У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02.11.2015р. с.м.т. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекреаційний комплекс "Паламаренково" до Фермерського господарства "Паламаренково", Літинської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ "РК "Паламаренково" звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), та суб'єктивний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів позову встановлено, що відповідачами по справі являться являється Фермерське господарство "Паламаренково" та Літинська районна державна адміністрація.

Відповідно до ст. 114 Господарського кодексу України фермерське господарство є формою підприємництва громадян з метою виробництва, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції. Відносини, пов'язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим Кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, а також, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Пленум Вищого Господарського суду України у постанові № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" у п. 1.2 роз'яснив, що, виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач звертається до суду із позовом про захист свого порушеного права, яке виникло на підставі договору оренди землі в процесі здійснення ним господарської діяльності, між сторонами виникли господарські правовідносини, зокрема на підставі договору оренди землі державної форми власності сільськогосподарського призначення наданої для ведення фермерського господарства, дані правовідносини регулюються положеннями глави 33 Цивільного кодексу України, глави 15 Господарського кодексу України та розділів ІІІ-V Земельного кодексу України, позивач в даних правовідносинах виступає як суб'єкт господарювання, а відповідач - як орган, через який держава реалізує повноваження власника земельних ділянок з метою здійснення цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, і спір не є публічноправовим, тому приходжу до висновку, що дана заява не підлягає розгляду в суді у порядку цивільного судочинства, а підвідомча господарському суду (Господарський суд Вінницької області, Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця), в зв'язку з чим у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, ст.ст. 1, 12 ГПК України, беручи до уваги правові положення викладені у Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України у постанові № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин",

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження у даній справі.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекреаційний комплекс "Паламаренково" до Фермерського господарства "Паламаренково", Літинської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, з доданими до неї документами, повернути позивачу для подальшого звернення до належного суду.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст. 122 ЦПК України, відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Роз'яснити позивачу його право на звернення з позовом за підсудністю до Господарського суду Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:ОСОБА_1