АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Індустрального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року

за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач посилався на те, що 01.08.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № MKH7AE, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 23002,58 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,04% на рік з кінцевим терміном повернення 31.07.2013 року. Вимоги до відповідача, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року та договору поруки з відповідачем ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 31.08.2012 року у розмірі 59698,36 доларів США, яка складається з наступного: 24381,44 доларів США заборгованості за кредитом, 7838,64 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1817,35 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 22788,36 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,28 доларів США - штраф (фіксована частина), 2841,29 доларів США штраф (процентна складова). Просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 58446,80 доларів США, що за курсом НБУ від 31.08.2012 року складає 467168,97 грн. та судові витрати по справі, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10000 грн.

Рішенням Індустрального районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушенні норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № MKH7AE, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 23002,58 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 17,04% на рік з кінцевим терміном повернення 31.07.2013 року. Предметом застави згідно даного договору є автомобіль ОСОБА_5, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.(а.с.9-13)

01.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобовязувався перед банком за виконання зобовязань боржника за договором № MKH7AE. 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року у забезпечення виконання зобовязань за договором № MKH7AE.(а.с.7-8)

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Висновок суду про відмову у задоволені позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів надання відповідачу ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 23002,58 доларів США., оскільки з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що тіло кредиту складає 24381,44 доларів США, при цьому позивачем не додано суду документів на підтвердження збільшення тіла кредиту на 1378,86 доларів США, а крім того позивачем не надано доказів направлення відповідачам досудових вимог щодо дострокового погашення заборгованості.

Такий висновок суду доводами апеляційної скарги не спростований.

Доводи апеляційної скарги про те, що збільшення тіла кредиту на суму 1378,86 доларів США відбулось за рахунок зарахування до основної суми кредитної заборгованості у розмірі 23002,58 доларів США суми страхового платежу за договором добровільного страхування предмета застави, які були понесені банком у звязку з несплатою їх відповідачами не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки заборгованість за тілом кредиту та страховий платіж мають самостійну правову природу грошового зобовязання, і ці зобовязання передбачені різними договорами, а тому вирахування боргу за кредитним договором на сумоване тіло кредиту є безпідставним .

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що позасудове врегулювання у вигляді направлення вимоги боржнику діючим законодавством не передбачено, оскільки п.6.3.1., п.6.3.11, п.12.2.1. - кредитного договору № КH7AE від 01.08.2008 року, та п.5 договору поруки № 167 від 20.10.2010 року саме передбачено, що у разі порушення боржником строків погашення грошової заборгованості за кредитним договором, банк направляє боржнику досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді