УХВАЛА

8 жовтня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

08.09.2015 позивач звернувся в суд із зазначеним позовом.

10.09.2015 відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями відбулося визначення судді з розгляду даного позову та в цей же день матеріали справи отримані головуючим по справі.

08.10.2015 на запит суду відповідно до ч.3 ст.122 ЦПК України була отримана інформація про те, що відповідач зареєстрованим в Солом`янському районі і взагалі по м. Києву не значиться.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Всупереч імперативним вимогам п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач не викладає обставини на підтвердження своїх вимог, всупереч п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не зазначає відповідних доказів.

Так, жодним чином позивач не зазначає чим підтверджено, що відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 8000,00 доларів США за певним договором.

Не викладено обставин та не підтверджено зазначенням доказів наявність самої заборгованості відповідача перед позивачем.

Суд акцентує увагу на тому, що жодний доказ на підтвердження вищенаведених обставин не зазначений, що прямо протирічить п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України. Саме про зазначення доказів законодавець закцентував увагу позивача на цій стадії процесу, подача ж останніх можлива і після відкриття провадження у справі.

Крім того, звертає на себе увагу і той факт, що позивач в позові просить суд розглядати справу за його відсутності, в той же час окрім того, що обставини справи, про які судом наведено вище, не викладено, також звертають на себе увагу і докази у справі, а саме долучені позивачем до позову документи. Вони не тільки є копіями ніким не засвдіченими, але й вбачається, що від фотографовані.

Відповідно до п.5.27 ч.5 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації Уніфікована в системі організаційно-розпорядчої документації, яким передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис), який скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи. Проте позивачем зазначені вимоги також не дотримані. Розцінюючи додатки до позовної заяви як частину матеріалів позову в розумінні цивільно-процесуального законодавства, суд констатує також порушення позивачем їх оформлення і складання.

Позивачем також порушено приписи ч.8 ст.119 ЦПК України, в якій зазначено, що в разі якщо позов подано представником, то повноваження такого представника мають бути підтверджені довіреністю. Позивач же долучає не сам документ, а знов-такі його копію.

Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспрюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року)

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Також суд звертає увагу позивача на імперативні вимоги ст.109-110 ЦПК України, відповідно до яких позови подаються за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Якщо місце проживання відповідача невідоме, то позов подається за останнім відомим місце проживання.

З матеріалів же позову з жодного документа не вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса в Солом`янському районі м. Києва. Відтак, в разі усунення зазначених вище недоліків свого позову позивачу також належить підтвердити зареєстроване місце проживання відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом двох днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк