Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі Дніпропетровської області до приватного підприємства «Комфорт сіті», приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання», третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування актів за формою Н-1 та Н-5, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Кривому Розі Дніпропетровської області звернулося до суду з уточненим згодом позовом до приватного підприємства «Комфорт сіті», приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» про визнання незаконним та скасування актів за формою Н-1 та Н-5.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 22 лютого 2013 року на території приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» ОСОБА_4 отримав травму, актами про нещасний випадок за формою Н-1 та розслідування нещасного випадку за формою Н-5, складеними 26 лютого 2013 року вказаний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом.

Посилаючись на те, що на ОСОБА_4, який працює на підставі цивільно-правової угоди, укладеної із приватним підприємством «Комфорт сіті», яке в свою чергу уклало тотожний договір із приватним акціонерним товариством «Криворізький завод гірничого обладнання», не поширюються положення Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2001 року № 1232, позивач просив зазначені акти визнати незаконними та скасувати їх.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й позов задоволено.

Визнано незаконними акти про проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та про нещасний випадок за формою Н-1, що стався 22 лютого 2013 року о 05 годині 50 хвилин на приватному акціонерному товаристві «Криворізький завод гірничого обладнання» з ОСОБА_4, затверджені директором приватного акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого обладнання» Булатецьким М.Б. та скасовано вказані акти.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, що було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

При цьому за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем приватним акціонерним товариством Криворізький завод гірничого обладнання» без законних на те підстав, без з'ясування факту наявності трудових відносин із ОСОБА_4 та сплати внесків на державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, затверджено акти розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та про нещасний випадок, від 26 лютого 2013 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Суд апеляційної інстанції вірно застосував положення норм матеріального права, й дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують й висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

О.П. Касьян

Д.О. Остапчук