АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1423/13-ц Номер провадження 22-ц/786/261/15Головуючий у 1-й інстанції Хоменко О. А. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого: судді Карнауха П.М.

суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

при секретарі - Філоненко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому, посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені, він не надає матеріальну допомогу на утримання їхньої неповнолітньої дочки, та з урахуванням поданих у жовтні 2013 року доповнень до позову про встановлення місця проживання дитини з матір»ю, остаточно просила розірвати шлюб, зареєстрований з ОСОБА_3 17.07.2006 року у виконкомі Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку та встановити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 з матір»ю.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та встановлення місця проживання неповнолітньої дитини залишено без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року розірвано шлюб, зареєстрований 17 липня 2006 року у виконкомі Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 3 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Встановлено місце проживання дочки ОСОБА_4 разом з батьком - ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права позивач просить скасувати рішення місцевого суду в частині встановлення місця проживання дитини, в іншій частині залишити рішення суду без змін.

Вказує, що суд, ухвалюючи рішення про встановлення місця проживання дитини, вийшов за межі позовних вимог; питання про визначення місця проживання дитини з батьком чи матір»ю у відповідності до ст. 161 СК України не вирішувалося органом опіки та піклування та передбачені зазначеною статтею обставини судом не досліджувалися.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.

Місцевим судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 17.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,5,6).

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, збереження сім»ї не можливо, оскільки суперечило б інтересам одного з них та їхньої дитини.

Перевіряючи рішення суду щодо встановлення місця проживання дитини, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

За приписами ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір»ю ОСОБА_2, що вбачається з довідки про склад сім»ї від 09.07.2013 р. № 482 (а.с. 5).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, сторони не подали до суду письмовий договір про те, з ким із них буде проживати їхня малолітня дочка, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені правові норми та за відсутності правових підстав вирішив питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_3 не звертався до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання їхньої малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, рішення суду в частині встановлення місця проживання дитини підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1, ч.3 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року в частині встановлення місця проживання дочки ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_3, - скасувати.

В іншій частині рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 листопада 2013 року залишити без мін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуюий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ Т.О.Кривчун

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух