Ухвала

іменем україни

30 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житлом, виселення з будинку,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3, звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з жовтня 1996 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 28 серпня 2012 року ОСОБА_2, як член її сім'ї, за згодою її матері, власника будинку, був зареєстрований в АДРЕСА_1. 24 грудня 2013 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 14 листопада 2014 року її мати - ОСОБА_4 подарувала їй будинковолодіння та земельну ділянку за зазначеною адресою. Враховуючи наведене, просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом та виселити його із зазначеного будинку.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у виселенні та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Виселено ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення в частині задоволення позовних вимог щодо виселення ОСОБА_2, апеляційний суд керуючись положеннями ст. 383 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, вірно виходив із того, що відповідач не є членом сім'ї власника будинку та у нього відсутні договірні відносини з ним. Враховуючи те, що колишній власник будинку помер, а право власності перейшло до позивача, відповідач втратив право користування будинком, оскільки його права похідні від прав колишнього власника будинку.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про втрату права на користування житлом, виселення з будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ