Справа №442/6992/15-ц
Провадження №2/442/2415/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлове приміщення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом, в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він зареєстрований та проживаю в АДРЕСА_1. 13 лютого 1988 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження та відмітками у їхніх паспортах України. Даний шлюб зареєстровано у будинку урочистих подій м.Дрогобича у Львівській області.

За спільні їхні кошти було побудовано нежитлове приміщення, загальною площею 380,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

У 2014 році він частково повернув дружині кошти які вона затратила для спільного будівництва нежитлового приміщення в с.Рихтичі, в сумі 50 000 грн., станом на даний час залишок коштів які він зобов'язаний повернути відповідачці становить 30 000 грн.

Відповідач не визнає його право власності на нежитлове приміщення в АДРЕСА_2, мотивуючи це тим, що вона звернулася з заявою у Рихтицьку сільську раду про передачу їй в користування земельну ділянку під спірним приміщенням. Однак, станом на сьогоднішній день дана земельна ділянка приватизована і нележить йому на праві власності, також, вони домовлялися з відповідачкою перед будівництвом приміщення, що дане будівництво вони будуть узаконювати за ним..

09.10.2015 року КП ЛОР Дрогобицьким МБТІ та ЕО було виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, станом на даний час відповідачка не визнає право власності на дане нежитлове приміщення за ним, повідомивши його про те, що вона являється співвласником даного нежитлового приміщення.

Ним не заперечується, той факт, що відповідачка дійсно частково давала кошти на будівельні матеріали для будівництва нежитлового приміщення, і ця сума була близько 80 000 грн., однак із попередніх домовленостей він мав бути власником нежитлового приміщення, із відшкодуванням відповідачу затрат на будівництво даного об'єкту. Дане нежитлове приміщення не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.

У зв'язку з вище викладеним, він змушений звертатися до суду за захистом свого права.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, від нього поступила заява-клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явилася, однак від неї надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги клопотання сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі з 13 лютого 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, і їм на праві власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 380,7 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 яке вони побудували за час шлюбу, на приватизованій земельній ділянці.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, піддягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Описані правовідносини узагальнені Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року, а саме пунктом 16 постанови роз'яснено, що позов особи, яка користується нерухомим майном на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволене судом, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього.

Згідно з вимогами ст. 316 ЦК України, право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК). Відповідно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи вищенаведені обставини, зокрема те, що відповідач визнає позов в повному обсязі, перепровіривши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд дійшов до переконання, що позивач своїми доказами довів та переконав суд в достовірності обставин справи та обгрунтованості своїх вимог, а тому позов підставний та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 316, 321, 328, 331, 392 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 380,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя __________________ Крамар О.В.