РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м.Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді: Мазурок О.В.

секретаря: Гудловській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення коштів , а саме просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., вказавши, що починаючи з 2002 року працювала на різних посадах в організації відповідача.09.06.2015 року була звільнена з роботи на підставі п.1. ст.140 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. При звільненні не враховано її переважне право на залишення на роботі, не проведено належним чином попередження про звільнення, не отримано згоди профспілкового комітету на звільнення, не було запропоновано переведення на іншу роботу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовом узасіданні позов не визнав.

Заслухавши думку учасників процесу, свідчення свідків: ОСОБА_3,, яка в судовому засіданні посвідчила, що ОСОБА_2 Була повідомлення про засідання профспілкового комітету, ї надавався список вакантних посад для ознаомлення на двох сторінках, де не було зазначено умов праці; свідок ОСОБА_4, в судовому засіданні посвідчила, що ОСОБА_2 не цікавилася вакансіями, які були на підприємстві, особові справи на працівників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не велися; свідок

ОСОБА_7 в судовому засіданні посвідчив, що позивачка була ознаомленна із проведенням її скорочення, однак попередження про скорочення відмовилася підписати, при ні пропонували ОСОБА_2 ознаомитися з переліком вакантних посад, та одну конкретну посаду - бухгалтера; свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні посвідчив, що у ОСОБА_5 вища кваліфікація ніж у ОСОБА_2, крім того позивач не зверталася із заявами про переведення її на іншу роботу, атестації робочих місць на підприємстві не проводилося; свідок ОСОБА_9 В судовому засіданні посвідчила, що вона попросила ОСОБА_2 піти на засідання профспілкового комітету, вища кваліфікація у ОСОБА_5, дипломів ОСОБА_5 Та ОСОБА_2 вона не бачила, на засіданнях комісі де б обговорювалося переважне право на залишення працівників на роботі вона не була та її думки з цього приводу ніхто не питав, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав: судом об"єктивно встановлено, що відповідно до наказу про припинення трудового договору №320-К від 9.06.2015 року,

ОСОБА_2 звільнена з посади спеціаліст по роботі з розрахунками відділу обслуговування масового сегмента групи роботи з розрахунками ХФ ПАТ «Укртелеком» у зв'язку із скороченням штату працівників, згідно п.1. ст.40 КЗпП України.

Позивача попереджено про майбутнє звільнення 08.04.2015 року, вона відмовилась як від підписання попередження про майбутнє звільнення 08.04.2015 року, так і від ознайомлення з наказами ПАТ «Укртелеком» від 06.04.2015 року №238 «Про скорочення штату працівників окремих підрозділів Тернопільської, Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» та внесення змін до штатного розпису», наказом Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком» від 06.04.2015 року №148 «Про скорочення штату працівників групи роботи з розрахунками Хмельницької філії ПАТ «Укртелеком», із списками запропонованих вакансій ПАТ «Укртелеком».

09.06.2015 року було надано згоду профспілкової організації Хмельницької філфї ПАТ «Укртелеком» на звільнення ОСОБА_2 На засіданні профкому позивач була відсутня без поважних причин.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Статтею 42 КЗпП України передбачено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинністьЗакону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України - працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Судом встановлено, що при проведенні скорочення штату ПАТ «Укртелеком» не було враховано вимоги ст. 42 КЗпП України, а саме не враховано переважне право ОСОБА_2 на залишенні на роботі.

Крім того позивачу не було запропоновано наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, натомість як пояснює представник позивача та свідчать свідки - ОСОБА_2 надавалися для ознайомлення перелік вакантних посад на підприємстві, де не було зазначено, кваліфікаційні вимоги та умови праці, а

ОСОБА_2 не виявила ніякого бажання на заняття іншої посади, про що свідчить те, що вона особисто не зверталася до керівника підприємства, однак відповідно до вимог трудового законодавства обов'язок щодо працевлаштування працівника при скороченні чисельності або штату покладається на власника підприємства чи уповноваженого ним органу, а не на самого працівника .

Також судом встановлено, що відповідачем після звільнення позивача , протягом року, було прийнято на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що наказ №320-К від 09.06.2015 року про звільнення ОСОБА_2 підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, яки розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачувальної роботи, але не більше як за один рік.

Визначаючи розмір виплат заробітної плати за час вимушеного прогулу , суд керується вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100., відповідно до якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням,

творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають

дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки

провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців

роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати

компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і

середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за

останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою

пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на

підприємстві, в установі, організації менше двох календарних

місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за

фактично відпрацьований час.

А тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 10856,64 грн. ((2505,32грн.+2628,52):61 день х 129 днів).

Позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. При цьому суд враховує, що згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Керуючись ст..ст. 40, 42, 42-1, 235 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Скасувати наказ №320-К від 09.06.2015 року про звільнення ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 з 09.06.2015 року на посаді спеціаліста з розрахунками відділу обслуговування масового сегменту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_2 10856 гривень 64 копійки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з відрахуванням обов'язкових платежів, та 1000 гривень заподіяної моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника підлягає негайному виконанню

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: