АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/628/15 Справа № 180/378/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Марганецька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування 2/3 частки квартири , -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 16 травня 2011 року між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування 2/3 часток кВ, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 1173, відповідно до якого він та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_6 по 1/3 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1.

На момент укладення договору він діяв під впливом дружини ОСОБА_8, яка запевняла його , що оформляється договір довічного утримання, а в дійсності було укладено договір дарування. На момент підписання спірного договору він не міг дати належну оцінку своїм діям в силу освіти, похилого віку та захворювання.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним спірний договір, свідоцтво про право власності на квартиру виданого ОСОБА_6

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Марганецька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування 2/3 частки квартири задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування 2/3 частки квартири від 16 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 1173 в частині безоплатної передачі у власність дарувальником ОСОБА_7 обдарованому ОСОБА_6, належної йому на праві особистої приватної власності 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , м. Марганець, Дніпропетровської області, виданого ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 16 травня 2011 року, укладеного між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_10, в частині щодо права власності 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_7.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 травня 2011 року було укладено договір дарування 2/3 часток квартири між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 1173 відповідно до якого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_6 по 1/3 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 6).

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 76 від 13. 05. 2014 року, ОСОБА_7 в період укладення договору дарування , а саме 16 . 05. 2011 року виявляв ознаки хронічного стійкого психічного розладу у формі сосудистої деменції, та за своїм психічним станом в той період часу не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а. с. 7 12).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд перої інстанції виходив із висновку судово психіатричної експертизи.

Така позиція суду першої інстанції помилкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин , який дієздатна фізична особа вчинила в момент , коли вона усвідомлювала значення своїх дій та (*або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь які зовнішні обставини ( показання свідків про поведінку особи тощо/ мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як видно із пояснень свідка ОСОБА_11, письмових доказів, ОСОБА_7 у період укладення оспорюваного договору і по цей час живе звичайним життям, здійснює покупки у магазинах та ринку, виписує та читає періодичні видання, самостійно пересувається по місту, відвідує державні устави та засідання суду.

Отже, проведеною у справі експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність ОСОБА_7 в момент укладення ним правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення його психічної діяльності істотно впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання укладеного в такому стані правочину недійсним з підстав , передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України.

За таких обставин відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції від 10 листопада 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити .

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, Марганецька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування 2/3 частки квартири відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: