АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2022/15 Головуючий І інстанції -
Категорія: інші Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимовій К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторінг Україна», третя особа Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в якому просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав, в обґрунтування вказала наступне.

11 грудня 2007 року ОСОБА_2 уклав із ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір №ML-703/274/2007.

В забезпечення зазначеного кредитного договору між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» 11 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, предметом якої стала квартира АДРЕСА_1.

Позивач посилається на порушення ЗУ «Про Іпотеку», ЗУ «Про нотаріат», зокрема про відсутність вимоги, відсутність безспірності суми заборгованості порушення строку за який проводиться стягнення та інше.

В судовому засіданні представник відповідача Дідоха І.3. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що ненаправлення письмової вимоги про усунення порушень у 30- денний строк, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Банком на адресу боржника надіслано відповідну вимогу, яку останній отримав. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса є таким, що вчинений для задоволення вимог іпотекодержателя у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Під час укладення договору іпотеки згоду іншого з подружжя отримано. Посилання позивача на пропуск трирічного строку є необґрунтованим, оскільки такий строк закінчується 25.11.2014 року.

3-я особа приватний нотаріус Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з'явилась, про день, час слухання справи повідомлена належним чином. До суду надана заява про розгляд справи у її відсутності.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову у вигляді зупинення виконавчого провадження № 40256919, відкрите постановою від 15.10.2013 року головного державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Трофімовою Т.М., з виконання виконавчого напису №6314 виданого 23.08.2013 року Приватним нотаріусом Бондар Іриною Михайлівною, встановлені ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2013 року.

З апеляційною скаргою звернулась представник позивача - ОСОБА_3 та просила скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив із того, що виконавчий напис вчинено за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем відповідно до положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), Інструкцією "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція), а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5 (чинними на момент вчинення спірного виконавчого напису).

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 11.12.2007 року ОСОБА_2 уклав із ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», кредитний договір № ML-703/274/2007, відповідно до умов якого банк надав позивачу 64638 швейцарських франків на придбання нерухомого майна зі сплатою відсотків за користування ним та на строк до 12.12.2033 року.

В забезпечення зазначеного кредитного договору між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» 11.12.2007 року було укладено договір іпотеки № PML-703/274/2007, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1.

11.12.2007 року ОСОБА_7, дружина позивача, надала згоду своєму чоловіку, ОСОБА_2, на передачу в іпотеку на будь-яких умовах квартири АДРЕСА_1, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Судом також встановлено, що 25.11.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н. За умовами зазначеного Договору ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №ML-703/274/2007 від 11.12.2007р.

У зв'язку з неналежним виконанням позивачем зобов'язань за кредитним договором, 26.04.2013 року відповідачем на адресу позивача було направлено досудову вимогу, в якій відповідач зазначив розмір загальної заборгованості за кредитом та повідомив позивача, що відповідно до Договору Факторингу у теперішній час він є кредитором за кредитним договором, а тому пропонував у 30 денний строк достроково повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за користування кредитом. Вимогою також повідомлялось, що в разі невиконання таких умов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подачі до суду позову про звернення стягнення на заставне майно чи вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Вищезазначена Вимога своєчасно була відправлена позивачу за адресою, зазначеною в кредитному та іпотечному договорах.

Матеріали справи не містять доказів вчинення боржником дій з виконання вказаної вимоги.

23 серпня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, реєстровий № 6314 від 23.08.2013 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна було запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: заборгованості за кредитом - 63739,45 швейцарських франків, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2264,48 швейцарських франків, сума плати, що сплачена за вчинення виконавчого напису - 1700 грн., всього в гривневому еквіваленті - 570 878 грн. 28 коп..

Судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з огляду на таке.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року

Згідно п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Посилання апелянта на те, що стягувачем нібито був порушений порядок направлення вимоги про усунення порушення є безпідставним, оскільки порядок направлення вимог про усунення порушень був встановлений між сторонами.

Відповідно до п. 6.4.2. Договору іпотеки, при виникненні іпотечного випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням за адресою, вказаною в цьому договорі).

Оскільки в договорі іпотеки адреса ОСОБА_2 значилася саме як: АДРЕСА_1, іпотечні повідомлення надсилалися на цю адресу.

ОСОБА_2 не звертався ані до Банку ані до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» із заявою про те, що саме іпотечні повідомлення надсилалися йому за іншою адресою. Тому умови договору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» були виконанні.

26.04.2013 року на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_2 була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором та про усунення порушень за кредитним договором, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист з відміткою поштового відділення ЦОКК - 1 від 26.04.2013., які містяться в матеріалах справи.

За змістом п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість або інша відповідальність боржника вважається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999 року № 1172 " Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі Перелік).

Згідно з п.1 Переліку до таких документів відносяться нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Тобто вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Безспірними визнаються вимоги, які не викликають у їх отримувача будь-яких заперечень, будь-яких не погоджень із заявленими вимогами, будь-яких зустрічних заяв з відповідними обґрунтування та своїми запереченнями, вимоги, за наслідками яких не виник спір між сторонами, вимоги, під сумнів змісту яких не ставить отримувач даних вимог.

У позовній заяві позивач не посилався на докази, які б спростовували розмір його заборгованості за кредитним договором, такі докази не були надані його представниками до суду першої інстанції, відсутні посилання на них і в апеляційній скарзі.

Звернення відповідача із зустрічним позовом про стягнення вищезазначених сум з ОСОБА_2, на яке посилається представник позивача в апеляційній скарзі, не свідчить про спірність заборгованості, оскільки на час вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме на 23 серпня 2013 року, в провадженні судів будь-які позови про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11 грудня 2007 року не перебували.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що виконавчий напис, який є предметом спору у справі, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у відповідності до вимог чинного законодавства та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність наданих відповідачем нотаріусу документів вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» судова колегія вважає безпідставними, оскільки представник апелянта посилається на редакцію вищезазначеної постанови, яка набрала чинності лише 10 грудня 2014 року, тоді як виконавчий напис, що оскаржується, було вчинено 23 серпня 2013 року.

Не заслуговують на увагу також і апеляційні доводи щодо пропуску нотаріусом трирічного строку, оскільки діючим законодавством не встановлено обмеження щодо строку, за який нотаріус може вчиняти написи з метою звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не є підставою для скасування або зміни рішення суду, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -