Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Якимець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», філіал Західна дирекція відділення №6 про захист прав споживача фінансових послуг банківської установи стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту),-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», філіал Західна дирекція відділення №6 про захист прав споживача фінансових послуг банківської установи стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні представники позивача заявлений розмір позовних вимог зменшили. Остаточно просять суд захистити законні права позивача на кошти за строковим договором банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-102967:978 з виплатою процентів щомісячно, депозит «Банківський», а саме: припинити за вказаним договором правовідносини банківського вкладу (депозиту) між сторонами; стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», , МФО 339050 на користь позивача ОСОБА_1, кошти банківського вкладу в сумі, переданій відповідачу фондом гарантування вкладів фізичних осіб 190 359 грн. 16 коп. судові витрати по справі покласти на відповідача, в судовому рішенні про стягнення вказаної суми коштів просять визначити кінцевий строк виконання рішення після набрання ним законної сили.

В судове засідання представник відповідача не зявився. Про день та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. Згідно поданих до суду письмових заперечень заявлені позовні вимоги позивача відповідач не визнав та просив суд відмовити у їх задоволені з підстав, викладених у запереченнях.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-102967:978 з виплатою процентів щомісячно Депозит «Батьківський». (надалі договір банківського вкладу).

Відповідно до п.1.1 договору банківського вкладу, банк приймає від вкладника грошові кошти, далі за текстом вклад, та зобовязується виплатити вкладнику суму вкладу та нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором.

Відповідно до п.1.2. договору банківського вкладу, договір засвідчує зобовязання банку зберігати залучені грошові кошти, виплатити дохід у встановлений договором строк та право вкладника отримати у визначений договором строк суму вкладу і процентів за ним.

Відповідно до п.1.3. договору банківського вкладу, банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок та рахунок нарахованих процентів, відповідно до вимог внутрішніх нормативних документів банку та вимог чинного законодавства України.

Відповідно до п.2.1. договору банківського вкладу, вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку 2186 (далі рахунок) грошові кошти в сумі 15 000 (п'ятнадцять тисяч євро 00 центів) на строк 370 днів з 09 жовтня 2013 року до 14 жовтня 2014 року на умовах та порядку, визначених цим договором. Внесення вкладником грошових коштів підтверджується договором та квитанцією про внесення коштів на рахунок або випискою по рахунку про зарахування на нього коштів.

Відповідно до п.2.3. договору банківського вкладу, процентна ставка за вкладом становить 9,25% річних.

Відповідно до п.2.6. договору банківського вкладу, банк зобовязаний повернути вкладнику вклад 14.10.2014 року. У випадку, якщо цей день припаде на святковий /неробочий/ вихідний день, банк зобовязаний повернути вкладнику вклад в перший робочий (банківський) день за таким святковим /неробочим/ вихідним днем.

Відповідно до п.2.7. договору банківського вкладу, проценти за вкладом, нараховані у відповідності до умов цього договору, банк зобовязаний сплачувати вкладнику щомісячно, починаючи з наступного дня після їх нарахування протягом строку, вказаного в п.2.1. цього договору.

Відповідно до п.п.3.1.1. п.3.1. договору банківського вкладу, у відповідності до цього договору банк зобовязаний: прийняти від вкладника вклад на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п.3.1.2. п.3.1. договору банківського вкладу, у відповідності до цього договору банк зобовязаний: виплачувати вкладнику проценти за вкладом у відповідності до умов цього договору.

Відповідно до п.п.3.1.3. п.3.1. договору банківського вкладу, у відповідності до цього договору банк зобовязаний: повернути вкладнику вклад у відповідності до умов цього договору готівковими коштами в валюті вкладу, або безготівковим переказом коштів в валюті вкладу на рахунок вкладника згідно його письмової заяви розпорядження.

Відповідно до п.п.3.3.1. п.3.3. договору банківського вкладу, у відповідності до цього договору вкладник має право: вимагати від банку виплати вкладу та процентів за вкладом у відповідності до умов цього договору.

З дослідженої в судовому засіданні квитанції №103929 від 09 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 внесла на рахунок 2186 кошти в сумі 15 000,00 євро, гривневий еквівалент 162 769,46 грн. Призначення платежу: залучення коштів на депозит, угода ВДБ-102967:978 від 09 жовтня 2013 року.

Тобто позивачем повністю були виконані умови договору, а саме внесені кошти на депозитний рахунок відповідача.

Неодноразово звертаючись до банку з проханням повернути депозит, позивач 16 липня 2015 року повторно звернулася письмово з вимогою про повернення їй гарантовану суму відшкодування за вкладом (заява отримана Західною дирекцією (Відділення №6) за вхідним №192 від 16 липня 2015 року.

Однак, відповідач кошти позивачу так і не повернув.

Таким чином, на день розгляду справи в суді відповідач не повернув позивачу вклад та нараховані проценти на загальну суму 190 359,16 грн.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як слідує зі ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.2ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому є фізична особа, є публічним договором.

Частина 2 ст.1060 ЦК України передбачає, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до положень ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішення суду у випадках, встановлених законом.

Таким чином, відмова від повернення належних позивачу коштів на його вимогу є порушенням умов договору і прав позивача, як власника.

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Верховний суд України в "Узагальненні практики вирішення судами спорів, що виникають із договорів про надання громадянам фінансово-кредитних послуг недержавними структурами підприємницької діяльності" від 01 грудня 1997 року також звертає увагу на те, що правовідносини в справах за позовами громадян до комерційних банків про стягнення внесених сум та нарахованих дивідендів регулюються загальними нормами зобов'язального права, відповідними актами, що регулюють діяльність кожної з цих структур, укладеними договорами про надання послуг і при вирішення таких справ слід враховувати положення вищевказаного роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє часткове підтвердження, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення, оскільки позивач належно виконав взяті на себе обов'язки по договору, які виникли з відповідачем, а відповідач ухилився від їх виконання, розрахунки надані позивачем в цій частині позовних вимог відповідачем не спростовані, тому суд приймає їх як достовірні, в частині позовних вимог про зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів про визначення кінцевого строку виконання рішення після набрання ним законної сили вимоги не підлягають до задоволення, як недоведені та необгрунтовані.

Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а також ч.3 ст.22 Закону України" Про захист прав споживачів" споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, 525,526,530,629,1058,1060 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», філіал Західна дирекція відділення №6 про захист прав споживача фінансових послуг банківської установи стягнення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) задоволити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», , МФО 339050 на користь ОСОБА_1 кошти банківського вкладу в сумі, переданій відповідачу фондом гарантування вкладів фізичних осіб в розмірі 190 359 грн. 16 коп. (сто девяносто тисяч триста пятдесят девять гривень шістнадцять копійок) згідно договору банківського вкладу (депозиту) №ВДБ-102967:978 від 09 жовтня 2013 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», , МФО 339050 судові витрати по справі, а саме судовий збір в розмірі 1903,60 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :