Справа № 446/2064/14 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/783/5720/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа - Державний реєстратор Реєстраційної служби Кам»янка-Бузького РУЮ Львівської області про зобов»язання припинити дії по свавільному втручанню щодо права приватної власності з метою позбавлення у незаконний спосіб та порушенні права на повагу до честі і гідності, зобов»язання припинити складати і підписувати рішення щодо використання права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до громадянина України ОСОБА_4, та посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради Львівської області №163 від14.08.2013 року порушуються її права, що Кам»янка-Бузька міська рада не є і не може бути органом місцевого самоврядування, оскільки є суб»єктом господарської діяльності, просила ухвалити рішення, яким зобов»язати громадянина України ОСОБА_4 припинити дії по свавільному втручанню щодо права приватної власності відносно неї з метою позбавлення у незаконний спосіб та порушенні права на повагу до честі і гідності, та зобов»язання припинити складати та підписувати рішення стосовно використання права власності передбачених ст.ст.316-319 ЦК України стосовно неї, а також стягнути матеріальну шкоду та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн. (а.с.1-4)

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, про порушення Конвенції прав людини і основоположних свобод. Зазначає, що предметом розгляду є незаконні дії громадянина України ОСОБА_4, а не суб»єкта владних повноважень, і позов подано з метою зупинення незаконних дій саме вказаного громадянина. Посилається на те, що територіальна громада ніколи не приймала рішень стосовно утворення органу місцевого самоврядування юридичної особи - «Кам»янка-Бузька міська рада», а відтак не існує підстав вважати таку органом місцевого самоврядування. Вважає, що відповідач не є головною посадовою особою територіальної громади та не є суб»єктом владних повноважень і в спірних правовідносинах може брати участь лише в статусі громадянина України, а тому між нею та ОСОБА_4 можуть виникати лише цивільні правовідносини. Стверджує, що суд не витребовував докази нанесення їй матеріальної шкоди та не досліджував фактичного порушення її прав по свавільному втручанню щодо права приватної власності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, а тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ст.12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України. Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно зі ст.31 Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать:

а) власні (самоврядні) повноваження:

1) організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об'єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах);

2) виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об'єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності;

3) розгляд і внесення до відповідних органів виконавчої влади пропозицій до планів і програм будівництва та реконструкції об'єктів на відповідній території;

4) залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в розвитку потужностей будівельної індустрії і промисловості будівельних матеріалів, у створенні, розвитку та реконструкції об'єктів інженерного забезпечення і транспортного обслуговування;

5) визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією;

6) підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації;

7) встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність;

8) координація на відповідній території діяльності суб'єктів містобудування щодо комплексної забудови населених пунктів;

9) надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок;

10) проведення громадського обговорення містобудівної документації;

11)організація роботи, пов'язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувалися із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовників продовжувати таке будівництво;

б) делеговані повноваження:

1) надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" ;

2) організація роботи, пов'язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів;

3) здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу;

4) здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів;

5) організація охорони, реставрації та використання пам'яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників;

6) вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування;

7) здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов'язань забудовниками, діяльність яких пов'язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків.

Положеннями ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з роз»ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 цивільно-правова відповідальність за моральну шкоду настає при умові доведеності таких фактів: наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічні положення відображені в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6, згідно з яким шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

Рішенням виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради Львівської області №163 від14.08.2013 року надано дозвіл ОСОБА_3 на проведення реконструкції горища над квартирою АДРЕСА_1 в м.Кам»янка-Бузька на мансардний поверх з одночасним проведенням ремонту покрівлі та дерев»яних конструкцій даху за власні кошти. Зобов»язано ОСОБА_3 виготовити проектно-кошторисну документацію на реконструкцію горища під мансардне приміщення, отримати дозвіл в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, оформити у встановленому чинним законодавством порядку документи для прийняття об»єкта в експлуатацію. (а.с.5)

Відповідно до витягу та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кам»янка-Бузька міська рада, як орган місцевого самоврядування, включена до реєстру 9.04.1998 року, керівником юридичної особи зазначений ОСОБА_4. (а.с.35, 37)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що міський голова Кам»янка-Бузька ОСОБА_4 діяв в межах, наданих йому законодавством, як міському голові, та, що позивачкою не доведено завдання їй матеріальної і моральної шкоди.

Висновки суду достатньо мотивовані та відповідають положенням ст.ст. 10, 11, 12, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.1166, 1667 ЦК України, а також зібраним доказам - даним витягу та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до яких Кам»янка-Бузька міська рада є зареєстрована як орган місцевого самоврядування.

Доводи апелянта фактично зводяться до того, що Кам»янка-Бузька міська рада є суб»єктом господарської діяльності, а відтак не може бути органом місцевого самоврядування, не грунтуються на положеннях законодавства та спростовуються дослідженими в справі доказами - вищезазначеними даними витягу та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. (а.с.35, 37)

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з"ясувавши обставини спору, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну оцінку і ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову, що відповідає закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.