Справа № 673/17/15-ц
Провадження № 2/673/131/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області

у складі:головуючого-судді ОСОБА_1,

при секретарі Демчишиній Н.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Деражні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з кредитним договором №HMD0GA00009006 від 16 квітня 2008 року банк надав відповідачці кредит в сумі 11378,54 доларів США, строком до 16 квітня 2018 року. Відповідно до умов укладеного кредитного договору відповідачка зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором. Проте вона порушила свої зобовязання, не сплачуючи передбачених договором коштів, у звязку з чим станом на 4 грудня 2014 року нею допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 7114,21 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 5971,78 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом у розмірі 512,17 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 34,80 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 241,12 доларів США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 16,35 доларів США та штрафу (процентна складова) у розмірі 337,99 доларів США, тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору.

До початку судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути з відповідачки заборгованість, яка склалася станом на 9 жовтня 2015 року, посилаючись на те, що з часу відкриття провадження у справі відповідачкою заборгованість було частково погашено. Згідно з поданим представником позивача розрахунком розмір такої заборгованості складає 6205,79 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 9 жовтня 2015 року є еквівалентним 132183 грн. 33 коп., з яких: 5121,78 доларів США - заборгованість за кредитом, 1010,87 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 73,14 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Крім того, за порушення умов кредитного договору відповідачці банком було нараховано неустойку в розмірі 11811 грн. 64 коп., з яких: 4952 грн. 46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 6609 грн. 18 коп. штраф (процентна складова). Представник просить стягнути з відповідачки вказані розміри грошових коштів, а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідачки позову не визнав, посилаючись на те, що відповідачка свої зобовязання за кредитним договором в основному виконувала належним чином і систематичних порушень невиконання кредитного договору не допускала. Так, за період з 15 травня 2008 року по 10 вересня 2015 року нею було погашено заборгованість на загальну суму 13634,78 доларів США. Разом із тим, представник підтвердив, що з квітня 2014 року відповідачкою не погашалась передбачена договором заборгованість, проте стверджує, що це було повязано з відсутністю у неї грошових коштів. Крім того, він вказує, що у 2015 році відповідачка стала погашати заборгованість. Так, 10 червня 2015 року нею було сплачено 1000 доларів США, 30 липня 2015 року 300 доларів США, 28 серпня 2015 року 100 доларів США, 10 вересня 2015 року 200 доларів США, у жовтні 2015 року 500 доларів США. Отже, вказує представник, відповідачка виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим підстави для дострокового стягнення заборгованості відсутні. Враховуючи наведене, він просить відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доводи представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №HMD0GA00009006, згідно з умовами якого банк зобовязався надати відповідачці кредит шляхом та у межах сум, зазначених у п.8.1. кредитного договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 договору, а відповідачка зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до п.8.1 кредитного договору банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 16 квітня 2008 року по 16 квітня 2018 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії (далі - кредит) у розмірі 11378,54 доларів США на наступні цілі: 10000 доларів США - на споживчі цілі, 200 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансовового інструменту у момент надання кредиту, 57,14 доларів США - на стархування майна, 50 доларів США на особисте страхування, 1071,40 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом 1,04 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 відсотків від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96 відсотків річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.7.2 даного договору.

Судом встановлено, що банк повністю виконав зобовязання за кредитним договором, перерахувавши відповідачці обумовлену договором суму грошових коштів.

Однак відповідачка своє зобовязання належним чином не виконувала, несвоєчасно вносячи платежі в погашення заборгованості. Так, розрахунком заборгованості підтверджується, що з березня по грудень 2014 року кошти в рахунок погашення кредиту нею не сплачувались. Наведену обставину не заперечив і представник відповідачки в судовому засіданні.

Як вбачається з довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», заборгованість відповідачки по кредитному договору станом на 9 жовтня 2015 року склала 6205,79 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 9 жовтня 2015 року є еквівалентним 132183 грн. 33 коп., з яких: 5121,78 доларів США - заборгованість за кредитом, 1010,87 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 73,14 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом. Крім того, із цієї ж довідки вбачається, що за порушення умов кредитного договору відповідачці банком було нараховано неустойку в розмірі 11811 грн. 64 коп., з яких: 4952 грн. 46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 6609 грн. 18 коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про доведеність невиконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором перед позивачем та про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають розмір 1087 грн. 76 коп.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 533, 610-612, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 6205,79 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 9 жовтня 2015 року є еквівалентним 132183 грн. 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 11811 грн. 64 коп., а також 1087 грн. 76 коп. понесених позивачем витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1