Справа № 751/5557/15-ц Провадження № 22-ц/795/2093/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Маслюк Н. В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу місцевого суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою скасувати рішення від 18 березня 2015 року у справі № 720-2/285/15 Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490050552 від 26.10.2007 року, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Заявник посилається на те, що нею не укладалась з ПАТ «Альфа-Банк» угода про передання на розгляд Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» спорів щодо кредитного договору № 490050552 від 26.10.2007 року. Висновок суду першої інстанції про укладення такої угоди між ПАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_5, на думку заявника, ґрунтується винятково на припущеннях.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи і матеріали справи третейського суду та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України підставою для скасування рішення третейського суду є прийняття рішення третейським судом у справі, яка не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 6 Закону України „Про третейські суди передбачено випадки, коли цивільні та господарські справи не можуть розглядатись третейським судом за правилами підвідомчості. Відповідно до п. 14 ч.1 вищевказаної статті, який було доповнено Законом України від 3 лютого 2011 року „Про внесення зміни до статті 6 Закону України „Про третейські суди та набрав чинності 11 березня 2011 року, третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Дійсно, виходячи з положень Закону України про „Захист прав споживачів та розяснень, викладених в абз. 3 п 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року „Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів споживачем, права якого захищаються на підставі Закону в спірних правовідносинах є фізична особа, а не банк надавач банківської послуги, а тому звернення кредитора з позовом до споживача банківської послуги про стягнення заборгованості за кредитним договором за своєю правовою природою не є позовом про захист прав споживача. Однак, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь банку з фізичної особи, третейський суд вирішив питання не лише захисту прав кредитора, але й ухвалив рішення, яке стосується прав і обовязків також і споживача банківських послуг, що суперечить положенням частини 4 ст. 42 Конституції України, згідно з якими Держава взяла на себе обовязок захисту прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Законом України від 3 лютого 2011 року „Про внесення зміни до статті 6 Закону України „Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам, який набрав чинності 11 березня 2011 року, третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки), тобто у спорах, які стосуються прав споживачів.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, з врахуванням конституційних положень обовязку держави захисту прав споживачів, з підвідомчості третейських судів було виключено справи у сфері захисту прав споживачів, а не лише справи за позовами споживачів (зокрема споживачів банківських послуг) про захист їх порушеного права, оскільки законодавець не зробив розмежування непідвідомчості третейським судам спорів у сфері захисту прав споживачів в залежності від субєкта , який звертається за захистом порушеного права.

Саме у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України щодо обовязку Держави захисту прав споживачів, Конституційний Суд України у справі № 1-26/2011 прийшов до висновку, що дія пунктів 22, 23 статті 1 Закону України „Про захист прав споживачів поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п.22, 23 ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, а споживчим кредитом є кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Аналіз спірних правовідносин, умов кредитного договору, дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 є споживачем послуг банку, а спір виник щодо заборгованості за кредитним договором і в силу положень п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» справа третейському суду не підсудна.

Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-685цс15. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про скасування рішення третейського суду задовольнити. Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 18 березня 2015 року у справі № 720-2/285/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: