Справа № 161/1999/15-ц
Провадження № 2/161/1351/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Олексюка А.В.

при секретарі Шумиводі О.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2000 року помер його батько ОСОБА_5.

Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області та земельну ділянку загальною площею 454 кв.м., що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, яка згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 01.04.1966 року виділена ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Ради депутатів.

25.07.1991 року спадкодавець ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого вищевказаний житловий будинок заповів синам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах.

Спадщину після смерті спадкодавця прийняли його дружина ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

18.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.03.2000 року помер його батько ОСОБА_5. Після смерті останнього відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області. На випадок своєї смерті ОСОБА_5, 25.07.1991 року склав заповіт, згідно якого даний житловий будинок заповів своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказує, що спадщину після смерті батька ОСОБА_5 прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, вказує, що звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Просить суд визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

Ухвалою суду від 18.03.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку ст. 123 ЦПК України прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали первісний позов з підстав в ньому зазначених, просили суд позов задовольнити. Зустрічний позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов визнали та не заперечували проти його задоволення. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Згідно договору від 01.04.1966 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності ОСОБА_5, яка виділена на підставі рішення виконкому Ради депутатів (а.с. 12, 13).

25.01.1971 року згідно акту державного прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області здано в експлуатацію (а.с. 14).

25.11.1987 року ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: по вул. С. Перовської, 14, в м. Луцьку Волинської області (а.с. 15-24).

18.03.2000 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 075398 від 19.03.2000 р. (а.с. 10).

Після смерті останнього відкрилась спадщина на вищезазначене спадкове майно.

25.07.1991 року спадкодавець ОСОБА_5 склав заповіт, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який заходиться за адресою: по вул. С. Перовської, 14, в м. Луцьку Волинської області заповів своїм синам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 30).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 та дружина спадкодавця ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5, які відповідно прийняли спадщину в рівних частинах.

27.01.2013 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 139677 (а.с. 43).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом.

Спадкодавець ОСОБА_5 являється батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3, та відповідно останні в порядку ст. ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняли спадщину оскільки, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. )

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірну будівлю.

Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, до 19 січня 1996 року, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в населених пунктах. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введено лише з 29 червня 98 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року №121.

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (зокрема й право власності на нерухоме майно - частина 1 статті 4 Закону).

Згідно із частиною 4 ст. 3 вищезазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як встановлено судом, на земельній ділянці по вул. С. Петровської в м. Луцьку Волинської області розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 14, який побудовано в 1970 році.

Оскільки, на момент побудови вищевказаного житлового будинку у 1970 році (до 29 червня 1998 року) законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому дана нерухомість набута спадкодавцем у власність з дотриманням установленого порядку набуття.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

Разом з тим, підлягає до задоволення зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, тому слід визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 529, 534 ЦК України (в редакції 1963 року) суд, -

в и р і ш и в:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме: на ? частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться по вул. С. Перовської, 14 в м. Луцьку Волинської області, після смерті батька ОСОБА_5, який помер 18.03.2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Олексюк А.В.