АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/468/15 Головуючий в І інстанції: Кусік І.В.
Категорія 45 Доповідач: Стародубець М.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця «09» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Фурман Т.Г.
при секретарі:Предместніковій Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним вище позовом, який доповнила в ході розгляду справи, зазначаючи, що 22 травня 2009 року між нею та Білозерською районною державною адміністрацією був укладений договір, за умовами якого їй в оренду було передано земельну ділянку площею 0,7022 га строком на 5 років.

Вказаний правочин зареєстровано у Білозерському відділі Херсонської регіональної філії Центру Державного земельного кадастру, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25 травня 2009 року за №03, та посвідчено у Саудівській сільській раді Білозерського району Херсонської області.

Посилаючись на те, що умови договору не відповідають вимогам Закону України «Про оренду землі», зокрема, у ньому невірно зазначено цільове призначення об'єкта оренди, відсутні умови збереження стану земельної ділянки та передачі права оренди до статутних фондів господарських товариств, невизначено чітко розмір орендної плати, крім того, при укладенні договору орендодавець перевищив свої повноваження, просила суд визнати вказаний правочин недійсним.

Рішенням від 25 листопада 2014 року суд відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діючий від імені ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, та порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 травня 2009 року Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області та ОСОБА_6 уклали в письмовій формі й зареєстрований в передбаченому законом порядку договір оренди землі, за умовами якого остання отримала в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 0,7022 га, яка заходиться на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області, на строк 5 років.

На вказаній земельній ділянці розташоване приміщення складу №3, літ. «Ж», придбане ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2007 року, а також інші об'єкти інфраструктури, вона частково заасфальтована.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив передбачених законом підстав, з якими позивачка пов'язує недійсність, з її точку зору, оспорюваного правочину, тому правомірно відмовив у задоволенні позову, виклавши мотивування по кожній позиції заявника в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, вважає їх правильними та такими, що відповідають встановленим у справі обставинам, наданим сторонами доказам і положенням земельного законодавства, дія яких поширюється на спірні правовідносини.

Позивачка та її представник не довели в суді в чому полягає істотне порушення прав орендаря земельної ділянки, обмежень чи перешкод у використанні якої відповідно до умов договору з боку орендодавця чи третіх осіб, які б претендували на неї, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги частково виходять за межі підстав заявленого у справі позову.

Доказів того, що відбулася зміна цільового призначення орендованої земельної ділянки матеріали справи не містять, не встановлено цього і при перегляді справи судом апеляційної інстанції. Стаття 21 ЗК України, на яку посилається апелянт в скарзі, передбачає як одну з підстав визнання недійсною угоди щодо земельної ділянки зазначену обставину, проте за приписом цієї норми матеріального права порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земельної ділянки повинно мати місце при укладенні угоди щодо цієї земельної ділянки, чого фактично не було.

При вирішенні спору орендар не довела, що передана їй в оренду земельна ділянка раніше належала іншій особі (землекористувачу чи власнику), у якої вона була вилучена, й вона не втратила до неї інтерес та порушує в передбаченому законом порядку питання про захист чи відновлення своїх прав.

Укладенню оспорюваного договору передувало видання головою районної державної адміністрації розпорядження №372 від 27.04.2009 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», яке ніким не оскаржене й не визнане незаконним. Цим рішенням затверджена розроблена ТОВ «Альянс» технічна документація із землеустрою щодо складення договору оренди земельної ділянки площею 0,7022 га із земель запасу державної власності на території Садівської сільської ради й ухвалено надати її ОСОБА_6 у користування на умовах оренди, а саме контур №3, господарський двір для обслуговування приміщення складу із встановленням орендної плати у розмірі 1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.

За своїм змістом це розпорядження не свідчить про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Порядок зміни цільового призначення земельних ділянок з ініціативи громадян та юридичних осіб був установлений діючою на той період часу постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб» від 11 квітня 2002 року №502.

Районна державна адміністрація могла розглядати подати проектні матеріали та приймати рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, що знаходиться за межами населеного пункту, якщо така зміна пов'язана з наступним використанням цієї земельної ділянки для сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства, будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних громад району. Якщо ж зміна цільового призначення земельної ділянки, що розташована за межами населеного пункту, передбачає використання такої земельної ділянки для інших потреб, то районна державна адміністрація мала право лише розглядати проектні матеріали, готувати свій висновок з цього питання й подавати його разом з матеріалами до обласної державної адміністрації, яка відповідно до своїх повноважень, згідно положень ст.122 ЗК України в редакції на певний період часу вправі була прийняти рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки та передачу її у користування певній особі відповідно до визначеного Земельним кодексом правового статусу землі.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, які є правильними, але недостатньо вмотивованими, не спростовують та незаконність рішення, яке ґрунтується на нормах матеріального права і ухвалене за визначеними процесуальними законом правилами змагальності сторін, не доводять.

Вони не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на допущені судом порушення, що призвели до неправильного вирішення спору а тому підлягають відхиленню.

При перегляді справи суд апеляційної інстанції керувався правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 25 грудня 2013 року (справа №6-94цс13) та від 01 жовтня 2013 року (справа №6-121цс14).

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що договір оренди землі сторонами не поновлювався, а відтак вважається припиненим з 23 травня 2014 року згідно п.8 оспорюваної угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючого від імені ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: