Справа № 751/7475/15-ц Провадження № 22-ц/795/1734/2015 Головуючий у I інстанції: Овсієнко Ю. К.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

08 вересня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Євстафіїва О.К.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 липня 2015 року про повернення заявнику заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою судді Новозаводського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області про встановлення факту постійного проживання на території України повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суддя суду першої інстанції не врахував, що Конституція України гарантує всім громадянам рівні конституційні права, а положення ст. 3 ЦПК України гарантують кожній особі право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Крім того, апелянт зазначає, що суддя районного суду неправомірно послався в ухвалі на положення п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», оскільки в ньому йдеться про позови, які пред'являються до осіб, що відбувають покарання, а в даному випадку вона сама звернулася до суду з заявою про встановлення факту.

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що відбуває значний термін строку покарання, фізично проживає на території колонії, а місто Горське Луганської області, в якому вона проживала до засудження, непідконтрольне Україні і тому остання не має можливості звернутися до Горського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню з переданням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського районного суду Чернігівської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області, обґрунтовуючи заяву тим, що під час встановлення її особи органами внутрішніх справ для оформлення паспорту, виникла необхідність підтвердження приналежності до громадянства України. В заяві ОСОБА_1 зазначає, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Стаханов та з народження і по теперішній час проживає і знаходиться на території України. 21.04.2003 року була засуджена апеляційним судом Луганської області за ст. 115 ч.2 п.4,6,12, ст. 187 ч. 4, ст. 194 ч.2, 70, 71 КК України до тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відбуває міру покарання і проживає в Чернігівській виправній колонії № 44 по вул. Промисловій, 38.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, суддя прийшов до висновку, що справа не підсудна Новозаводському районному суду Чернігівської області, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Зі змісту заяви вбачається, що заявник на даний час відбуває міру покарання в Чернігівській виправній колонії № 44, однак станом на 24.08.2015 року заявник проживала за адресою АДРЕСА_1, що не належить до адміністративно-територіальної одиниці Новозаводського району міста Чернігова. Також суддя послався на п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до якого, позови до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за вироком суду пред'являються за останнім місцем проживання до взяття під варту.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Судом встановлено, що заявник відбуває міру покарання в Чернігівській виправній колонії № 44, що знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Промислова, 38.

В оспорюваній ухвалі судді зазначено, що станом на 24.08.1991 року заявник проживала за адресою АДРЕСА_1.

Однак, інформації про місце проживання ОСОБА_1 за вищевказаною адресою матеріали справи не містять. Заявник лише просить в заяві встановити факт, що вона дійсно проживала за вищевказаною адресою станом на 24 серпня 1991 року.

За таких обставин, суду необхідно перевірити інформацію про місце проживання заявника, після чого вирішити питання про можливість відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, на підставі п.3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 28 липня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Судді: