Номер провадження: 22-ц/785/5042/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, прокурора Київського району міста Одеси про позбавлення батьківських прав, збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 7 липня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на розірвання шлюбу у 2010 році, проживання дитини з нею, відсутністю турботи та спілкування з дитиною зі сторони батька, недостатність стягнутих в частці від заробітку аліментів, ухилення батька від належного утримання дитини, позивач просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, 2008 року народження; збільшити стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини та присудити до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1 000,00 грн. щомісячно, стягнути з ОСОБА_4 додаткові витрати на дитину в розмірі 800,00 грн. (а.с.2-7, 45-50).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав (а.с.80-85).

Орган опіки та піклування не вбачає підстав для позбавлення батька батьківських прав (а.с.120-122).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задоволено частково, збільшено розмір аліментів на утримання дитини до 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 7 липня 2014 року до повноліття дитини; в задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено (а.с.130-133).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про позбавлення батьківських прав скасувати, увалити нове рішення про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки.

Неправильність рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині апелянт в особі представника мотивувала неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржена, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_4, 1985 року народження, та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3), 1988 року народження, уклали шлюб 17 лютого 2007 року, розірвання шлюбу зареєстровано 28 жовтня 2010 року (а.с.8,10).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 2 квітня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 січня 2010 року до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.15).

Після припинення сімейних відносин ОСОБА_4 проживав в будинку своєї матері в с. Чорноморське Голопристанського району Херсонської області, потім в м. Одесі в квартирі батьків другої дружини. ОСОБА_3 проживає в будинку своїх батьків в м.Одесі (а.с.16, 20).

ОСОБА_4 працював слюсарем в комунальному підприємстві «Чисті джерела» в с. Чорноморське, з 1 серпня 2014 року працює водієм в ТОВ «Бєлтранс», посадовий оклад становить 1250,00 грн. в місяць (а.с.16, 54, 55).

Малолітня ОСОБА_6, 2008 року народження, проживає з матір'ю в м. Одесі, відвідувала Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» №90, з 2014 року навчається в Одеській загальноосвітній школі №85 (а.с.13,14,20,99-101).

З 7 грудня 2013 року ОСОБА_4 перебуває в другому шлюбі з ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7). ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.57,58).

Вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_9 заявлено з підстав пункту 2 частини 1 статті 164 СК України.

Ухвалюючи рішення в частині вимог про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з недоведеності наявності підстав, якими обгрунтовано заявлені вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Законодавчо визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.141 СК України). Діти мають рівні права щодо батьків (ст.142 СК України). Батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину (ч.ч.1-4 ст.150 СК України).

За обставинами справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який розірвали у 2010 році. Дитина народилася у шлюбі та проживала разом зі своїми батьками. Погіршення сімейних відносин вплинуло й на рівність прав щодо дитини, участі в її вихованні, в спілкуванні з нею тощо. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 посилався на перешкоди, які чинила йому ОСОБА_3 та члени її родини у спілкуванні з дитиною, ці доводи не спростовано. Більш того, в справі наявні письмові докази звернення ОСОБА_3. до правоохоронних органів з заявою на ОСОБА_4 (а.с.11-12). Відтак, між батьками дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутня домовленість щодо участі

батька у вихованні дочки та у спілкуванні з нею. ОСОБА_4 не звертався до органу опіки та піклування чи до суду для вирішення питання своєї участі у вихованні дитини, однак дана обставинам не є доказом ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не досягли між собою домовленості щодо способу виконання обов'язку утримувати дитину. Судовим рішення за позовом ОСОБА_3 з ОСОБА_4 у 2010 році стягнуто аліменти на утримання дочки. ОСОБА_4 має постійне місце роботи, відтак, рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини має реальне виконання. ОСОБА_4 рішення суду, що нині переглядається в апеляційному порядку, не оскаржив в частині збільшення розміру аліментів з ? частки до 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу). За таких обставин, відсутні підстави вважати, що батько не виконує обов'язок щодо утримання дитини.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України).

Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради подав суду першої інстанції письмовий висновок від 1 квітня 2015 року №419/01-11 щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті підготовки висновку, в якому дійшов висновку про не доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6 (а.с.120-122). Свій висновок орган опіки та піклування підтримав і в апеляційній інстанції (а.с.155-146).

Позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори як кожен окремо так і в сукупності можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для їхніх дітей, тому питання про її застосування слід вирішувати, виходячи з причин, які обумовили таку ситуацію, ставлення батьків до дитини, відносин між батьками тощо.

Обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, не доводять винної поведінки ОСОБА_4 та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в даному ж випадку не доведено, який позитивний результат в долі дитини настане в разі позбавлення батька батьківських прав.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя (ч.1 ст.12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини», ратифікована Україною 27 лютого 1991 року; ст. 171 СК України). Так, національним законодавством закріплено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, в тому числі й про позбавлення батьківських прав. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.ч.2,3 ст.171 СК України).

В даному випадку думка дитини про позбавлення батька батьківських прав щодо неї не з'ясовувалась, однак дитина й не здатна її висловити, оскільки називає батьком іншу

особу і в цьому вина не лише батька, який не достатньо вживав заходів щодо спілкування з дитиною, а матері, яка свідомо приховувала від дитини її походження.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи в частині вимог про позбавлення батьківських прав, його висновки відповідають таким, рішення ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та постановлено з дотриманням норм процесуального права. Правові підстави для скасування рішення суду в оскаржуваній частині відсутні.

Та обставина, що кожен з батьків дитини на даний час влаштував своє інше сімейне життя, що дитина називає батьком іншу особу, що в апеляційній інстанції ОСОБА_4 заявив з незрозумілих для суду причин про згоду на позбавлення його батьківських прав за умови певних поступок з боку ОСОБА_3 тощо не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, що ґрунтується в тому числі й на категорично висловленій незгоді ОСОБА_4 з позбавленням його батьківських прав, та ухвалення в апеляційній інстанції нового рішення про задоволення вимог про позбавлення батьківських прав. Рішення суду про позбавлення батьківських прав має бути законним, у вирішенні спору про позбавлення батьківських прав не може бути мирової угоди, оскільки суд має чи позбавити батьківських прав чи відмовити в позбавленні батьківських прав, будь-які умови тут не можливі. В даному ж випадку, якщо батьки в інтересах своєї дитини вбачають доцільним усиновлення її тією особою, яку дитина називає батьком, то це питання вирішується зверненням до нотаріальної контори для посвідчення вільної згоди батька (матері) на усиновлення дитини (ст.217 СК України).

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, прокурора Київського району міста Одеси про позбавлення батьківських прав - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич