Справа № 401/884/15-ц
№2/401/555/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі головуючого - судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Федоренко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2015 року позивач звернулася до суду та, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області, укладений 07 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненком В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 929; визнати житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3; поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області. (а.с. 3-4, 65-67)

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що у 1989 році, будучи у зареєстрованому шлюбі , придбали з ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області. У 2007 році шлюбні відносини між ними припинились та відповідач ОСОБА_2 змінив місце мешкання, а вона залишилась проживати за вказаною адресою дотепер. У січні 2014 року позивач дізналася про те, що за судовим рішення шлюб ще у 2005 році між нею та чоловіком був розірваний. Більше того, 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 вчинив дії щодо відчуження спільного сумісного майна без її згоди, в порушення вимог ст. 68 СК України, ст. 369 ЦК України подарувавши будинок їх сину ОСОБА_3

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відтак суд, в силу ст.. 224 ЦПК України, розглянув справу у їх відсутність, на підставі наявних у ній матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1988 року по 01 грудня 2005 року, що підтверджується копією рішення Світловодського міськрайонного суду від 01 грудня 2005 року. (а.с. 7)

25 листопада 1989 року , тобто в період перебування у шлюбі, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу набув право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 м. Світловодську Кіровоградської області .(а.с. 49, 90-91)

Відповідно до правил ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ч. 2 ст. 60 СК України встановлюється презумпція права спільної сумісної власності, оскільки вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що з підстав положень ч. 1 ст. 60 СК України будинок АДРЕСА_1 м. Світловодську Кіровоградської області є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2.

Ч. 1 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Ст. 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Ч. 4 ст. 369 ЦК України передбачено, що правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

В судовому засіданні встановлено, що 07 серпня 2014 року ОСОБА_2 подарував будинок, який є об'єктом права спільної сумісної власності його та позивачки , ОСОБА_3, за відсутності при цьому згоди ОСОБА_1 на таке відчуження. Напроти, як вбачається з копії договору дарування, зокрема з п. 1.6. Договору, дарувальник стверджував, що дане майно належить йому на праві особистої приватної власності і на момент його придбання він у шлюбі не перебував, що є неправдою. (а.с. 88-89)

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дарування нерухомого майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягають задоволенню.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя закріплене у ч. 1 ст. 69 СК України.

Вимога ОСОБА_1 про визнання за нею в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя права власності на ? частину будинку, який є спільним сумісним майном подружжя відповідає положенням ч. 1 ст. 70 СК України та підлягає задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду з позовом, відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст..ст. 203, 215, 369 ЦК України, ст..ст. 60, 65, 68, 69, 70 СК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області, укладений 07 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненком В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 929.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3.

Поділити спільне сумісне майно подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 у м. Світловодську Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 875 грн. 54 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача, поданою у десятиденний строк з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні - в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина

11.09.2015