Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2/554/1056/2015

№ 554/17906/14-ц

30.06.2015 м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, страхової компанії «АХА Страхування», ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в :

у грудні 2014 позивач звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 07.11.2012 о 19 годині 00 хвилин на перехресті вул. Фрунзе з вул. О.Вишні в м. Полтаві сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. ВІ 1328 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 під його керуванням. Внаслідок автопригоди належний йому автомобіль «Мерседес Бенц» було пошкоджено. Постановою апеляційного суду Полтавської області від 19.08.2013 року постанова Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2013 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП була змінено, а провадження відносно нього закрито за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Однак, факт закриття провадження по справі не може виключати відсутність вини в діях ОСОБА_2 для настання цивільно правової відповідальності, оскільки взагалі не було встановлено винуватців автопригоди. Розмір матеріальної шкоди, повязаної із проведенням відновлюваного ремонту автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 склала 207152,02 грн.

На час вчинення автопригоди його цивільно правова відповідальність, як власника транспортного засобу, була застрахована СК «ОСОБА_4 Страхування», що підтверджено полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів № АЕ/1011702. Цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована СК «АХА Страхування» (поліс № АВ/2534933), а водія ОСОБА_3 СК «Саламандра Україна» (поліс № АВ/8398789).

Однак, страхове відшкодування ним отримано не було, оскільки не було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними у вчиненні дорожньо транспортної пригоди.

Оскільки обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих складає 25500 грн., то вразі недостатності страхової виплати для повного відшкодування заподіяної шкоди, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобовязана виплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Окрім цього, внаслідок автопригоди він зазнав моральної шкоди, яка виразилася у позбавленні можливості користуватися належним йому автомобілем тривалий час; відчував сильне хвилювання за стан дружини, яка знаходилася у стані вагітності та оцінює спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку спричинену матеріальну шкоду у розмірі 158152,02 грн; стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.; стягнути на свою користь із СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхова компанія» «Саламандра Україна» по 25000 грн. з кожної в рахунок відшкодування страхових відшкодувань.

Позивачем уточнено позовні вимоги та з урахуванням того, що за договором страхування при страховій сумі за шкоду заподіяну майну потерпілого у розмірі 50000 грн., розмір франшизи становить 510 грн., а отже останній просить суд стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку спричинену матеріальну шкоду у розмірі 109152,02 грн; стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.; стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 франшизу у розмірі по 510 грн. з кожного; стягнути на свою користь із СК «АХА Страхування» та ПрАТ «Страхова компанія» «Саламандра Україна» по 49490 грн. з кожної в рахунок відшкодування страхових відшкодувань.

З урахуванням подальших уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути у солідарному порядку на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спричинену матеріальну шкоду у розмірі 109152, 02 грн; стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн.; стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 франшизу у розмірі по 510 грн. з кожного; стягнути на свою користь із СК «АХА Страхування» на його користь 50000 в рахунок відшкодування страхового відшкодування; стягнути на свою користь із ПрАТ «Страхова компанія» «Саламандра Україна» по 49490 грн. в рахунок відшкодування страхових відшкодувань.

Стягнути на свою користь із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках судовий збір.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 зявилися, позов підтримали з підстав викладених у ньому.

Відповідач 1 ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечили проти задоволення позову, оскільки невинність відповідача -1 у вчиненні автопригоди встановлена постановою апеляційного суду Полтавської області від 19.08.2013 року, а отже його дії не були повязані із спричиненням матеріальної шкоди позивачу. Автопригода сталася виключно з вини водія ОСОБА_3, в діях якою мають місце порушення Правил дорожнього руху України та на яку повинно бути покладено обовязок відшкодувати спричинену шкоду позивачу.

У судове засідання зявилися представники відповідача 2 ОСОБА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які заперечили проти задоволення позову та пояснили, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на наявність вини ОСОБА_3 у даній автопригоді, а тому на неї не може бути покладено обовязок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Представник відповідача -3 СК «АХА Страхування» у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача -4 ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра Україна» ОСОБА_9 заперечив проти задоволення позову в частині стягнення страхових відшкодувань та пояснив, що ОСОБА_3, страхова відповідальність якої застрахована, оскільки її вина не встановлена.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне:

07.11.2012 о 19 годині 00 хвилин в районі перехрестя вул. Фрунзе та вул. О.Вишні в м. Полтаві сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. ВІ 1328 під керуванням водія ОСОБА_2, автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_10 та автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Із даних висновку автотовароз-навчого дослідження № 702 від 07.12.2012 слідує, що вартість матеріального збитку автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням втрати товарної вартості (11030,74 грн.) складає величину 161528, 51 грн.

За результатами розгляду адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2012 року, постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження по справі внаслідок закінчення на момент розгляду строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, постановою по справі про адміністративне правопорушення Апеляційного суду Полтавської області від 19.08.2013 постанову судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17.07.2013 року щодо ОСОБА_2 змінено, слід вважати провадження щодо нього закритим за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Із описової частини даної постанови слідує, що з наведених показань свідків, а саме свідків, опитаних суддею та працівниками ДАІ ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, пояснень свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16. вбачається, що ОСОБА_2, рухаючись по лівій крайній смузі напрямку руху не змінював, а отже висновок судді про порушення ним п.п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху не ґрунтується на доказах, що містяться у справі.(а.с. 81-84).

Відповідно до ч.1.2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із положень ч.1 ст. 1167 ЦК України слідує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною із них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. (ст.543,1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами ст. 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

П.4 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в адміністративній справі, за якою відповідача ОСОБА_2 було виправдано за ст.124 КУпАП було зясовано обставини скоєння ДТП та відсутність його вини, а тому розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про його відповідальність як особи, яка причетна до цієї ДТП.

Цих підстав суд не може взяти до уваги висновок судової автотехнічної експертизи № 232 від 07.04.2015 року в тій частині, що дії ОСОБА_2 в частині зіткнення автомобілів «ВАЗ-21099» та ЗАЗ -110307, не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху. За даних дорожніх обставин водій автомобіля «ВАЗ 21099» ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України.

При цьому, показання свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17 були проаналізовані та покладені в основу рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19.08.2013 року, а суд не має права перевіряти обставини ДТП, з приводу якого прийнято дане рішення.

З урахуванням положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на якім вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь які докази, що причиною автопригоди стали винні дії відповідача ОСОБА_3

Окрім цього, висновком проведеної судової автотехнічної експертизи № 232 від 07.04.2015 року встановлено, що за даних дорожніх обставин, водій автомобіля «ЗАЗ -110307» ОСОБА_3, рухаючись праворуч з випередженням по середній смузі не взмозі була контролювати рух автомобіля «ВАЗ -21099» і тому, в даній дорожній ситуації, технічна можливість для водія ОСОБА_3 уникнути зіткнення з автомобілем «ВАЗ -21099» не визначалася її односторонніми діями, а визнчалася лише односторонніми діями водія автомобіля «ВАЗ -21099»ОСОБА_2 і з цієї причини в її (ОСОБА_3О.) діях відсутні будь які невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному звязку з виникненням даної ДТП, в частині зіткнення автомобілів «ЗАЗ-110307» та «ВАЗ-21099».

За даних дорожніх обставин, в діях водія автомобіля «ЗАЗ-110307»ОСОБА_3 в частині зіткнення автомобілів «ЗАЗ -110307» та «Мерседес Бенс» відсутні будь які невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи даних, які б вказували на наявність вини в діях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в тому числі і позивача ОСОБА_1, а отже у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності» страховим випадком є дорожньо транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та /або майну потерпілого.

Згідно п.1 ст.32 даного Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатацію забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно правова відповідальність.

Оскільки підставою для настання цивільно правової відповідальності є наявність вини заподіювача шкоди, то в даному випадку позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів із відповідача- 3,4 на користь позивача в рахунок відшкодування страхових відшкодувань до задоволення не підлягають.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Однак у судовому засіданні позивач не довів факт спричинення йому моральної шкоди, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Одночасно суд не приймає до уваги доводи позивача в обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди в частині позбавлення можливості користуватися належним йому автомобілем тривалий час; відчуття сильного хвилювання за стан дружини, яка знаходилася у стані вагітності.

Так, сам факт неможливості позивача користуватися автомобілем внаслідок його пошкодження не може розцінюватися як душевні страждання, оскільки останній не був позбавлений можливості користуватися іншим транспортним засобом, в тому числі у громадським. Хвилювання за стан дружини, яка знаходилася в стані вагітності тривало незначний час, оскільки та внаслідок автопригоди будь яких ушкоджень не отримала і будь яких негативних наслідків для її здоровя не було.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню із відповідачів не підлягають.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, страхової компанії «АХА Страхування», ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Т.О.Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 02.07.2015 .

СуддяОСОБА_18