Справа № 465/5396/14 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Ю.С.
Провадження № 22-ц/783/3149/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Тропак О.В., Мельничук О.Я.,

за секретаря Ясиновської Я.М.,

з участю ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідач повністю припинив свою участь у вихованні та утриманні їхнього сина, не надає жодних коштів на його утримання, заробляє близько 8-10 тис. грн. в місяць, зобов'язаний утримувати дитину, працездатний, а тому спроможний допомагати матеріально. Після збільшення та уточнення розміру позовних вимог, ОСОБА_4 просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 30% з усіх видів його доходів щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального розміру.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року вищезазначений позов задоволено частково.

Суд ухвалив стягувати з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/23-А на користь ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1800,00 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Суд допустив до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1800 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_4, подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що висновки суду про те, що неповнолітній син проживає лише із позивачкою не відповідають дійсності, оскільки з пятниці по неділю син живе з ним.

Апелянт стверджує, що оскарженим рішенням розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі на підставі ст. 184 СК України, а у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України положення щодо встановлення мінімального розміру аліментів не поширюється на випадки, встановлені ст. 184 СК України. Тому вирішивши стягувати з нього аліменти на користь позивачки «в розмірі 1 800 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно», суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що неправильним є висновок суду про відсутність на його утриманні матері та батька, які є пенсійного віку, непрацездатними та постійно потребують певних медичних обстежень, лікування, придбання ліків.

Апелянт зазначає, що на його утриманні також знаходиться малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, котра відвідує ясла-садок №144 та Центр розвитку дитини «Вундеркіндик», що створює для нього додаткові витрати.

Апелянт вважає, що, враховуючи всі його витрати, а також витрати, повязані і необхідні для здійснення ним господарської діяльності як фізичною особою підприємцем, сума аліментів в розмірі 1800 грн. є на даний час для нього непосильною, а тому просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши їх до 1000 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_4 вважає, що суд першої інстанції безпідставно та невмотивовано знизив розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на її користь, оскільки вона обґрунтовано на підставі податкових декларацій відповідача просила стягувати з нього аліменти в розмірі 30 % всіх видів доходів - 10 594, 40 грн. щомісячно на утримання сина.

Апелянт вважає, що вона обґрунтовано просила суд визначити розмір аліментів на утримання сина саме 30 % від доходу позивача, однак, суд безпідставно дійшов висновку про те, що дохід відповідача є мінливим та нестабільним і ухвалив стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1800 грн., що є порушенням норм матеріального права.

Апелянт також зазначає, що син активно займається спортом, а саме: регбі, баскетболом та шахматами, часто їздить на змагання, в тому числі і за кордон, що вимагає додаткових затрат на харчування, одяг, взуття та поїздки на змагання, а враховуючи те, що їй кожного місяця необхідно платити за оренду квартири 1000 грн., а також комунальні послуги та харчування дитини, вона не може здійснювати решту витрат для забезпечення нормального рівня розвитку дитини.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги позивача підтримав, заперечивши доводи скарги відповідача. Крім того, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 погодився з висновком суду про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, однак, просив стягнути їх у розмірі 10 594, 40 грн.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_3 доводи своєї апеляційної скарги підтримали, заперечивши доводи апеляційної скарги позивача.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог частини другої ст.303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи та вирішити спір у межах заявлених позовних вимог та зібраних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2000 року, мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано 03.07.2007 року, син залишився проживати з матір`ю, позивачкою у справі.

В серпні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 25 відсотків від усіх видів заробітку, але не менше 5000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Вподальшому уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30 відсотків з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше встановленого законом мінімального розміру.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначено положеннями ст.181 СК України, зокрема, і за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, суд правильно виходив з того, що останній зареєстрований як фізична особа-підприємець, має нерегулярний та мінливий дохід, відтак, з нього належить стягувати аліменти відповідно до положень ст. 184 СК України.

Визначаючи розмір аліментів в сумі 1800 грн. щомісячно до повноліття дитини, суд виходив з того, що останній працює в ТЗОВ «Софтсерв», а також отримує значний дохід від підприємницької діяльності, що підтверджується відповідними копіями податкових декларацій та довідкою ДПІ у Галицькому районі м.Львова від 16.12.2014 року.

Проте, з висновком суду щодо визначення аліментів в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи і підтверджується свідоцтвом про шлюб між відповідачем та ОСОБА_8 від 17.07.2008 року, а також свідоцтва про народження у цьому шлюбі дитини ОСОБА_7, 24.06.2011 року (а.с.29,30), у відповідача на утриманні крім спільного з позивачкою сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, також перебуває дитина ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_9, яка не працює (а.с.112). Відповідач ОСОБА_2 має кредитні зобов'язання перед банком «Альфа-Банк», що підтверджується копією кредитного договору № 482172741 від 05.01.2015 року (а.с.110).

Крім того, відповідно до довідки ТОВ «СофтСерв» від 30.03.3015 року № 3083 відповідач в цьому товаристві працював з 21.06.2004 року по 31.12.2014 року та був звільнений з роботи з 25.12.2014 року по переводу в ТЗОВ «Українські інформаційні технології», де відповідно до довідки від 30.03.2015 року № 349 в цьому товаристві він пропрацював з 02.01.2015 року по 27.02.2015 року ( а.с.148).

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1800 грн. щомісячно до повноліття дитини, суд виходив з суми доходу відповідача як субєкта підприємницької діяльності за звітний податковий період 2014 року, виходячи з податкових декларацій та довідки ДПІ у Галицькому районі м.Львова від 16.12.2014 року, проте не врахував, що відповідно до п.п.1,16,13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей,батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Відтак, при визначенні розміру аліментів належить враховувати не обсяг виручки від підприємницької діяльності відповідача, а чистий його прибуток, оскільки поняття обсягу виручки приватного підприємця та його середній заробіток (дохід) не є аналогічними за змістом, що і не було належним чином враховано судом при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі 1800 грн. щомісячно.

За наведених вище обставин, колегія суддів, виходячи з встановленого та матеріалів справи, доходить висновку, що розмір аліментів в сумі 1800 грн., визначений судом першої інстанції є завищеним, проте, з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму, віку дитини сторін (14 років), який впливає на її потреби, розмір аліментів слід встановити на рівні 1000 грн. При цьому, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст.182 СК України щодо обставин, які повинні враховуватися при визначенні розміру аліментів, який повинен забезпечувати потреби дитини і жодним чином не може бути предметом збагачення стягувача аліментів.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції зазначив, що такі підлягають стягненню в розмірі 1800 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте не врахував положень ч.2 ст.182 та ч.2 ст. 184 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу, де розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення аліментів, яке ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права належить скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн., щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, з часу звернення позивачки до суду і до повноліття дитини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, а саме - в сумі 1000 грн.

Доводи апелянта ОСОБА_4 про те, що аліменти в розмірі 10 594, 40 грн. їй необхідні на утримання сина, оскільки він займається спортом, а саме: регбі, баскетболом та шахматами, часто їздить на змагання, в тому числі і за кордон, що вимагає додаткових затрат на харчування, одяг, взуття та поїздки на змагання, а враховуючи те, що їй кожного місяця необхідно платити за оренду квартири 1000 грн., а також комунальні послуги та харчування дитини, вона не може здійснювати решту витрат для забезпечення нормального рівня розвитку дитини не заслуговують на увагу, оскільки з вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину позивач не зверталась.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. в силу ст. 88 ЦПК України, п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року в частині стягнення аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/23-А на користь ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 26.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 13 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Тропак О.В. Мельничук О.Я.