним між нею та селянським фермерським господарством «Риск» (далі - СФГ «Риск») вона передала СФГ «Риск» у строкове платне користування земельну ділянку площею 3,5376 га, сільськогосподарського призначення, що розташована на території Турівської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належить їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20 березня 2001 року. Даний договір набирає чинності після підписання та державної реєстрації. 11 травня 2012 вказаний договір зареєстрований Відділом Держкомзему у Згурівському районі Київської області.

Посилаючись на те, що у договорі відсутні обов'язкові його умови: кадастровий номер, строки передачі земельної ділянки в оренду, розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також те, що додатки до нього не містять плану або схеми земельної ділянки, що передається в оренду, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлення земельних сервітутів, акту визначення меж в натурі, просила визнати договір оренди землі недійсним.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спірний договір оренди землі є укладеним з моменту його підписання 14 березня 2010 року, оскільки його реєстрація не може змінювати моменту його укладення. Будь-яких обставин, які є підставою для недійсності договору оренди землі судом не встановлено, а позивачем не доведено в чому полягає порушення її прав у зв'язку з відсутністю окремих істотних умов договору.

Зі змісту ухвалених судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до селянського фермерського господарства «Риск», третя особа - Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, про визнання договору оренди землі недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С. Висоцька