Справа № 285/317/15-ц
провадження у справі № 2/0285/304/15
26 березня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:
позивача: не прибув,
відповідача: представник не прибув,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги з урахуванням уточнених підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його присутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до виписки з особового рахунку вкладника ОСОБА_1 станом на 06.01.2015 року сума депозиту позивача складає - 9951,51 гривень (а.с.3).
Станом на день розгляду справи у суді відповідь на вказану заяву позивачу не надійшла, кошти останньому не повернуто.
Дані обставини сторонами не оспорювались та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.
Згідно з п. 1.1. Публічного договору №1 від 20.01.2014 року Банк оголошує пропозицію фізичним особам укласти договір банківського вкладу (депозиту) на умовах приєднання. Відповідно до п. 1.6. Публічного договору приєднання фізичної особи до цього Договору здійснюється шляхом підписання Договору про приєднання до договору. Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення, але не раніше внесення суми вкладу, та діє до моменту його розірвання або припинення з будь-яких інших причин (п. 1.10.).
Як визначено п. 3.1. Публічного договору, Банк приймає від вкладника вклад, внесений на умовах, які визначені у цьому Договорі та договорі про приєднання до Договору та зобов'язується повернути вклад та сплатити проценти та його користування.
Відповідно до п. 6.1., пп. 6.4.1. п. 6.4. Публічного договору Банк повертає вклад або його частину та сплачує нараховані та несплачені проценти у строк, що визначений у Договорі про приєднання до Договору. У разі, якщо днем повернення вкладу є вихідний або святковий день, вклад повертається вкладнику наступного за ним робочого дня. Вкладник має право звернутись до Банку з письмовою вимогою про повернення суми вкладу або його частини до закінчення строку розміщення вкладу, вказаного в Договорі про приєднання до Договору, за 31 календарний день.
За змістом розділу 7 Публічного договору, якщо в день закінчення строку розміщення вкладу вкладник не вимагає повернення вкладу, Договір вважатиметься сторонами автоматично продовженим на відповідний вид вкладу, згідно діючої депозитної програми (п. 7.1.). Якщо вкладник не згоден з умовами пролонгованого договору, він має право достроково припинити його термін дії, такий договір вважається достроково розірваним (п. 7.7.).
За умовами п.п. 8.1.4., 8.2.8., 8.2.14., 8.3.4. Публічного договору, владник має право, зокрема, одержувати інформацію у передбачені законодавством строки, достроково припинити договір, вимагати дострокового повернення вкладу; а Банк зобов'язується - повернути вкладнику суму депозиту з нарахованими та несплаченими відсотками після закінчення терміну дії Договору на першу вимогу вкладника, або повернути вкладнику вклад на його вимогу до закінчення строку дії Договору про приєднання в порядку, передбаченому цим Договором.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 598 ЦК України визначено підстави припинення зобов'язань та зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до змісту ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Відповідно до змісту ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.
Згідно з ч. 2., ч. 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч. 2., ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК.
За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач у судові засідання не прибував, участі уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомляв, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав. З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, вирішення її в точній відповідності з законом та з метою дотримання права відповідача на участь у процесі прийняття рішення, суддею було неодноразово відкладено розгляд справи. Однак, відповідач своїм право не скористався.
Окрім того, з метою забезпечення виконання клопотання позивача про допит свідка, який є працівником відділення № 427 АТ «ІМЕКСБАНК» м. Новоград-Волинський, судом направлено на адресу зазначеного відділення судового розпорядника з пакетом відповідних документів для вручення свідку. Відповідно до Акту від 24.03.2015 року, вручити повітку свідкові не вбачалось можливим, оскільки вхідні двері в Банку закриті і на них розміщено інформаційний лист, в якому вказано, що з 27.01.2015 року по 26.04.2015 року в системі Банку введено тимчасову адміністрацію, яка знаходиться в м. Одеса, пр-кт Гагаріна, 12а.
З врахуванням вказаних обставин та з метою недопущення порушення строків розгляду справи та зловживання процесуальними правами, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд розглядає дану справу у відсутності відповідача та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, між сторонами у справі існують договірні зобов'язання, які виникли на підставі Договорів банківського вкладу, які укладались шляхом приєднання позивача до Публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року. Враховуючи, що сума депозиту позивача складає 9951,51 гривень то він, скориставшись свої правом, передбаченим Договорами, звернувся з письмовою заявою до уповноваженої особи відповідача про повернення коштів. Однак, станом на день розгляду справи у суді, відповідь на вказану заяву позивач не отримав, кошти йому не повернуто, що і змусило останнього звернутись до суду з даним позовом.
Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, з урахуванням у кожному конкретному випадку тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілого, часу та зусиль, які необхідні для відновлення попереднього стану, ступеню вини відповідача та інших обставин.
Суд вважає доведеним, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед позивачем: ненадання відповіді на його письмову заяву, ненадання відповідної інформації, не вчинення відповідачем усіх передбачених Договорами дій, спрямованих на дотримання законних прав позивача як вкладника, відповідно до умов Договорів та не повернення позивачу банківського вкладу в розмірі 9951,51 гривень, - останньому була заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у відповідності до положень ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, добросовісності, справедливості та виваженості, приймаючи до уваги обставини справи, глибину душевних страждань позивача, майновий стан сторін, відсутність добровільної згоди чи власної ініціативи відповідача на відновлення порушених прав позивача і визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 грн., що не буде надмірним в українському суспільстві та адекватним тим стражданням, яких зазнав позивач і співмірним із заподіяною йому шкодою.
Окрім того, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь упущеної вигоди в розмірі 1755,51 гривень, заявлена в контексті ст. 22 ЦК України, не підлягає до задоволення, оскільки така вимога не обґрунтована позивачем у позовній заяві та не підтверджена жодними доказами: позивач не довів суду, що доходи, які він міг б реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода) складають суму, заявлену ним до стягнення, як і не довів можливості одержання таких доходів взагалі.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.
Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись статтями 11, 15, 16, 22, 23, 525, 526, 530, 598, 610, 611, 614, 615, 626, 627, 629, 651, 653, 1167 Цивільного кодексу України, статтями Цивільного процесуального кодексу України 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 9951 (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одна) гривня 51 копійка та моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено в повному обсязі та підписано 31 березня 2015 року.

Суддя Ю.Г. Романюк