20 жовтня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді - Логінової С.М.,
при секретарі Ленчицькій А.Б.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 09.07.2014 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг 6400 дол. США, що еквівалентно на момент подачі заяви 142720 грн. і зобов'язався повернути кошти через три місяці, тобто не пізніше 09.10.2014 р., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно.
Згідно розписки кошти повинні були бути повернуті позивачу 09.10.2014 р. Відповідач взяті у борг кошти не повернув, на прохання позивача про добровільне погашення заборгованості не реагує.
Три проценти річних за користування коштами за період з 10.10.2014 р. по 06.07.2015 р. становлять 3096,83 грн.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.
Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року по справі № 6-25цс14 передбачена статтею 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Судом встановлено, що 09 липня 2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 6400,00 дол. США і зобов'язався повернути кошти протягом трьох місяців, що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно.
ОСОБА_2 до теперішнього часу зобовязання не виконав та не повернув позивачу позичені кошти.
Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 6400,00 дол. США. що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 138352,23 грн.
Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому має сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми.
Прострочка виконання зобов'язання становить 269 днів (з 10.10.2014 р. по 06.07.2015 р.), тому 3% проценти річних від простроченої суми становлять: 141,50 дол. США (6400х3:100:365х269), що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 3058,88 грн.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 6400,00 дол. США суми позики, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 138352,23 грн.; 3% проценти річних від простроченої суми у сумі 141,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 3058,88 грн., а всього 141411,11 грн.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов заявлено з ціною 218067,27 грн. та задоволено на суму 141411,11 грн., тобто на 64,84% (141411,11х100: 218067,27).
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, понесений ним за оплату судового збору у сумі 1413,95 грн. (2180,68х64,84:100).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6400,00 дол. США суми позики, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 138352 грн. 23 коп.; 3% проценти річних від простроченої суми у сумі 141,50 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення еквівалентно 3058 грн. 88 коп., а всього 6541,50 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 141411 грн. 11 коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1413,95 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.