АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про стягнення з відповідача компенсацію за завдану майнову шкоду у розмірі 1 000 грн., пені, 3% з 11.05.2011 та відшкодування немайнової шкоди, заподіяну позивачу внаслідок невиконання постанови Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2011 про повернення матеріалів для додаткової перевірки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.07.2015 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що при винесенні вказаного рішення суд ні разу не послався на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2011 та не прийняв до уваги те, що на її думку відповідач і не збирався виконувати вказану постанову в частині проведення додаткової перевірки її заяви про вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Справа №753/268/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13268/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи не було встановлено фактів, які б підтверджували як протиправність дії чи бездіяльності відповідача по перевірці звернень позивача, так і вини відповідача в заподіянні позивачу будь-якої шкоди, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що в травні 2011 року до Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про скоєння громадянином ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 190 Кримінального кодексу України. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що 11 травня між нею та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про передачу та встановлення металопластикових конструкцій. Позивач, на виконання вказаного договору, передала позивачу 1000 грн., але ФОП ОСОБА_4 свої обов'язки за договором не виконав та зник. Позивач звернулася до правоохоронних органів з заявою про порушення відносно ФОП ОСОБА_4 кримінальної справи. Постановою від 02.07.2011 винесеної дільничним інспектором міліції Дарницького РУ ГУ МВС України у м. Києві лейтенантом міліції ОСОБА_5 у порушенні кримінальної справи відмовлено. Вказану постанову позивач оскаржила в судовому порядку. 29.11.2011 за скаргою позивача була прийнята постанова Дарницьким районним судом м. Києва про повернення матеріалів для додаткової перевірки. Також матеріали справи свідчать про те, що після проведення неодноразових перевірок за заявою позивача, у квітні 2012 року усі матеріали були направлені до Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві. Дільничним інспектором Дубик М.М. була проведена додаткова перевірка, в результаті якої в порушенні кримінальної справи у відношенні громадянина ОСОБА_4 було відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину, про що була повідомлена заявник відповідно до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.04.2012 затвердженої начальником Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві Моренець І.В. 11.04.2012 відповідачем було проведено службове розслідування відповідно до заяви ОСОБА_1 щодо неналежних дій окремих працівників Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві по перевірці заяв позивача, в результаті якого порушень вимог чинного законодавства з боку дільничного інспектора ОСОБА_5 під час розгляду звернення виявлено не було, що підтверджується відмовним матеріалом № 4955 (а. с. 38-44, 51-53). Позивач вважаючи, що внаслідок невиконання постанови від 29.11.2011 їй було завдано матеріальну та моральну шкоду, у зв'язку з чим звернулась з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку про те, що підставою покладання на відповідача обов'язку відшкодувати шкоду належать: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та встановлення вини особи, яка її заподіяла.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом було встановлено, що на виконання вищезгаданої постанови суду відповідачем були здійсненні відповідні дії для з'ясування обставин викладених в заяві позивача, (порушення кримінальної справи відносно ФОП ОСОБА_4.), колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди правильними.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Враховуючи відсутність протиправних дій чи бездіяльності відповідача та вини останнього в заподіянні позивачу будь-якої шкоди, колегія суддів висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову також вважає вірними.

Посилання апелянта на те, що в рішенні суду першої інстанції відсутні посилання на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2011 висновків суду не спростовують, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апелянта про те, що додаткову перевірку було проведено іншим підрозділом РУ ГУМВС України в м. Києві, на думку колегії суддів, також не спростовує висновків суду першої інстанції, в зв'язку з чим не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук