Провадження № 2/756/5670/15
У Х В А Л А

13 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Шумейко О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ», товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ Сервіс», ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Про-фінанс», ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал-Таймс», ОСОБА_13, ОСОБА_14, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Економіка», ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання недійсними договорів, визнання інформації недостовірною та про відшкодування матеріально шкоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ТОВ «Фінансова компанія «Про-фінанс», ОСОБА_11, ОСОБА_12, ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп», ТОВ «Капітал-Таймс», ОСОБА_13, ОСОБА_14, ТОВ «Видавництво «Економіка», ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання недійсними договорів, визнання інформації недостовірною та про відшкодування матеріально шкоди.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року позов залишено без руху, у зв'язку з необхідністю долучення доказів сплати судового збору у повному обсязі у розмірі, що відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір».

05 жовтня 2015 року на адресу суду від представника позивача ТОВ «Лізинг ІТ Сервіс» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору.

08 жовтня 2015 року від представника позивачів надійшла заява про зміну предмету позову.

За приписами ст. 119 ЦПК України до позовної заяви долучається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції чинній на дату подання позову,за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви майнового характеру - у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Відповідно до п.п. 10,12,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року у випадку об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п. 26 Постанови Пленуму ВССУ законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)).

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачами ПАТ «Лізинг інформаційних технологій», ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», ТОВ «Лізинг ІТ Сервіс», ОСОБА_1 заявлено тридцять дві позовні вимоги до двадцять одного відповідача. Позовні вимоги заявлені як майнового, так і немайнового характеру. При цьому, лише один з відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант груп» знаходиться на території Оболонського району м. Києва.

Загальна сума судового збору, що підлягає сплаті за подання даної позовної заяви, становить 14616 грн., виходячи з того, що заявлено 32 позовні вимоги немайнового характеру, 2 вимоги майнового характеру.

На усунення недоліків, виявлених суддею під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, представником позивача ТОВ «Лізинг ІТ Сервіс» долучено до матеріалів позовної заяви наступні докази сплати судового збору: платіжне доручення від 29 жовтня 2014 року № 349 на суму 3654,00 грн., платіжне доручення від 15 квітня 2015 року № 228 на суму 243,60 грн., платіжне доручення від 05 жовтня 2015 року № 1113 на суму 3654,00 грн.

Крім того, при поданні позову позивачами також долучалися наступні докази сплати судового збору: платіжне доручення від 29 жовтня 2014 року № 349 на суму 3654,00 грн., платіжне доручення від 26 листопада 2014 року № 428 на суму 243,60 грн.

Аналізуючи надані докази сплати судового збору, доходжу наступних висновків. Позивачами двічі долучено до матеріалів позову платіжне доручення від 29 жовтня 2014 року № 349 на суму 3654,00 грн. спочатку під час подання позову, потім в порядку усунення виявлених недоліків. Усі платіжні доручення про сплату судового збору в графі призначення платежу містять назву лише позивача по справі ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ», з'ясувати по якій саме справі сплачено судовий збір не виявляється можливим.

Також на наданих платіжних дорученнях відсутні підписи відповідального виконавця банку із зазначенням посади та прізвища, скріплені печаткою установи банку, на підтвердження надходження грошових коштів до Державного бюджету України.

Представником позивача ТОВ «Лізинг ІТ-СПВ» надані докази сплати судового збору на загальну суму 7795,20 грн.

Крім того, на виконання вимог закону, чинних на час вирішення питання про відкриття провадження по справі, суддя позбавлений можливості перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України по усім наданим платіжним дорученням, оскільки більшість з них датовані 2014 роком.

За таких обставин, доходжу висновку, що вимоги ухвали судді Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року про залишення позову без руху позивачами не виконано в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.119, 120 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Керуючись ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ», товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ Сервіс», ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Про-фінанс», ОСОБА_11, ОСОБА_12, товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал-Таймс», ОСОБА_13, ОСОБА_14, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавництво «Економіка», ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання недійсними договорів, визнання інформації недостовірною та про відшкодування матеріально шкоди вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Шумейко