Провадження № 2/638/1777/15
Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді: Подус Г.С.
при секретарі: Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - вселення у квартиру,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - вселення у квартиру, в якому зазначив, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1.
3/4 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить належить позивачу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 червня 1999 року Акціонерним товариством «Трест № 86» за реєстровим НОМЕР_1, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22 червня 1999 року за НОМЕР_2.
1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить позивачу на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. 17 лютого 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-877, спадкова справа № 579/2009, зареєстрованого в в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01 липня 2010 року за № 29207238.
1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М.).
Спірна квартира житловою площею 42,0 м кв., загальною площею 70,3 м кв. складається з двох кімнат площею 20,0 м кв. та 22,0 м кв.
В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 наступним чином:
3/4 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить належить позивачу, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 червня 1999 року Акціонерним товариством «Трест № 86» за реєстровим НОМЕР_1, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 22 червня 1999 року за НОМЕР_2.
1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. 17 лютого 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-877, спадкова справа № 579/2009, зареєстрованого в в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 01 липня 2010 року за № 29207238.
1/8 частини вищевказаної квартири з відповідною частиною місць загального користування належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 5-875, спадкова справа № 579/2009.
Спірна квартира житловою площею 42,0 м кв., загальною площею 70,3 м кв. складається з двох кімнат площею 20,0 м кв. та 22,0 м кв.
Частки співвласників в натурі не виділені.
Відповідно до ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1, 4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 41 Конституції України,ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із вимогами ст.ст. 16, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
За правилами ст. 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
За змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
Заперечення відповідачів проти задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном, проти вселення у спірну квартиру, за відсутності вільного доступу до належного позивачу майна (відсутність ключів від квартири тощо) є підставою вважати, що співвласники чинили та чинять перешкоди у користуванні належною позивачу власністю.
Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню.
Оскільки, відповідачі позбавляють позивача права користуватись та розпоряджатись спірною квартирою АДРЕСА_1, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірну квартиру.
Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю - вселення у квартиру - підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 355, 357 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218, 224-225 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю ОСОБА_1.
Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 248,47 ( двісті сорок вісім грн. сорок сім коп.) грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя