АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4109/15 Головуючий 1 інст. Калмикова Л.К.
Справа № 619/6010/14-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» червня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання права користування житловим приміщенням, вселення,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що з 1997 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, а з 30.06.2001 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначила, що проживали вони в двокімнатній квартирі за адресою: м. Харків, вїзд Фесенківський, № 8АДРЕСА_1, яка належала на праві приватної власності її чоловікові ОСОБА_3 та його батьку ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Вона проживала в цій квартирі без реєстрації.

З 10.07.2001 року їх дочка ОСОБА_2 була зареєстрована у цій квартирі. Вказала, що у вересні 2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 продали вищезазначену квартиру. У жовтні 2001 року її чоловік придбав житловий будинок за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Слатіно, вул. Жовтнева, № 21, в якому зареєстровано її чоловіка та їхню дочку.

Зазначила, що згодом відносини між нею та її чоловіком погіршились, і вона була вимушена піти з будинку разом із дочкою. Коли ОСОБА_2 виповнилось 16 років, вона звернулася до батька за домовою книгою реєстрації громадян у його будинку для предявлення її у Дергачівський районний відділ державної міграційної служби України в Харківській області для отримання паспорту. Відповідач відмовився надати книгу, а потім заявив, що вона не зареєстрована у будинку, також відмовив своїй дочці у проживанні у його будинку, оскільки у нього інша сімя.

Вважала, що відповідач позбавив дочку право на житло у спірному будинку.

Просила визнати за неповнолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням у спірному будинку, розташованому по вул. Жовтневій, № 21 селища Слатіно, Дергачівського району Харківської області та вселити її у зазначений житловий будинок.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Судом встановлено, що в двокімнатній квартирі за адресою: м. Харків вїзд Фесенківський, № 8АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сімєю з 1997 року, а з 30 червня 2001 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 06 лютого 2015 року.

Зазначена квартира на праві власності належала відповідачу ОСОБА_3 та його батьку ОСОБА_4

В ній були зареєстровані ОСОБА_3, його батько ОСОБА_4 та їх дочка ОСОБА_2

ОСОБА_1 проживала в ній без реєстрації, оскільки з 09 грудня 1995 року її зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

29 вересня 2001 року власниками продано зазначену квартиру.

15 жовтня 2001 року ОСОБА_3 придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: сел. Слатіно Дергачівський район Харківська область вул. Жовтнева, № 21. Зазначений будинок зареєстровано за ним.

Із довідки КП «Жилкомсервіс» від 04 листопада 2014 року вбачається, що дочку ОСОБА_2 знято з реєстрації з вищевказаної квартири 26 вересня 2001 року разом з батьком, який мав намір зареєструватися в сел. Слатіно Дергачівського району Харківської області.

Із будинкової книги № 21 вбачається, що ані ОСОБА_1, ані дочку ОСОБА_2 не зареєстровано в житловому будинку.

В суді апеляційної інстанції сторони пояснили, що після придбання будинку в нього вселилися: ОСОБА_3, його батько ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2

У звязку з припиненням шлюбних відносин у 2002 році ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 добровільно вибули з будинку. ОСОБА_3 їх не виселяв.

З 2003 року ОСОБА_3 проживає з іншою жінкою ОСОБА_5, з якою бажає зареєструвати шлюб, та яка зареєстрована в вищевказаному будинку з червня 2005 року та їх спільними двома малолітніми дітьми: дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які зареєстровані у вищевказаному будинку з січня 2015 року.

Коли виповнилося дочці від першого шлюбу ОСОБА_2 16 років, вона виявила своє бажання проживати разом з батьком ОСОБА_3, який в свою чергу заперечував проти цього.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 проживала весь час разом з матірю за місцем її проживання.

До 2013 року будь яких претензій з боку матері ОСОБА_1 в інтересах своєї дочки щодо її вселення в будинок батька не предявляла, тому посилання ОСОБА_1 та її представника стосовно того, що за дочкою ОСОБА_2 необхідно визнати право користування житловим приміщенням та вселити її з вересня 2001 року, є безпідставними.

З 2002 року ОСОБА_2 проживала разом з матірю за її місцем проживання і після виповнення їй 14 років продовжувала проживати разом з нею.

Разом з тим судова колегія звертає увагу на те, що застосування положень статті 156 ЖК України, на які посилаються ОСОБА_1 та її представник, можливо тільки з урахуванням вищенаведених обставин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши належну оцінку доказам у справі, правильно зазначив у рішенні про безпідставність позову.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії