АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22- ц/ 796/ 2124 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Вернидубов Я.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2.04.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Дубик Ю.Г.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23.07.2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кредо-центр»

Про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину

заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з"явилися,

перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 23.07.2014 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кредо-центр» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

В апеляційній скарзі на зазначене рішення позивач просить це рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, зокрема, що суд неповно з"ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 3.01.2013 р. між позивачем та ТОВ «Кредо-центр» був укладений договір № №003197 про надання послуг (а.с.6).

Предметом вказаного договору є надання компанією, яка діє від свого імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару, зазначеного в додатку №1 до цього договору, на умовах згідно додатку №2 до договору. Клієнт оцінює вигідність придбати товар за попередньо накопичені ним кошти, можливість отримання у власність лише частково сплаченого майна з наступним погашенням його залишкової вартості протягом достатнього для клієнта періоду часу з мінімальними адміністративними витратами.

Сторони домовились, що на день підписання договору товар визначається орієнтовною вартістю у зв'язку з тим, що на період отримання товару його вартість чи конкретне найменування може бути змінено за погодженням сторін. Орієнтовна вартість товару є узгодженою сторонами ціною договору, що відповідає погодженню істотних умов договору.

Разом з підписанням цього договору клієнт визначає орієнтовну вартість товару, яка становить 300 000,00 грн. (п. 1.1, 1.2., 1.3 Договору)

Згідно п.6.4 договору, підписанням цього договору, а також додатків до нього, є свідчення того, що сторонам повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатків до нього. З моменту підписання цього договору громадянин/юридична особа набуває статусу клієнта ТОВ "Кредо- Центр". Компанія гарантує оплату та передачу товару протягом дії Договору. Термін дії договору з 03 січня 2013 р. до 03 грудня 2033 р.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи із змісту вказаної норми, договір про надання послуг є угодою, спрямованою на виконання певних дій або здійснення певної діяльності.

Згідно додатку №1 від 03 січня 2013 р. до договору №003197 від 03 січня 2013 р., сторонами узгоджено найменування обраного товару - будівельні матеріали, вартість товару - 300 000,00 грн., графік платежів - 240 місяців.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на відсутність у відповідача ліцензії на час укладання договору, а також, що у нього виникли сумніви щодо належного виконання відповідачем своїх зобов»язань за договором, що він вважає, що відповідач, на його думку, не є фінансовою установою, проте, уклав з ним договір, предметом якого є надання фінансових послуг, тому, вважає, що договір було укладено незаконно і це дає йому підстави для сумніву у його подальшому виконанні, просив суд на підставі ст.227 ЦК України про визнання договору недійсним.

Згідно ст.204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що ТОВ «Кредо-центр» є фінансовою установою, що перебуває в реєстрі фінансових установ України згідно розпорядження Нацкомфінпослуг від 19.02.2013 р. №559, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи за реєстраційним номером 13102818.

Також встановлено, що діяльність, яка проводиться ТОВ «Кредо-центр» відбувається на підставі, згідно та в порядку ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених Розпорядженням Нацкомфінпослуг від 09.10.2012 р. №1676 (зареєстровано в МЮ України від 29 жовтня 2012 р. за № 1805/22117), що набули чинності 12.11.2012 р. (Офіційний вісник України від 12.11.2012 - 2012 р., № 84, стор. 59, стаття 3405, код акту 64050/2012).

Згідно п.1.2 ч.1 ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачем одержано ліцензію у встановленому порядку, згідно Рішення Нацкомфінпослуг від 28.02.2013 року, №690 на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах серія АЕ №198424 (дата видачі: 12.03.2013 р.; термін дії 5 (п'ять) років -з 28.02.2013 р. по 28.02.2018 р.).

Тому, суд правильно вважав, що доводи позивача про відсутність ліцензії у відповідача не можуть бути взяті до уваги.

Суд також правильно вважав, що на момент вчинення правочину, а саме : укладення 03 січня 2013 р. договору з позивачем, відповідачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства, оскільки, до моменту запровадження ліцензійних умов, у ТОВ був відповідний дозвіл на здійснення такого виду діяльності, що діяльність ТОВ «Кредо-центр» здійснювалась за такими із видів діяльності згідно КВЕД в редакції 2010 року: 45.11. Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 46.19. Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 68.31. Діяльність агентств нерухомості; 66.19. Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення.

До затвердження зазначених вище ліцензійних умов провадження господарської діяльності, листом Державного комітету статистики України від 16 вересня 2008 р. № 14/3-51/533 було надано роз'яснення щодо класифікації діяльності по адмініструванню придбання товарів в групах.

Згідно вказаного листа Держкомстату, діяльність по адмініструванню придбання в групах полягає у наданні фізичним та юридичним особам (учасникам) послуг спрямованих на придбання ними товарів (транспортних засобів або об'єктів нерухомості) та передбачає залучення грошових коштів від учасників, об'єднання цих коштів у фонди, купівлю товару та передачу його у власність учасника, який отримав право на одержання товару. Згідно названого листа така діяльність визначається як посередництво в торгівлі.

Крім того, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1 ст. 6 ЦК України).

Згідно п.3 Прикінцевих положень ЗУ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 р. фінансові установи зобов'язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (отримати Ліцензію), тобто, до 09 січня 2013 року.

Оспорюваний правочин укладено 03 січня 2013 р. коли отримання чи наявність відповідної ліцензії на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах не було обов'язковим.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р.за №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" , правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.09.2013 р. (справа №6-40цс13), вказано наступне : враховуючи, що ТОВ отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацокмфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, - не можна вважати правильним висновок про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно, у тому числі, й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Оскільки, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався саме на відсутність у відповідача ліцензії на час укладання договору, а також, що у нього виникли сумніви щодо належного виконання відповідачем своїх зобов»язань за договором, що відповідач, не є фінансовою установою, проте, уклав з ним договір, предметом якого є надання фінансових послуг,- то судова колегія вважає, що з огляду на вище викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Що ж стосується інших підстав недійсності вказаного договору, що викладені в апеляційній скарзі, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки, позов було заявлено тільки з підстав відсутності ліцензії у відповідача, і вподальшому позовні вимоги не змінювалися.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам. Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 23.07.2014 р. - залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :