АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-6126/11 Головуючий суддя І інстанції Горбунова
Провадження № Суддя доповідач Хорошевський О.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про виселення
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

24 травня 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Хорошевського О.М.

суддів колегії - Зазулинської Т.П., Кругової С.С.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення з житлового приміщення та вселення позивача, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом після уточнення якого просила усунути перешкоди у користуванні належною їй квартирою вселивши її в квартиру АДРЕСА_1 та виселити з цієї квартири ОСОБА_5. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як незаконно вселених.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25 січня 1999 року, вона та ОСОБА_3 є співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Кожному співвласнику належить */г частина квартири.

Позивач значний час квартирою не користувалась, оскільки здійснювала догляд за хворою матір'ю, яка проживає у Балаклійському районі Харківської області.

У 2008 році дізналась, що квартирою користуються ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

З лютого 2009 року змінено вхідні двері у квартирі і вона не має доступу до неї. На звернення до міліції їй було рекомендовано звернутися до суду.

Рішенням Московського районного суду від 23 березня 2011 року позов задоволено. Виселено з АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 без надання іншого житла і вселено у вказану квартиру ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати як необгрунтоване та таке, що не відповідає діючому законодавству.

Скарга містить посилання на те, що ОСОБА_3 судом допитана не була. Позивач у спірній квартирі не проживає. Суд відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи за позовом ОСОБА_3 в якому вона оспорює свідоцтво про право власності на житло.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що для вселення у спірну квартиру ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 недостатньо дозволу лише одного співвласника цієї квартири. Проживання вказаних відповідачів в однокімнатній квартирі площею 34, 3 кв. м. порушує права позивача передбачені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 особисто не надавала пояснень в суді не може бути підставою для скасування рішення суду, яке оскаржується, оскільки у розгляді справи приймав участь її представник. Вона сама мала можливість надати пояснення, але цією можливістю не скористалася.

Доводи скарги про обов'язок суду зупинити провадження по справі за заявою представника ОСОБА_3 у зв'язку з розглядом іншої справи не можуть бути взяті до уваги з таких підстав.

До клопотання про зупинення провадження у справі представником ОСОБА_3 було надано копію позовної заяви поданої до окружного адміністративного суду м. Харкова (а. с. 71-76).

З пояснень представника ОСОБА_3, наданих в суді апеляційної інстанції вбачається, що ця заява повернута позивачу у зв'язку з тим, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вказані обставини, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції судова колегія бере до уваги вимоги ч.ч.1,2 ст. 358 ЦК України, згідно якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

ОСОБА_4 заперечувала проти існування домовленості з ОСОБА_3 щодо володіння та розпорядження квартирою, яка знаходиться у їх спільній частковій власності. Стверджувала, що самостійно дозволу на вселення у цю квартиру будь-кому не надавала. Доводів на спростування твердженню ОСОБА_4 відповідачі не надали.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права судова колегія не вбачає підстав для його скасування з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209 ч. З, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308 ч.І, 315, 317, 319 ЦІІК України судова колегія , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 23 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: