Номер провадження 2/754/229/15
РІШЕННЯ

Іменем України

24.06.2015 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової Є.П.,

при секретарі Кузьменко А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, -

3-тя особа: Служба у справах дітей

Деснянської районної в м. Києві

державної адміністрації, -

про вселення, -

В С Т А Н О В И В :

26.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1 та заборонити відповідачці чинити йому перешкоди у володінні майном.

При цьому позивач вказує на те, що згідно Протоколу № 11-0202/12 проведення прилюдних торгів по реалізації конфіскованого майна, що належало ОСОБА_3, 25.10.2012 року він придбав з прилюдних торгів ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

31.10.2012 року йому було видано Акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, а саме: ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1. 07.11.2012 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою йому було видано Свідоцтво про право власності за НОМЕР_1 на ? частину вказаної квартири та того ж дня вказане свідоцтво передано до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» для його реєстрації.

Позивач також зазначає, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 06.02.1996 року за № 4С-42, відповідачка ОСОБА_2 є власником іншої ? частини квартири АДРЕСА_1. Таким чином, вони із ОСОБА_2 є співвласниками вказаного жилого приміщення.

Як вказує ОСОБА_1,12.11.2012 року при виході за адресою спірної квартири з представником КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» для обстеження та виготовлення відповідних документів, співвласник квартири ОСОБА_2 відмовилася в добровільному порядку допустити його та представника БТІ до квартири.

Крім того, 08.07.2014 року при спробі пройти до вищевказаного власного майна, відповідачка також не впустила його до квартири АДРЕСА_1, про що було складено відповідний акт.

Як зазначає позивач, не зважаючи на неодноразові прохання надати вільний доступ до користування власним майно, відповідачка йому відмовляє в цьому, вони не можуть досягти згоди про порядок користування квартирою, всі спроби вирішити спір без судового провадження виявилися безрезультатним.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 чинити йому перешкоди у володінні належною йому часткою спірної квартири..

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти позову заперечують (а.с. 42-43).

При цьому, відповідачка погоджується з тим, що вона разом з позивачем є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Як вказує ОСОБА_2, ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій для вселення у спірну квартиру, не звертався із проханням надати ключі від квартири або надати можливість завезти до квартири свої речі. Під час розмови з нею позивач сам запропонував їй викупити в нього належну йому ? частину квартири, посилаючись на те, що ні він, ні його родина не бажають проживати та користуватися нею. Однак, запропонована позивачем ціна була завищеною порівняно із ринковою та фактично нереальною для неї (відповідачки), тому вона змушена була відмовитись від такої пропозиції.

ОСОБА_2 також вказує на те, що вона та позивач домовились про добровільний продаж квартири. При цьому ОСОБА_1 особисто або через своїх представників-брокерів мав можливість вільно заходити до спірного приміщення та демонструвати його покупцям. Перешкоди в цьому вона (ОСОБА_2) ні йому, ні брокерам, ні покупцям не створювала. Однак, квартира потребує капітального ремонту, багато разів виставлялась на торги для продажу, але більше ніж за рік покупців так і не знайшлося. Згодом, вона дізналася, що позивач звернувся до суду з даним позовом.

Посилаючись на викладені обставини, відповідачка та її представник вважають вимоги ОСОБА_1 безпідставними, тому просять відмовити в задоволенні позову про його вселення у спірну квартиру.

Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, просить розглядати справу у його відсутність та винести рішення з урахування житлових інтересів малолітньої дитини - ОСОБА_6, 2013 року народження, яка зареєстрована у спірній квартирі (а.с. 62).

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Частиною 1 ст. 316, ст. 317 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Судом встановлено, що 25.10.2012 року згідно Протоколу № 11-0202/12 проведення прилюдних торгів по реалізації конфіскованого майна, що належало ОСОБА_3, ОСОБА_1 придбав з прилюдних торгів ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

31.10.2012 року ОСОБА_1 було видано Акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, а саме: ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 7).

07.11.2012 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, зареєстроване у реєстрі за НОМЕР_1 (а.с. 4-5).

Крім того, судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4С-42, відповідачка ОСОБА_2 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 29-30).

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та кожному з них належить по ? частині вказаного житлового приміщення.

Судом також встановлено, що на даний час у спірній квартирі зареєстровано та проживає дві особи: відповідачка ОСОБА_2 та її малолітня донька ОСОБА_6, 2013 року народження (а.с. 47).

Крім того, у спірній квартирі не зареєстровані, але дійсно проживають ОСОБА_7, який зі слів відповідачки ОСОБА_2 є її цивільним чоловіком, та брат відповідачки - ОСОБА_3, колишній співвласник спірної квартири (а.с. 44, 45).

Як зазначає ОСОБА_1, з листопада 2012 року він не може користуватися своєю житловою площею, оскільки не зважаючи на неодноразові прохання надати вільний доступ до користування власним майно, відповідачка відмовляє йому в цьому, до теперішнього часу вони не можуть досягти згоди про порядок користування квартирою, всі спроби вирішити спір без судового провадження виявилося безрезультатними.

Вказані обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і матеріалами справи, зокрема, копією позовної заяви ОСОБА_2 до Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, - про визнання недійсними результатів прилюдних торгів. Згідно даного позову, ОСОБА_2 просить визнати недійсними результати прилюдних торгів з продажу ? частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним Акт державного виконавця про проведені прилюдні торги з продажу ? частини вказаної квартири, затверджений 31.10.2012 року Відділом ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві, а також визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, видане ОСОБА_1 державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстроване у реєстрі за НОМЕР_1 на підставі Акту державного виконавця від 31.10.2012 року (а.с. 50-53).

Таким чином, ОСОБА_2 взагалі оспорюється право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить останньому на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 07.11.2012 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори Гавриленко А.М., зареєстроване у реєстрі за НОМЕР_1 на підставі Акту державного виконавця від 31.10.2012 року, та яке ОСОБА_2 просить визнати недійсним.

Крім того, в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що на даний час у спірній квартири фактично проживають чотири особи: вона, її цивільний чоловік та малолітня донька, а також колишній співвласник квартири, брат відповідачки - ОСОБА_3 Тому, вселення ОСОБА_1 призведене до порушення житлових прав малолітньої ОСОБА_6, 2013 року, та порушення прав інших мешканців квартири, між якими склався відповідний порядок користування житловим приміщенням.

Проте, частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 своїми діями порушує право власності позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном.

При цьому суд враховує, що під час розгляду справи в суді відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про припинення права власності позивача на частку у спільному майні, посилаючись на те, що спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим. Для визначення ринкової вартості квартири ОСОБА_2 просила призначити судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 24.11.2014 року було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу з визначення ринкової вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 не оплатила, у зв»язку з чим матеріали справи повернути без виконання зазначеної ухвали суду (а.с.63-64,67-68,75).

В подальшому відповідачкою було відкликано зустрічну позовну заяву про припинення права власності позивача на частку у спільному майні через відсутність коштів, які відповідача мала сплатити у якості грошової компенсації за належну ОСОБА_1 частину спірної квартири.

Враховуючим викладені обставини та положення ч.1 ст. 321, 391 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та вважає за необхідне вселити позивача у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачку не створювати перешкоди ОСОБА_1 в користуванні жилим приміщенням у вказаній квартирі.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,57,60,88,213,214 ЦПК України, ст.ст. 316,317,319,321, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.П. Смирнова