Провадження № 2/522/7034/15
28 вересня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі.
Позивачка обґрунтовує вимоги тим, що вона являється власником квартири АДРЕСА_1, в якій зареєстрована та проживає разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, та донькою ОСОБА_4 У зазначеній квартирі також зареєстрований відповідач - син ОСОБА_2, котрий там ніколи не мешкав.
Також позивачка вказує, що у зв'язку з наявністю прописки відповідача в квартирі їй доводиться сплачувати більшу суму за комунальні послуги, що вводить її в скрутне матеріальне становище. Тому позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був сповіщений про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за місцем його реєстрації, про причини неявки до суду не повідомляв.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Невручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулось поштове повідомлення форми Ф-20 за закінченням строку зберігання, що свідчить про те, що відповідач до операторів поштового зв'язку не звертався. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачем, тому суд вважає, що останній про розгляд справи був сповіщений належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди позивачки, провести заочний розгляд справи
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши докази, що є наявними у матеріалах справи, вислухавши думку позивачки, повно і всебічно з'ясувавши обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею 269/1000 частин квартири АДРЕСА_1, про що свідчить договір дарування від 30 листопада 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. за реєстровим №3-3927.
У даній квартирі позивачка зареєстрована та мешкає разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, та донькою ОСОБА_4, що вбачається з відповідної довідки-виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію від 01 грудня 2014 року.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Також судом встановлено, що у спірній квартирі зареєстрований син позивачки ОСОБА_2, котрий там ніколи не мешкав. У судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач лише інколи приходив у вказану квартиру.
Факт того, що відповідач не проживає в АДРЕСА_1, підтверджується також письмовими заявами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що є сусідками позивачки.
Таким чином, у судовому засіданні доведено, що відповідач ніколи не проживав за вказаною адресою, не приймав участі в оплаті за житлово-комунальні послуги та в утриманні вищевказаної квартири, однак, зареєстрований у квартирі позивачки, що перешкоджає їй, як власнику, вільно розпоряджатись своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона постилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 в м. Одесі, шляхом зняття ГУДМС України в Одеській області відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Ю.Б. Свячена