АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/727/15 Головуючий 1 інстанції Зуб Г.А.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району міста Харкова на рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що з 27 грудня 2013 року та 28 грудня 2013 року на підставі договорів купівлі- продажу він є власником житлового будинку літ. «Б-2» з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. На підставі договору купівлі - продажу від 27 березня 2014 року він став власником 54/100 частин житлового будинку літ. «А-2» надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В процесі експлуатації належних йому житлових будинків, маючи на меті покращити умови для подальшого проживання в приміщеннях, які відповідали б всім будівельним, санітарним і протипожежним нормам, він за власні кошти та господарським способом здійснив на території власної садиби і в її межах будівництво нової нежитлової будівлі літ. «К-1» загальною площею 164,8 кв.м. Вказане стало підставою для отримання нових правовстановлюючих документів на новостворене нерухоме майно. Під час здійснення будівництва права та охоронювані законом інтереси інших осіб порушено не було, про що свідчить відсутність будь-яких скарг або заяв з цього приводу.

Будівництво здійснювалося в межах його земельної ділянки. На його замовлення «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» здійснило обстеження здійсненного будівництва та виготовило технічний паспорт, встановивши при цьому загальну площу нежитлової будівлі і відобразило здійснене будівництво в технічному паспорті.

Просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю літ. «К-1» загальною площею 164,8 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, та присвоїти вказаній нежитловій будівлі поштову адресу: АДРЕСА_3.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність та про прийняття рішення за наявними матеріалами в справі.

Третя особа - ОСОБА_2в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином надав заяву про розгляд справи у свою відсутність та позов визнав.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, і.н. НОМЕР_1, право власності на нежитлову будівлю літ.«К-1» загальною площею 164,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 з присвоєнням окремої поштової адреси: АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київського району міста Харкова просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як вказує ОСОБА_1 ним самовільно за власні кошти здійснено будівництво нежитлового приміщення літ. «К-1» загальною площею 164,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, АДРЕСА_1, а тому він просить визнати за ним право власності на цю будівлю.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ним дійсно побудоване це приміщення, що є підставою для визнання за ним права власності.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ст.376 ч.1,2,3; ст.331 ч.2 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позивачем не заперечується, що будівля ним побудована самовільно, тобто, збудована на земельній ділянці, яка не біла відведена для цієї будівлі; без належного дозволу та належно затвердженого проекту.

Посилання ОСОБА_1 на технічний висновок, зроблений ТОВ «НТК Енерго-Тайм», який, як він зазначає, свідчить про відповідність будівлі БНіП - безпідставний і судовою колегією не приймається.

З висновку вбачається, що він виконаний виключно з метою оцінки стану будівельних конструкцій і не може слугувати підґрунтям для вводу об'єкту в експлуатацію, оскільки потрібно отримати дозвільну документацію у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Матеріали справи не містять жодної квитанції, чеку на придбання будівельних матеріалів; будь-яких узгоджень з компетентними службами та даних, що земельна ділянка була виділена або виділена на цей час під ці забудови.

Посилання ОСОБА_1, що зроблена будівля на належній йому земельній ділянці - безпідставне.

З договору купівлі - продажу від 27 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 придбав 9/10 частин житлового будинку літ. «Б-2» за адресою АДРЕСА_1 у продавця ОСОБА_3

При цьому продавцю ОСОБА_3 цей житловий будинок належав на підставі рішення суду від 19 квітня 2013 року.

28 грудня 2013 року ОСОБА_1 придбав ще 1/10 частину цього будинку.

27 березня 2014 року ОСОБА_1 придбав 54/100 частин житлового будинку літ. «А-2» за адресою АДРЕСА_2.

Продавцю ця частина житлового будинку належала також на підставі рішення суду від 19 квітня 2013 року.

В наявних договорах купівлі-продажу будинків літ. «А-2» та «Б-2» не зазначено, що за цими будинками закріплена будь-яка земельна ділянка.

Тобто, будівля побудована ОСОБА_1 на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети.

Що стосується посилання ОСОБА_1, що ця будівля побудована ним для поліпшення житлових умов, то воно безпідставне.

З наданого висновку вбачається, що це - магазин та для безпечного його використання потрібно провести ряд заходів, у тому числі і ті, які відповідають протипожежним вимогам.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на цю будівлю не вбачається.

Що стосується питання про присвоєння самовільній забудові окремої поштової адреси: АДРЕСА_3, то це питання не відноситься до компетенції суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київського району міста Харкова - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2014 року -скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: