Апеляційний суд міста Києва
Справа № 755/9219/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві Савенок Олександра Михайловича про усунення перешкод у користуванні власності та повернення майна.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

30.04.2015 позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю та повернення майна, в якому просив усунути перешкоди у користуванні власністю, зобов'язавши відповідачів повернути незаконно вилучений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з відповідачів заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 липня 2010 р. він був викликаний до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, де у нього було вилучено автомобіль та документи на нього.В подальшому йому стало відомо, що в органах міліції знаходиться кримінальна справа, а його автомобіль визнано знаряддям злочину та приєднано до матеріалів кримінальної справи, як речовий доказ.Оскільки він не причетний до скоєння злочину, а право власності є непорушним, він звернувся до суду за захистом порушеного права. Окрім того, зазначав, що кримінальне провадження по справі зупинено протягом 5-ти років на підставі п. З ч. 1 ст. 206 КПК України у зв'язку з не встановленням особи, яка вчинила злочин.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, СавенокОлександра Михайловича про усунення перешкод у користуванні власністю та повернення майна відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_3 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що привело до ухвалення незаконного та необгрутованого рішення.. При цьому зазначав, що рішення суду ухвалене на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ЦПК України. Окрім того, вказував, що неправомірні дії відповідачів позбавляють можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль MERCEDES-BENZ, д.н.з.НОМЕР_1 на праві власності належить позивачу, але визнаний по кримінальній справі речовим доказом, оскільки слідчими органами встановлено, що транспортний засіб використовувався як засіб вчинення злочину та містить сліди злочину, а по порушеній кримінальній справі за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України досудове розслідування не завершено. А тому, правові підстави до задоволення позову відсутні.

З такими висновками суду слід погодитися виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, постановою слідчого СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві від 11.07.2010 про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження встановлено, що 10.07.2010 року приблизно о 20 год. 00 хв. група невстановлених досудовим слідством осіб, знаходячись на території ресторану Комфорт, що розташоване по вул. Профспілковій 14 в місті Києві, із застосуванням фізичного насильства, незаконно викрали гр. гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і зникли у невідомому напрямку на автомобілі MERCEDES- BENZ білого кольору. Ці обставини стали підставою порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, реєстраційний номер кримінальної справи №04-24480. 26.07.2010 слідчий СВ Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві виніс постанову про приєднання до кримінальної справи речових доказів - автомобіля MERCEDES-BENZ, д.н.з.НОМЕР_1 білого кольору, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2.

За змістом ст. ст. 319 ч.1, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, у відповідності зі ст. 321ч.2 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За діючими на той час нормами ст.ст.78-79,125-126,130 КПК України 1960р. слідчий діяв без перевищення наданих йому законом повноважень, і в порядку норм КПК, що узгоджується зі змістом вищенаведеної ст. 321 ч.2 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що кримінальна справа перебуває у провадженні СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві з 11.07.2010, станом на теперішній час досудове розслідування триває, тобто остаточного рішення у кримінальній справі немає. Діючою статтею 81 КПК України 2012р. питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

З огляду на те, що досудове розслідування у кримінальній справі триває, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав вирішувати питання про речові докази у кримінальній справі у порядку цивільного судочинства, а тому правильно прийшов до висновку, що цей позов є передчасним і правові підстави до його задоволення відсутні.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: