Справа № 487/1515/13-ц
Провадження № 2-р/487/4/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві заяву головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ про роз'яснення рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ Буділовська О.О. звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третьої особи - Миколаївської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власника щодо користування майном, а саме: чи можливо виконання вищевказаного рішення у порядку ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", чи можливе виконання вищевказаного рішення в разі не виконання його боржником, без участі останнього, з посиланням на те, що боржник не виконує рішення суду, а резолютивна частина рішення не містить заходів примусового виконання рішення суду у вигляді зобов'язання.

В судове засідання особи, які брали участь у справі та державний виконавець не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені, відповідно до ч.3 ст. 221 ЦПК України неявка сторін та державного виконавця не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 14.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третьої особи - Миколаївської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власника щодо користування майном, ухвалено усунути порушення права ОСОБА_2 в користуванні належним їй житловим будинком по АДРЕСА_1, шляхом проведення ОСОБА_3 робіт по демонтуванню зведеної ним тимчасової споруди з навісом для очікування громадського транспорту за адресою: АДРЕСА_2, вартість яких складає 15886 грн. Рішення набрало законної сили та видано виконавчий лист.

12.05.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам виконавчого провадження та боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду до 19.05.2014 року.

До теперішнього часу рішення суду не виконано, як пояснив боржник на теперішній час у нього не має матеріальної можливості.

Головний державний виконавець звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення суду, з посиланням на те, що резолютивна частина рішення не містить заходів примусового виконання рішення суду у вигляді зобов'язання, тому йому не зрозуміло чи можливо виконання вищевказаного рішення у порядку ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", чи можливе виконання вищевказаного рішення в разі не виконання його боржником, без участі останнього.

Згідно ст. 34 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторона виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Тобто, роз'яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності, а тому судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час його виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви головного державного виконавця про роз'яснення рішення суду слід відмовити, оскільки резолютивна частина рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2014 року за своїм змістом є чіткою і зрозумілою, що не припускає іншого тлумачення, зазначені заявником обставини не є підставою для роз'яснення рішення.

При цьому, при примусове виконання рішень здійснюється державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

При цьому, ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені загальні умови виконання рішень, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії та дії державного виконавця у разі невиконання боржником рішення суду.

Слід також зауважити, що ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" передбачене авансування виконавчих дій стягувачем.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви головного державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ Буділовської О.О. про роз'яснення рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина