Справа № 2-1385/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
17 лютого 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Буран О.М.
при секретарі Татар Ю.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії „ОРАНТА", в особі Одеської обласної дирекції відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії „ОРАНТА" до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, суд
Позивач Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" в особі Одеської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі по тексту рішення НАСК "ОРАНТА") звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 2 229,72 грн., витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 51 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи у розмірі 250 грн.
Позивач НАСК "ОРАНТА" мотивував свої позовні вимоги тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджений застрахований транспортний засіб, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" отримали право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання збитку.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, однак, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ст. ст. 74-76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки суд не повідомив.
У судовому засіданні, зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, згідно приписам ч. 3 ст. 209, ст. 218 ЦПК України було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо та у їх сукупності з урахуванням закону, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
16.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Національної акціонерною страховою компанією „ОРАНТА", в особі Київського відділення м. Одеси (Страховик) та ОСОБА_3 (Страхувальник) оформлено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 2007/32/395 (далі по тексу Договір страхування).
Відповідно Договору страхування об'єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням застрахованим транспортним засобом TOYOTA COROLLA, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Страховим випадком за Договором страхування вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким, серед інших, є дорожньо-транспортна пригода (п. 1.2.1 Договору страхування).
26.09.2008 року о 14:00 годині в м. Одесі по вул. Жуковського, 8, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу TOYOTA COROLLA, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням довіреної особи страхувальника - ОСОБА_4 та транспортного засобу ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_1, внаслідок чого було пошкоджено застрахований транспортний засіб.
Відповідно до постанови судді Маліновського районного суду м. Одеси по справі
29.09.2008 року страхувальник завернувся до ВАТ НАСК „ОРАНТА" з заявою про страхову виплату, яка зареєстрована за номером № 8/2517. Того ж дня з участю страхувальника та спеціаліста страхової компанії ВАТ НАСК „ОРАНТА" був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу марки TOYOTA COROLLA, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, про що складено протокол огляду.
В наслідок пошкодження застрахованого транспортного засобу, його власнику завдано матеріальної шкоди у розмірі 2 229,72 (дві тисячі двісті двадцять дев'ять грн. 72 коп.), що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку № 8/2517 від 02.10.2008 року.
При розрахунку розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Приказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. При здійсненні розрахунку також використовувалися ціни на запасні частини та матеріали на території України, визначені для відповідної моделі транспортного засобу за даними довідкової літератури, зокрема, довідника „Бюлетень автотоварознавця" трудомісткості робіт відповідно довідника „Трудомісткості робіт по технічному обслуговуванню та ремонту автомобілів", а також вимоги до порядку та технології ремонту, встановлені заводом-виробником даної марки/моделі транспортного засобу. Всі ці відомості містяться в комп'ютерній програмі для складання ремонтних калькуляцій„Audatex" (Німеччина), яка враховує всі нормативи заводу-виробника, постійно оновлюється та використовується для визначення вартості відновлювального ремонту транспортних засобів багатьма експертними організаціями в Європі.
За результатами розгляду страхового випадку складено розрахунок страхового відшкодування, який підлягає виплаті страхувальнику, розмір якого складає 2 229,72 грн. та який сплачено страхувальнику, що підтверджує платіжне доручення № 5364 від 25.11.2008 року.
Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.
Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.
Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України.
За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Приписами ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ст. 27 Закону України „ Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Також, положеннями ст. 993 цього Кодексу встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Разом з тим, суд зазначає, що фактично відповідачами не заперечується розмір суми, який підлягає виплаті в порядку регресного відшкодування, враховуючи, що докази, які спростовують цей розмір, а також свої контррозрахунки відповідачі не надали, а заперечується лише сам факт правомірності такої вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1191, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, на користь Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 2229,72 грн.,
Стягнути з ОСОБА_1, на користь Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" витрати пов'язанні зі сплатою судового збору у розмірі 51 грн., та витрати пов'язані зі сплатою витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250 грн.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження та поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги , або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Буран О.М.