У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обґрунтовуючи його тим, що внаслідок ДТП, яка сталася на автодорозі Львів-Мукачеве поблизу м. Бурштин, з вини ОСОБА_2 позивачам була завдана матеріальна та моральна шкода.

Посилаючись на вищенаведене, з врахуванням уточнення позовних вимог просили стягнути, зокрема: з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 - 4 744,09 грн матеріальної шкоди та 67,20 грн моральної шкоди, з ОСОБА_2 на їх користь 24 932,80 грн завданої моральної шкоди; а також з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_4 - 33 038,50 грн матеріальної шкоди в якості страхової виплати за пошкоджений транспортний засіб, з ОСОБА_2 на його користь - 18 811,50 грн матеріальної шкоди та 25 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від

6 липня 2015 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_3 4 744,09 грн матеріальної та 67,20 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 - 33 038,50 грн страхової виплати за пошкоджений транспортний засіб.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 932,80 грн на відшкодування моральної шкоди, а на користь ОСОБА_4 - 18 811,50 грн матеріальних збитків та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, після сплати яких зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 пошкоджений автомобіль.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня

2015 року рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від

6 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 500 грн матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення першої інстанції та ухвалюючи нове, виходив із наступного.

13 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_2, керуючи на законних підставах автомашиною марки «Рено Сандеро», на автотрасі Львів-Мукачеве поблизу

м. Бурштин Івано-Франківської області порушив «Правила дорожнього руху», в результаті чого допустив зіткнення з автомашиною «ВАЗ 21099», якою керував ОСОБА_4 Внаслідок цієї автоаварії ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_3, яка знаходилась у належній йому автомашині, отримали тілесні ушкодження. Також було пошкоджено зазначені автомобілі.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого відбулась вказана автомобільна аварія.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/4002315 терміном дії з 20 липня 2013 року по 19 липня 2014 року. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, відповідно до умов полісу становив 100 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн, розмір франшизи визначено в сумі 500 грн.

Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна»

22 грудня 2014 року на виконання умов зазначеного договору страхування виплачено потерпілому ОСОБА_4 згідно його заяви 14 522,76 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням належної йому автомашини.

Підставою виплати страховою компанією зазначеної суми відшкодування без врахування суми франшизи була оцінка матеріального збитку ОСОБА_4, визначена експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5 у звіті про автотоварознавче дослідження № 21/1/14.

Зазначеним автотоварознавчим дослідженням шкоду потерпілому було оцінено в порядку, визначеному статтями 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з врахуванням акта огляду пошкодженого транспортного засобу.

ОСОБА_4 з визначеним розміром відшкодування погодився, про невраховані додаткові пошкодження автомашини не заявляв, не просив про призначення експертизи на предмет визначення збитків.

В обґрунтування своєї позовної вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 33 038,5 грн недоплаченого страхового відшкодування та додатково з ОСОБА_2 16 11,5 грн за пошкодження автомашини позивачем було подано суду висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 23 березня 2015 року № 57, проведеного ОСОБА_6

Однак, суд апеляційної інстанції правильно визначив, що це автотоварознавче дослідження не може бути враховано, оскільки його було проведено майже через дев'ять місяців після ДТП, з порушенням вимог чинного законодавства про порядок оцінки шкоди при страховому випадку, без заявлення претензій до страховика про виявлені приховані ушкодження автомашини та без виклику представника страхової фірми.

Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що підстав сплати іншого розміру страхового відшкодування, ніж був сплачений Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», позивачем не доведено. Також не доведено вимоги позивача про сплату йому 16 11,5 грн матеріальної шкоди.

Крім того, ОСОБА_4, та ОСОБА_3 не звертались до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» у встановленому законом порядку із заявами про виплату їм витрат на лікування, про компенсацію вартості пошкодження їх особистих речей.

Доказів переліку призначених ОСОБА_3 препаратів та їх придбання суду надано не було. Із фіскальних чеків, наданих позивачем, неможливо встановити найменування придбаних ліків та відповідність їх призначенню лікаря.

Таким чином, апеляційний суд вірно вважав недоведеними підстави відшкодування вказаних ОСОБА_3 витрат на лікування в сумі 13 44,09 грн, та відповідно необґрунтованим визначення розміру моральної шкоди, яку зобов'язано сплатити їй страховика. Також ОСОБА_3 не було доведено причинно-наслідковий зв'язок між ДТП та пошкодженням планшету, а отже підстав стягнення вартості планшету.

Визначаючи розмір морального відшкодування кожного позивача у сумі

5 000 грн, апеляційний суд вірно враховував обставини справи, принципи справедливості і доцільності та обсяг моральних страждань потерпілих.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від

20 серпня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 серпня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна