МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/9118/15-ц
Пр. № 2/521/4161/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.,
при секретарі - Зубковій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визнання права користування водопровідним вводом до житлового будинку, усунення перешкод у користуванні водопровідним вводом, визнання договору на водопостачання недійсним, стягнення моральної шкоди,
встановив:
У червні 2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (далі ТОВ «Інфокс»), посилаючись на те, що їх із відповідачем батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Стверджував, що за життя, в 1959р., батьки підвели до вищевказаного будинку електропостачання, газопостачання, водопровід 70м., каналізацію та розподілили будинок на два окремих входи. В одній частині будинку проживали батьки, а в іншій, з 1976р. по теперішній час відповідач ОСОБА_2 .
Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 їх мати ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , яку в рівних частках прийняли він та відповідач. Після оформлення спадщини, а саме з червня 2011р. він став проживати в 1/2 частині житлового будинку по АДРЕСА_2 .
Вказував, що за життя матері, на її ім`я ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», був складений договір на водопостачання холодної води до житлового будинку по АДРЕСА_2 та відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Зазначав, що після оформлення спадщини, відповідач звернувся до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_2 та заявою із проханням скласти договір на водопостачання холодної води тільки на 1/2 частину вищевказаного будинку та просив переоформити особовий рахунок матері на його ім`я.
При розгляді заяви ОСОБА_2 та при укладанні з ним договору на водопостачання, ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» не звернуло увагу на те, що відповідач надав свідоцтво про право на спадщину за законом лише на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_2 , в якому зазначено, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та в порушення вимог ст.ст. 368,369 ЦК України разом з відповідачем, без дозволу позивача, незаконно склали договір на водопостачання холодної води тільки до 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 , та зареєстрували особовий рахунок № НОМЕР_1 за відповідачем.
Стверджував, що після оформлення документів, у вересні 2011р. відповідач ОСОБА_2 відрізав в колодязі, який знаходиться у їх дворі, водопровідну трубу Ф 25мм від водопровідного вводу до частини будинку по АДРЕСА_2 , в якій проживає позивач та самовільно відключив подачу води до його частини житлового будинку. При цьому водопровідна труба проходить через їх спільну земельну ділянку, через провулок та АДРЕСА_3 і підключена до основної водопровідної трубу ТОВ «Інфокс» філії «Інфоксводоканал».
Водопостачання до 1/2 частки будинку, де проживає позивач не проводиться, оскільки водопровідний ввід Ф 20мм відрізаний в колодязі в дворі загального користування, після водомірного вузла Р.Б.
Позивач зазначав, що в 2012 та 2013 роках він неодноразово звертався до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з проханням відкрити особовий рахунок по оплаті за послуги водопостачання на його ім`я, для поновлення водопостачання до 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_2 , однак йому було відмовлено.
У зв`язку із відсутністю води у частині будинку, яка належить йому на праві власності, він щоденно змушений ходити до бювету, що розташований по АДРЕСА_4 та набирати воду, а також звертатися до фізичних та юридичних осіб, які проживають неподалеку, з проханнями набрати води.
Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та пенсіонером, стан його здоров`я є незадовільним та через відключення подачі холодної води до його частини будинку, життя стало тяжчим. Сім`я ОСОБА_1 починаючи з вересня 2011р. по теперішній час душевно страждає через неправомірні дії відповідача, який перешкоджає їм користуватися водопостачанням.
Позивач та його представник, діючий за довіреністю від 25.09.2014р., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити (а.с.23).
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.
Представник ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», діюча за довіреністю від 16.12.2014р., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволені. Суду пояснила, що позивач має право звернутися до ТОВ «Інфокс» та відкрити на себе власний особовий рахунок, підвівши при цьому, в установленому законом порядку, до своєї частини домоволодіння трубу (а.с.46).
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом першим главою 26 книгою третьою ЦК України, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995р., Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. №190. Тому, при ухваленні рішення, суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є рідними братами, батьками яких були: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального будинку на праві особистої власності належав житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 з кількістю кімнат від 1 до 5 включно, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори 16.04.1959р. за реєстром №2296 та зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі 85, на стор. 102, під реєстровим №237.
Після його смерті, ОСОБА_4 , як дружині, було видане свідоцтво про право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , та свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , яка складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною житловою площею 51,4 кв.м., та надвірних споруд під літ. «Б»- сарай, №1-3 огородження, 1- мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 460 кв.м. (а.с.44).
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину, яка складалася з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , в рівних частках, по 1/6 частці, також прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом.
Сторони після смерті ОСОБА_3 свої частки у праві власності на житловий будинок в натурі не виділяли. При цьому позивач проживав на цей час в іншому місці, а відповідач продовжував користуватися частиною житлового будинку, яка була йому виділена за життя батьків.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадкове майно, та складалась в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною житловою площею 51,4 кв.м., та надвірних споруд під літ. «Б»- сарай, №1-3 огородження, 1- мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 460 кв.м.
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які прийняли спадщину у вигляді 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , в рівних частках по 1/3 частині, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 16.10.2012р.(а.с.8,11).
Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі зазначених свідоцтв є співвласниками житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 , яким на праві спільної часткової власності належало по 1/2 частині вказаного вище будинку.
Судом встановлено, що за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.12.2014р., залишеним без змін в частині розгляду вимог по суті судами апеляційної та касаційної інстанції, було проведено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розподіл житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 в натурі (а.с.69-75).
Відповідно до вказаного розподілу, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , та виділено в житловому будинку наступні приміщення: 3-4 житлова кімната площею 13,6 кв.м.; 2-7 житлова кімната площею 12,1 кв.м.; 2-3 кухня площею 7,4 кв.м.; 2-4 ванна площею 3,1 кв.м. загальною площею 36,2 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м.; виділено ОСОБА_2 з господарчих будівель 1/2 частина сараю літ. «Б», 1/2 частина огородження, 1/2 частина мостіння.
За ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , та виділено в житловому будинку наступні приміщення: 2-1 веранда площею 3,4 кв.м.; 2-2 веранда площею 6,7 кв.м.; 2-5 житлова кімната площею 13,1 кв.м.; 2-6 житлова кімната площею 12,6 кв.м., що складає загальну площу 35,8 кв.м., житлову площу 25,7 кв.м.; виділено ОСОБА_2 з господарчих будівель 1/2 частина сараю літ. «Б», 1/2 частина огородження, 1/2 частина мостіння.
Крім іншого, даним рішенням, ОСОБА_1 зобов`язано переобладнати веранду поз. 2-2 в санвузлі з підведенням усіх необхідних комунікацій та встановленням сантехнічного обладнання; житлову кімнату, площею 13,1 кв.м. переобладнати у приміщення кухні та коридору; в приміщенні кухні встановити необхідне інженерне та сантехнічне обладнання з підведенням всіх необхідних інженерних мереж; виконати необхідні обробні роботи (а.с.69-75).
Із позовної заяви та наданих у судових засіданнях пояснень сторін вбачається, що між братами Бахарєвими існує спір з приводу оформлення особового рахунку у ТОВ «Інфокс», зі сплати послуг з водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 та з приводу користування водою, оскільки частка ОСОБА_1 у вищевказаному домоволодінні відключена від водопостачання ОСОБА_2 .
Право спільної часткової власності відповідно до ст.358 ЦК України здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Матеріалами справи встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , її син ОСОБА_2 , відповідач у справі, як співвласник частини житлового будинку по АДРЕСА_2 , звернувся до ТОВ «Інфокс» із заявою про переоформлення особового рахунку № НОМЕР_1 зі сплати послуг за водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 на своє ім`я.
ТОВ «Інфокс» на підставі заяви ОСОБА_2 та наданих правових документів на його частку домоволодіння, а саме: свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2012р., довідки ф.1, виданої дільницею №5 КП ЖКС «Черьомушки» та свідоцтва про державну реєстрацію права власності від 02.11.2011р. переоформило особовий рахунок № НОМЕР_1 , що був відкритий на ім`я ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_2 (а.с.17).
Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що ОСОБА_2 з 1976 р. проживає за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем комунальних послуг за даною адресою.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття споживача, згідно з яким споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, що й було зроблено ОСОБА_2 .
Суд вважає, що ОСОБА_2 , будучи споживачем послуг водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , виконав вимоги закону та уклав з ТОВ «Інфокс» відповідний договір.
Договір був укладений згідно чинного законодавства, не суперечить вимогам закону та жодна із сторін договору його не оспорює.
Із пояснень наданих ОСОБА_2 у судових засіданнях вбачається, що водопостачання до його частини житлового будинку здійснюється через трубу, яка була встановленого ним особисто за його власні кошти, оскільки труба, що була підведена до будинку ще за життя батьків прогнила, у зв`язку із чим її було заглушено у колодязі на подвір`ї спільного користування та на її місті прокладена каналізація.
Встановлено, що через необхідність прокладання нової труби ОСОБА_2 у ВАТ «Електротермоментрія» замовив проект на встановлення водомірного вузла за адресою: АДРЕСА_2 , що був узгоджений з відділом «Водозбит»(а.с.54-56).
Факт прокладання нової водопровідної труди підтверджується актом виконаних робіт, що був складений та підписаний жителями будинків АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 та ОСОБА_12 (а.с.63).
Згідно акту виконаних робіт, були виконані роботи по прокладанню нового трубопровідного пластикового трубопроводу до будинків по АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_2 , жителі яких самостійно, своїми силами та коштами в пропорції за відстанню, в замін старого гнилого водопроводу, проклали новий з пластмасової дюймової труби водопровід. При цьому, відповідач ОСОБА_2 організував усі роботи та орендував трактор для риття траншеї під укладання водопровідної труди, та разом з ОСОБА_8 купували пластикову дюймову трубу 70м, фітінги та транспортували все до місця монтажу. Крім того, до своїх ділянок траншеї, приямок для встановлення водяних лічильників, сусіди рили вручну та кожний сам до своєї ділянки.
Зазначеним актом ОСОБА_2 було зобов`язано в п`ятнадцяти денний строк в присутності Служби з контролю за водокористуванням встановити повірений водо лічильник d=20мм (діаметр внутрішнього проходу) (а.с.62).
Матеріалами справи встановлено, що всі вище зазначені роботи з приводу встановлення нового водопроводу та оформлення документів на вказані роботи, були здійсненні відповідачем, як співвласником житлового будинку по АДРЕСА_2 після смерті батька та оформлення свідоцтва про право на спадкове майно.
З пояснень відповідача в судовому засіданні вбачається, що ним було витрачено на вище вказані роботи 1000,00 доларів США, при цьому позивач відмовився приймати участь у проведенні вказаних робіт та оформленні документів. На пропозицію відповідача компенсувати йому половину витрачених коштів на проведення нового водопроводу, позивач відмовився.
З матеріалів справи вбачається, що водопровідна труба на яку претендує позивач у справі на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 не існувала і не існує на теперішній час.
Водопровідна труба, якою користується ОСОБА_2 встановлена ним особисто та підведена до його частки житлового будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до акту технічної прийомки водомірного вузла від 30.10.2010р. комісією було оглянуто водомірний вузол на предмет його технічної готовності, встановлено, що прокладений водопровідний ввід підключений до міської лінії, в результаті водомірний вузол та водопровідний ввід прийняті абонентом ОСОБА_2 до експлуатації (а.с.53).
Відповідно до п.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. №190 водопровідний ввід - трубопровід від розподільчої (внутрішньо квартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку або межі території об`єкта з колодязем і запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі.
Таким чином, на час набуття сторонами права власності на спірне домоволодіння, будинок АДРЕСА_2 не було обладнано єдиною системою водопостачання через цілісну водопровідну трубу, а тому сторони не є на даний час співвласниками водопровідного вводу до будинку.
Згідно із п.11.1 Правил технічної експлуатації системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджено Державним комітетом України по житлово-комунальному господарству №30 від 05.07.1995р. систему внутрішнього водопроводу призначеного для подачі води до санітарно-технічних приладів та пожежних кранів. До неї належать: ввід у будівлю, водомірний вузол, розподільча мережа, стояки, підводки до санітарно-технічних приладів, пожежних кранів, запірно-регулююча та водорозбірна арматура. Межею внутрішньої систему водопроводу є зовнішня поверхня стіни будівлі.
Система внутрішнього водопроводу повинна забезпечувати безперебійне і надійне постачання споживачам холодної питної води, яка за своєю якістю відповідає вимогам чинного державного стандарту «Вода питна» та санітарним нормам.
Межею внутрішньої системи каналізації є обріз труби випуску в першому від будівлі каналізаційному колодязі.
Роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції системи внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок. Систему внутрішньої каналізації будівлі призначено для безперебійного відведення стічних вод від санітарно-технічних приладів і пристроїв у зовнішню каналізаційну мережі. Залежно від місцевих умов до неї можуть належати: відвідні трубопроводи, стояки і випуски, запірна арматура, прочистки, ревізії тощо.
Суд вважає, що відновлення водопроводу відповідачем призвело до створення окремої системи водопостачання та водовідведення до його частини житлового будинку.
Згідно із п.5.20 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, у разі необхідності з відома споживача і виробника для обліку води, що витрачається споживачами, останній за свій рахунок може встановити засіб обліку.
Згідно ч.1 ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом . Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Зважаючи на вимоги закону та встановлені судом обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що у позивача не виникло право користування водопровідною трубою, та водопровідним вводом, що підведені до частини домоволодіння АДРЕСА_2 , оскільки вони є власністю ОСОБА_2 , якому і належить право володіння, користування та розпорядження даним майном. У зв`язку з зазначеним, вимоги позивача про визнання за ОСОБА_1 права користування водопровідним вводом до житлового будинку АДРЕСА_2 та зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати йому в користуванні водопровідним вводом до вищевказаного житлового будинку не підлягають задоволенню.
Щодо вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 скласти договір з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» для водопостачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_2 та не перешкоджати у відкритті особового рахунку, а також про зобов`язання ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» укласти з ОСОБА_1 договір водопостачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_2 , відновити водопостачання та відкрити особовий рахунок, суд зазначає наступне.
З листів ТОВ «Інфокс» №1157/7 від 21.06.2013р., №2194-4 від 26.07.13р. №1447/7СВ/08 від 08.08.2013р., №1692/7 від 16.09.2013р. вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до ТОВ «Інфокс» за отриманням пояснень у зв`язку із чим водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 здійснюється лише до частки домоволодіння, в якій проживає ОСОБА_2 (а.с.17,18,19,20).
Листами ТОВ «Інфокс» позивачу було роз`яснено, що водопостачання частини ділянки, яка належить ОСОБА_2 здійснюється від існуючого водопровідного вводу, розташованого у колодязі у дворі спільного користування (а.с.18).
Згідно з п. 1.3 Правил користування системами центрального комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.
Тобто, ТОВ «Інфокс» обслуговує вже існуючий водопровідний ввід, що був встановлений ОСОБА_2 до частини житлового будинку, яка належить йому на праві власності.
Зважаючи на те, що домоволодіння АДРЕСА_2 в теперішній час поділено в натурі, для відкриття індивідуального особового рахунку та укладання договору на послуги водопостачання ОСОБА_1 має вирішити питання про підключення до мереж водопостачання.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Після надання ОСОБА_1 відповідної документації, в даному випадку технічної документації на підключення до мереж водопостачання чи акту виконаних робіт на відновлення водопостачання ділянки, складений службою «Водозбит», у відповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксодоканал» виникне підстава на укладання з останнім договору на водопостачання та відкриття на його ім`я особового рахунку на його частину житлового будинку.
Суд вважає, що на час розгляду справи, позивачем не надано доказів у здійсненні відповідачами йому перешкод в укладанні договору з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» для водопостачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_2 та в перешкоджанні ними у відкритті особового рахунку.
Відповідно до п.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. №190 для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Форма технічних умов наведена в додатку 1 до цих Правил.
Для одержання технічних умов замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення подає до виробника таких послуг: заяву; опитувальний лист за формою згідно з додатком 2; ситуаційний план з визначенням місця розташування земельної ділянки на відповідній території.
Технічні умови мають містити графічний матеріал із нанесенням відповідних інженерних мереж та місць приєднання до них об`єкта будівництва.
Виробник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення видає замовнику технічні умови згідно з поданою заявою протягом десяти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви з урахуванням потужностей споруд та пропускної спроможності мереж систем централізованого водопостачання та водовідведення, із зазначенням умов для проектування вводу: місця приєднання, місця розташування водомірного вузла, умов для влаштування проміжного резервуара і насосів - підвищувачів тиску.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Позивач не надав суду докази того, що відповідач перешкоджає йому укласти договір з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на водопостачання холодної води до частини житлового будинку АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності позивачу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_2 про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 скласти договір, а також про зобов`язання ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» укласти з ОСОБА_1 договір водопостачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_2 , відновити водопостачання та відкрити особовий рахунок.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На підставі частин 1 та 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі ст.ст. 23, 321, 331, 356, 358, 361, 386, 401, 626, 638 ЦК України, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», керуючись ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про визначення права користування водопровідним вводом до житлового будинку, усунення перешкод у користуванні водопровідним вводом, визнання договору на водопостачання недійсним, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М. Сегеда

28.10.15