Провадження №22-ц/784/15/15 Суддя по 1 інстанції - Губницький Д.Г.
Категорія 34 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Рішення

Іменем України

7 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Локтіонової О.В., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Романенко Ю.О.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2014 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої протиправними діями останнього.

В обгрунтування позову вказував, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач є суміжним землекористувачем та власником житлового будинку АДРЕСА_2, що розташований поряд з його будинком.

Позивач вказував, що протягом тривалого часу між ними склалися неприязні стосунки з приводу недотримання відповідачем правил добросусідства.

Весною 2011 року відповідач самочинно на своїй земельній ділянці вирив котлован під теплицю, внаслідок чого відбувається руйнація його житлового будинку, оскільки в ньому просідають стіни та фундамент. В цей же період він пошкодив шифер на даху його господарської споруди.

Крім того, 6 червня 2013 року під час сильної зливи приблизно в обідній час, відповідач таємно за допомогою драбини вибрався на дах його будинку і металевим предметом (кувалдою) побив шифер. Внаслідок чого відбулося залиття частини приміщень його житлового будинку, пошкоджені стеля, стіни, підлога.

Вказував, що він є інвалідом 2 групи і така поведінка відповідача ускладнює його стан здоров'я.

Посилаючись на викладені обставини та спричинену йому майнову та моральну шкоду, позивач просив стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди 18 918 грн. та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на недоведеність та безпідставність позову та тривалу неправомірну поведінку самого позивача.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог.

Між тим, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія не може, виходячи з наступного.

Шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, а відповідач є суміжним землекористувачем та власником житлового будинку АДРЕСА_2, що розташований поряд з його будинком.

Їх земельні ділянки розмежовує капітальна цегляна огорожа, довжиною 13, 90 м, належна позивачу, розташована на відстані 4,3 м від зовнішньої задньої торцевої стіни його житлового будинку, рельєф місцевості має ухил в сторону земельної ділянки відповідача (а.с.10, 83, 121-127, 139-141).

Протягом тривалого часу між сторонами склалися неприязні стосунки з приводу недотримання правил добросусідства. Зокрема, у зв'язку з відведенням ОСОБА_2 стічних вод та атмосферних опадів на територію ОСОБА_4, а також у зв'язку із самочинним будівництвом у 2011 році ОСОБА_4 грибної теплиці, розміром 9,0 х 5,6 м, із облаштуванням фундаменту впритул до огорожі позивача, що, на думку позивача, спричиняє руйнацію його будинку - просідають стіни та фундамент житлового будинку (а.с.15, 16, 110, 131-138).

6 червня 2013 року приблизно в обідній період часу під час сильної зливи ОСОБА_4 за допомогою драбини вибрався на дах будинку позивача і металевим предметом наніс удари по даху, чим умисно пошкодив 7 листів шиферу на даху. Внаслідок чого дощові води потрапили до будинку та спричинили і внутрішні пошкодження стелі, стін, підлоги у двох житлових кімнатах будинку та приміщенні котельної. В цей же день позивач звернувся до правоохоронного органу із заявою про відкриття кримінального провадження за даним фактом. Подія зафіксована камерами відеоспостереження, встановленими позивачем на території свого домоволодіння.

Протиправність дій відповідача підтверджуються матеріалами кримінального провадження відкритого 7 липня 2013 року по факту пошкодження майна ОСОБА_2 Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, які досліджені судом першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, протоколом огляду місця події від 6 червня 2013 року з фототаблицями до нього, із якого вбачається наявність біля 20 отворів на даху будинку вздовж верхнього ряду шиферу через які стікає вода з даху в приміщення будинку позивача, протоколом огляду носіїв інформації з камер відео спостереження, письмовими поясненнями самого відповідача, наданими 17 жовтня 2013 року слідчому, де відповідач підтвердив факт побиття шиферу на даху позивача 6 червня 2013 року під час зливи з метою привернути його увагу до проблеми стоку води на його земельну ділянку та ймовірного підтоплення належного йому будинку.

Постановою слідчого Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 18 жовтня 2013 року закрите кримінальне провадження, у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України (навмисне пошкодження майна) через відсутність кваліфікуючої ознаки - завдання матеріальної шкоди у великих розмірах.

Допитані в якості свідків в судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що у червні 2013 року проводили заміну побитого кувалдою шиферу на даху будинку позивача в кількості 7 штук, що спричинило потрапляння дощових вод до приміщень житлового будинку.

Доводи відповідача в судовому засіданні про те, що він визнав факт побиття шиферу на даху будинку позивача під психологічним тиском слідчого, не підтверджуються будь-якими доказами.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 186-217), проведеної 5 березня 2015 року, з урахуванням роз'яснень експерта Лесків С.А. в судовому засіданні апеляційної інстанції, встановлено, що на фундаменті та цокольній частині зовнішніх стін житлового будинку позивача відсутні пошкодження та усадочні тріщини.

Водночас, на зовнішній задній торцевій стіні в місці примикання прибудов літ. «А2 і А1» в домоволодінні АДРЕСА_1 спостерігається тріщина, яка проходить від верху карнизної частини до облицювання цокольної частини стіни, проте на керамічній плитці цоколя тріщини відсутні. Основною причиною її утворення може бути пошкодження покрівлі житлового будинку та проникнення атмосферних опадів в приміщення будинку.

На покрівлі даху житлового будинку замінені азбестоцементні листи посиленого профілю, площею 35 кв.м.

Згідно висновку експертизи ремонт покрівлі та тріщини в зовнішній (стиковій) стіні житлового будинку ( з урахуванням НДС) становитиме 5 310 грн. в цінах на час проведення експертизи.

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що безпосередньо після пошкодження даху у червні 2013 року позивач замінив ( в зв'язку з побиттям покриття даху) лише 7 листів шиферу, що за висновком експерта у судовому засіданні становило суму 1 277 грн. в цінах на червень 2013 року разом з виконаними роботами.

При обстеженні внутрішніх приміщень житлового будинку позивача, які не відремонтовані на час проведення експертизи, виявлені застарілі внутрішні пошкодження стелі, стін, підлоги у двох житлових кімнатах будинку літ. 1-8 та 1-10, а також у приміщенні котельної, які характерні для залиття приміщень, що безпосередньо пов'язано із їх залиттям 6 червня 2013 року. Вартість відновлювального ремонту внутрішніх приміщень житлового будинку позивача, в зв'язку із їх залиттям, становитиме 6 455 грн. в цінах на будівельні матеріали та послуги на час проведення експертизи (з урахуванням НДС), оскільки ремонт не проведено.

Крім того, виходячи за межі поставлених судом питань, експерт, посилаючись на положення п. 2.2.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, зазначила, що в процесі розробки ґрунту під котлован (теплицю) на земельній ділянці відповідача, був оголений фундамент капітальної цегляної огорожі домоволодіння АДРЕСА_1, належного позивачу. В результаті цього під фундамент проникають атмосферні опади, порушуючи цілісність конструкції огорожі, яка опинилася у підвішеному стані довжиною - 9,43м і загрожує частковому обваленню. При цьому на цегляній кладці паркану відсутні видимі дефекти у вигляді тріщин.

Для відновлення цілісності споруди цегляної огорожі необхідно виконати посилення фундаменту монолітними залізобетонними обоймами з пристроєм цементно - бетонного вимощення, вартість робіт по його відновленню - 17 904 грн.

Таким чином, сукупний аналіз та оцінка зазначених доказів дає підстави для висновку про наявність причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача щодо побиття шиферу та фактом спричинення позивачеві майнової та моральної шкоди у зв'язку з цим. Іншого не доведено.

Тому на користь позивача підлягає стягненню спричинена майнова шкода в сумі 7 732 грн., із яких: 1 277 грн. вартість відновлення покриття даху та 6 455 грн. відновлювальний ремонт внутрішніх приміщень, в зв'язку із залиттям.

При цьому колегія виходить з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 не містять посилання на пошкодження огорожі і відшкодування вартості по її відновленню та обгрунтування щодо цього. Причини пошкодження огорожі не були предметом дослідження як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, відповідно і відповідач не надавав свої обгрунтування та заперечення відносно такого факту.

Інші ймовірні причини пошкодження огорожі, не досліджувались.

Вирішуючи спір, суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог. Тому вартість робіт та матеріалів на укріплення огорожі, зазначена в експертизі, не може бути відшкодована позивачу при вирішенні цього спору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

За такого, позивачу спричинена майнова та моральна шкода внаслідок неправомірних дій відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, колегія виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України та роз'яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та виходячи із фактичних обставин справи, умисного характеру дій винної особи та їх наслідків, обсягу та ступеню заподіяних цим позивачу моральних, психічних страждань вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у грошовому виразі в сумі 1000 грн.

Враховуючи викладене та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та залежно від ступеню задоволення позовних вимог, підлягає відшкодуванню на користь позивача 190 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2014 року скасувати там ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7 732 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 190 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: