Справа № 484/3780/15-ц
Провадження № 2/484/1675/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.

при секретарі - Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що є власницею квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 В квартирі за життя матері був зареєстрований ОСОБА_2, який на даний час там проживає і перешкоджає проживати в цій квартирі їй та членам її сім'ї. ОСОБА_2 має у власності інше житло, вона неодноразово попереджала його про необхідність знятися з реєстрації та звільнити належну їй квартиру, однак на це він не реагує. Вважає, що реєстрація та проживання в належній їй квартирі відповідача порушує її право власності, а припинення права власності ОСОБА_3 на вказану квартиру припинило і право користування нею особами, які були в ній зареєстровані. За таких обставин ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 повністю підтримали позов, просили його задовільнити та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі на законних підставах колишнім власником житла, а ЖК України не передбачає як підставу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - зміну власника житла. Тож просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2015 року є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією наданого свідоцтва та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У спірній квартирі з 14.04.2009 року з дозволу колишнього власника квартири ОСОБА_3 зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується записами у домовій книзі, паспорті відповідача та довідкою УДМС України в Миколаївській області.

Колишній власник квартири ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1. Єдиним власником вказаної квартири після її смерті є ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу вказаної квартири, реєстровим написом Первомайського МБТІ на вказаному договорі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідач у вказаній квартирі не зареєстрований і не проживає, що не оспорював в судовому засіданні. Однак знятися з реєстрації та звільнити спірну квартиру, яка належить позивачці, відповідач також не бажає, оскільки оспорює її право власності.

Будь-які договори між сторонами про порядок користування, найм житлового приміщення, тощо, не укладались.

За положеннями ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим будинком.

Оскільки ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1, а відповідач не має жодних правових підстав та згоди власниці на проживання в її квартирі, його проживання перешкоджає позивачці вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю, на підставі ст. ст. 316, 319, 321, 391, 383, 405 ЦК України та ст. 156 ЖК України слід усунути перешкоди в користуванні позивачкою своєю власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом України 05.11.2014 року у правовій позиції під час розгляду справи № 6-158цс14.

При цьому право на житло відповідача жодним чином не порушується, оскільки він має житло у власності і має можливість реалізувати своє право там проживати.

Оскільки позов задоволено, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат із сплати судового збору 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: