АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/5669/15 Головуючий 1 інст. Попрас В.О.
Справа № 640/1073/14-ц Доповідач Крилова Т.Г.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Крилової Т.Г.,

Суддів Кірсанової Л.І.,

- ОСОБА_1,

при секретарі Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування недоотриманих доходів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування недоотриманих доходів та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що у вересні 2009 року в його домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Польовий, 3, його знайомий ОСОБА_4 на автоевакуаторі доставив автомобіль Додж-Дюранго держ. №АХ99-22АЕ в пошкодженому стані після ДТП. ОСОБА_4 вивантажив вказаний автомобіль перед його гаражем та попросив розмістити цей автомобіль на території його домоволодіння на два тижні. Через два тижні автомобіль ніхто не забрав. Він неодноразово нагадував ОСОБА_4 про необхідність забрати автомобіль та на незручності, до яких автомобіль призводить. Свій гараж він здавав в оренду, отримуючи за це 300 грн. щомісяця. У звязку з тим, що вказаний автомобіль стояв біля гаражу, не було можливості здавати гараж в оренду та користуватися ним в господарських цілях. На його зауваження ОСОБА_4 запевнив, що власник автомобіля компенсує втрати із-за неможливості здавати гараж в оренду та завдані незручності. Більше року ніхто не цікавився станом автомобіля, ніхто його не забирав. У листопаді 2010 року він дізнався, що в суд з позовом до нього про витребування майна з чужого незаконного володіння звернувся власник автомобіля Додж-Дюранго держ. №АХ 99-22 АЕ ОСОБА_3, який також просив стягнути з нього збитки у звязку із зменшенням вартості автомобіля, хоча з вересня 2009 р. по листопад 2010 р. ОСОБА_3 з проханням про повернення свого автомобіля до нього не звертався. Також він не звертався із заявами до правоохоронних та інших компетентних органів з цього питання. Особисто з ОСОБА_3 вони не знайомі. 18.11.2010 р. Комінтернівський районний суд м. Харкова виніс ухвалу про витребування у нього автомобіля Додж-Дюранго та передачі його на відповідальне зберігання ОСОБА_5 Ухвала суду не була виконана і близько 3-х років автомобіль знаходився на території його домоволодіння. 13.01.2012 р. Комінтернівський районний суд м. Харкова виніс заочне рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_3, зобов'язав витребувати автомобіль Додж-Дюранго у нього та передати його ОСОБА_3 Це рішення близько трьох років не виконувалось. Цим же рішенням суду з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто 110 900 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.04.2012 р. в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 109 200 грн. рішення суду першої інстанції скасовано. Вказаний автомобіль знаходився на території його домоволодіння 32 місяці до 23.07.2012 р. Вважає, що бездіяльність ОСОБА_3 щодо повернення автомобіля впродовж 32 місяців унеможливила отримання ним доходу (упущену вигоду) у розмірі 9 600 грн. = 300 грн. х 32 місяці. Протягом усього цього часу він витрачав здоров'я, витрачав час на судові засідання, пошук доказів, виклики до райвідділу міліції та до прокуратури, також витрачав час і кошти на консультації адвокатів, витрачав кошти на оплату судових зборів, морально страждав, і все для того, щоб довести свою невинність і необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 до нього. Подача позову ОСОБА_3 до нього призвела до порушення його конституційних прав, оскільки в забезпечення позову було накладено арешт на домоволодіння і він не міг розпоряджатися своїм майном. Крім того, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2010 р. його пересування по території України було обмежено. Вважає, що має право на відшкодування шкоди, оскільки були принижені його честь, гідність і порушені права. Просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь упущену вигоду за оренду гаражу в розмірі 9 600 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 40 000 грн., відшкодувати сплачений судовий збір до апеляційного суду у розмірі 558,85 грн. та судові витрати.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 16 червня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги його доводи і пояснення по справі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль дійсно перебував на території домоволодіння ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пояснюють, що автомобіль було доставлено ОСОБА_4 на подвіря ОСОБА_2 для огляду та можливого придбання ним цього автомобіля.

В подальшому, рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Витребувано у ОСОБА_2 автомобіль Додж-Дюранго, як з чужого незаконного володіння, та передано його ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 збитки у розмірі 109200,00 гр. та судові витрати по справі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.04.2012 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми збитків скасовано та відмовлено в цій частині в задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Таким чином, судом встановлено, що спірний автомобіль знаходився тривалий час у ОСОБА_2 незаконно, але не з вини ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 порушені цивільні або будь-які інші права ОСОБА_2 і спричинено останньому збитки та моральну шкоду.

Само по собі звернення ОСОБА_3 з позовом до суду до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення збитків, розгляд цієї справи судом, забезпечення позову та інше, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди по даній справі, оскільки ОСОБА_3 діяв у межах закону, для відновлення своїх порушених прав на автомобіль.

При таких обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: