У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «64 Експорт» про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_8, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом та просили:

- визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, порушує права та свободи, ганьбить честь і гідність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, інформацію, поширену товариством з обмеженою відповідальністю «64 Експорт» (далі - ТОВ «64 Експорт»), наступного змісту:

«Наведені факти свідчать про те, що відносно підприємства проводиться ціленаправлена компанія на знищення його діяльності за участю посадових осіб головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області. Працівниками митниці на намагання підприємства з'ясувати причину неоформлення вантажу повідомлялось, що в приміщенні головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області по вул. Хмельницьке шосе, 7 постійно збираються наради за участю начальника ОСОБА_3, першого заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_4, голови комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_5, начальника слідчого управління ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_6, в.о. начальника митниці ОСОБА_7, за результатами яких їм кожного разу надаються нові вказівки щодо недопущення митного оформлення нашого вантажу. Вказані особи, використовуючи своє службове становище, вступивши в злочинну змову біля 10 разів зустрічались з метою вироблення тактики дій щодо злочинного використання свого службового становища задля недопущення митного оформлення вантажу нашої фірми. Ці дії проводяться з метою змусити підприємство відмовитись від цього виду діяльності, оскільки цей напрямок бізнесу - продаж на експорт горіхів волоських в інші країни бажає монополізувати начальник головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_3.»;

«Така протидія законній діяльності неможлива без злочинної змови посадових осіб, від яких залежить прийняття рішення щодо митного оформлення, а саме, начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3, першого заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_4, голови комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_5, начальника слідчого управління ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_6, в.о. начальника митниці ОСОБА_7, оскільки саме ці особи мають повноваження на надання вказівок підлеглим, які безпосередньо відповідають за оформлення вантажу, а також є підлеглими особами начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_3 Доказом наявності організованого злочинного угрупування являється те, що вказані особи неодноразово зустрічались для вироблення плану, заходів та стратегії дій, які дозволять їм, використовуючи своє службове становище, надавати злочинні накази начальнику митниці щодо недопустимості під будь-яким приводом оформлення вантажу нашої фірми. Зокрема, на виконання злочинних розпоряджень вказаних вище посадових осіб, як вказувалось вище, головою комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_5 було направлено до в.о. начальника Вінницької митниці ОСОБА_7 лист № 16013/10/02-32-07 від 22 жовтня 2014 року із завідомо неправдивою інформацією про те, що наша фірма та фірми-поставщики, не знаходяться за юридичною адресою…» «…таким чином, задля досягнення своїх злочинних намірів ці особи здатні зчиняти кримінально карні діяння…»;

«…всі листи, що були створені за участю злочинного угрупування вказаних вище посадових осіб, направлені до Вінницької митниці задля недопущення митного оформлення вантажу являються наслідком системного проведення організованої злочинної діяльності, що доводить, що цей злочин є системним, організованим, ієрархічним…»;

- зобов'язати ТОВ «64 Експорт» відкликати листа/направити листа на ім'я начальника Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України) про ухвалене у цій справі рішення суду протягом місяця з дня набрання ним законної сили;

- стягнути з ТОВ «64 Експорт» на користь позивачів відшкодування моральної (немайнової шкоди) в розмірі 25 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 20 листопада 2014 року на ім'я начальника ДФС України Білоуса І.О. надійшла заява ТОВ «64 Експорт», в якій стосовно них викладена недостовірна та неправдива інформація, яка ганьбить їх честь, гідність і ділову репутацію.

Позивачі зазначили, що дії відповідача мають негативні наслідки, зашкодили їхній діловій репутації, оскільки вони займають керівні посади на державній службі, а внаслідок поширення неправдивих відомостей у керівника ДФС України може створитись хибне враження відносно них.

Вказали, що внаслідок поширення такої інформації їм було завдано моральну шкоду, правовою підставою для відшкодування якої є п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

З огляду на вказане позивачі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, інформацію, поширену ТОВ «64 Експорт» і викладену в заяві від 20 листопада 2014 року, адресованій голові ДФС України Білоусу І.О., наступного змісту:

«…Вказані особи, використовуючи службове становище, вступивши в злочинну змову біля 10 разів зустрічались з метою вироблення тактики дій щодо злочинного використання свого службового становища задля недопущення митного оформлення вантажу нашої фірми. Ці дії проводяться з метою змусити підприємство відмовитись від цього виду діяльності, оскільки цей напрямок бізнесу - продаж на експорт горіхів волоських в інші країни бажає монополізувати начальник головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_3.»;

«…Така протидія законній діяльності неможлива без злочинної змови посадових осіб, від яких залежить прийняття рішення щодо митного оформлення, а саме, начальника головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області ОСОБА_3, першого заступника начальника головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_4, голови комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_5, начальника слідчого управління ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_6, в.о. начальника митниці ОСОБА_7, оскільки саме ці особи мають повноваження на надання вказівок підлеглим, які безпосередньо відповідають за оформлення вантажу, а також є підлеглими особами начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області ОСОБА_3 Доказом наявності організованого злочинного угрупування являється те, що вказані особи неодноразово зустрічались для вироблення плану, заходів та стратегії дій, які дозволять їм, використовуючи своє службове становище, надавати злочинні накази начальнику митниці щодо недопустимості під будь-яким приводом оформлення вантажу нашої фірми. Зокрема, на виконання злочинних розпоряджень вказаних вище посадових осіб, як вказувалось вище, головою комісії з реорганізації ГУ Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_5 було направлено до в.о. начальника Вінницької митниці ОСОБА_7 лист № 16013/10/02-32-07 від 22 жовтня 2014 року із завідомо неправдивою інформацією про те, що наша фірма та фірми-поставщики, не знаходяться за юридичною адресою…» «…таким чином, задля досягнення своїх злочинних намірів ці особи здатні зчиняти кримінально карні діяння…»;

«…всі листи, що були створені за участю злочинного угрупування вказаних вище посадових осіб, направлені до Вінницької митниці задля недопущення митного оформлення вантажу являються наслідком системного проведення організованої злочинної діяльності, що доводить, що цей злочин є системним, організованим, ієрархічним…».

Спростовано недостовірну інформацію шляхом зобов`язання ТОВ «64 Експорт» відкликати заяву від 20 листопада 2014 року, адресовану голові ДФС України Білоусу І.О., із повідомленням про ухвалене судове рішення.

Стягнуто з ТОВ «64 Експорт» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 по 1 000 грн кожному на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року апеляційну скаргу представника позивачів - ОСОБА_8 відхилено, апеляційну скаргу ТОВ «64 Експорт» задоволено, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Частиною 2 ст. 324 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ТОВ «64 Експорт», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив із того, що відповідач поширив стосовно позивачів негативну інформацію, яка, з огляду на використані ним висловлювання, викладена у ствердній формі, містить фактичні твердження і порочить честь, гідність позивачів та принижує їх ділову репутацію, у зв'язку із чим дійшов висновку, що поширення вказаної вище інформації спричинило останнім моральну шкоду, яку суд оцінив у розмірі по 1 000 грн кожному із позивачів.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку про те, що відповідач, направивши відповідну заяву до керівника ДФС України, реалізував своє конституційне право на звернення до органу державної влади, який компетентний перевірити наведену в ньому інформацію, а не з метою принизити честь, гідність чи ділову репутацію позивача.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що рішення апеляційного суду ухвалено із дотриманням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 листопада 2014 року директор ТОВ «64 Експорт» Кондратьєва В.В. на ім'я начальника ДФС України Білоуса І.О. направила заяву про вжиття відповідних заходів перевірки щодо зловживань своїми посадовими обов'язками з боку працівників ДФС України у Вінницькій області та Вінницької митниці під час митного оформлення вантажу «горіх волоський» (а. с. 7-12).

З аналогічними письмовими заявами директор ТОВ «64 Експорт» звернулась до правоохоронних органів у Вінницькій області.

Відповідно до листа заступника голови ДФС України від 17 січня 2015 року за результатами розгляду заяви керівника ТОВ «64 Експорт» від 20 листопада 2014 року, з метою перевірки інформації про можливі неправомірні дії посадових осіб ГУ ДФС України у Вінницькій області та Вінницькій митниці, викладеної в заяві, розпорядженням голови ДФС України було призначено оперативну перевірку, якою встановлені факти недотримання окремими посадовими особами відділу митного оформлення № 2 митного поста «Вінниця-Центральний» Вінницької митниці вимог митного законодавства. За неналежне виконання своїх службових обов'язків до згаданих посадових осіб застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а. с. 94).

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Із роз'яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), вбачається, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 у справі про поширення відомостей наголошується на тому, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач реалізував право на звернення до органів державної влади за захистом свого права, а тому факти, викладені в заяві, не можна вважати недостовірною інформацією у розумінні ст. 277 ЦК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана