Номер провадження: 22-ц/785/2001/15
Головуючий у першій інстанції Груца Є. Є.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 березня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, який у подальшому був ним уточнений, до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, третя особа ОСОБА_6 про визнання права власності.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що йому належить житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та літньою кухнею. Даний будинок був розташований на земельній ділянці загальною площею 0,32 га.. У цьому будинку зареєстрована родина позивача разом з ОСОБА_6 і ОСОБА_7. В одній із споруд, а саме у літній кухні, окремо проживає ОСОБА_6, з яким у позивача складні стосунки.

У 2012 році позивач добровільно погодився передати ОСОБА_6 вільну частину своєї земельної ділянки загальною площею 0,07 га. для подальшого будівництва будинку. Так, 04.05.2012 року ОСОБА_6 звернувся до Яськівської сільської ради із заявою про виділення йому земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Рішенням Яськівської сільської ради йому було надано дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку за новою присвоєною адресою: АДРЕСА_2. Замість будівництва житлового будинку на цій ділянці, ОСОБА_6 самовільно перебудував літню кухню і ніякого будівництва на виділеній йому ділянці не провів. Замість цього, при підтримці відповідача, почав вимагати від позивача передати йому у власність літню кухню та ще й частину двору, на що позивач не погодився. Тоді з метою отримання права власності на самовільне будівництво, ОСОБА_6 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області і з відповідною заявою, але рішенням від 27.03.2013 року у позовних вимогах йому було відмовлено та потім ОСОБА_6 замовив та отримав у ФОП ОСОБА_8 нову схему земельної ділянки, де загальна площа складає вже не 0,07 га., а 0,09 га.. На підставі цього ОСОБА_6 у Біляївському БТІ замовляє і отримує технічний паспорт на кухню позивача за новою адресою: АДРЕСА_2.

У позивача ОСОБА_3 теж наявний технічний паспорт на зазначену земельну ділянку. Позивач звернувся до Яськівської сільської ради із заявою щодо приватизації своєї земельної ділянки. Рішенням Яськівської сільської ради № 247/VI від 31.05.2012 року позивачу було надано дозвіл на виготовлення технічної документаціїі з землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку загальною площею 0,25 га.. Виготовивши проект землеустрою позивач направив його до Яськівської сільської ради для затвердження, але отримав відмову за № 293/ VI від 12.10.2012 року у зв'язку з тим, що не були узгоджені межі присадибної ділянки з усіма суміжними землевласниками. Чотири сусіда не мають жодних претензій і узгодили межі позивача. Не бажав узгодти межі тільки ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_3 неодноразово звертався до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання дій щодо неузгодження меж протиправними, але йому було відмовлено.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, але надіслав до суду заперечення проти позовної заяви з доданими матеріалами (а.с.96-99), в яких повністю заперечував проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, в якій протии позовних вимог заперечував (а.с.95).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції у рішенні послався на ст. 125 ЗК України, згідно якої право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації, а відповідно до ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків визначених частиною другою цієї статті, та згідно до ч.2 ст.55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що до компетенції суду не належить визнання права власності на земельну ділянку за наявності спору між одним з користувачів суміжної земельної ділянки і особою яка намагається визнати за собою право власності на таку земельну ділянку в іншому розмірі, та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідач Яськівська сільська рада Біляївського району Одеської області та третя особа ОСОБА_6 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

-у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

-шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

-шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Винесення в натурі (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за проектами землеустрою із впорядкування існуючих землеволодінь.

Слід зазначити що, позивач не позбавлений права здійснювати захист своїх порушених або оспорюваних прав, які на його думку порушуються іншою особою, а саме ОСОБА_6, про що також зазначено у рішенні апеляційного суду Одеської області від 14 жовтня 2013 року, однак захист цього права не повинен бути забезпечений за рахунок прав інших осіб, права та інтереси яких стосуються спірної земельної ділянки.

Отже, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що місцевий суд не прийняв до уваги, що позивач будучи фактично власником домоволодіння по АДРЕСА_1 не має можливості оформити у власність земельну ділянку на якій знаходиться його будинок, оскільки ОСОБА_6 чинить йому у цьому перешкоди не надаючи згоду на встановлення меж не приймається судовою колегією до уваги, оскільки позивач не надав доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б доводили обставини щодо відсутності спору щодо узгодження меж земельної ділянки з усіма землекористувачами, тому судова колегія приходить до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеси від 30 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

и В.О. Панасенков

Р.Д. Громік

й