Справа № 204/2640/15-ц
Провадження № 2/204/1483/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Данілян Л.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Дніпропетровського відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про повернення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив та просив стягнути з Відповідача банківський вклад у розмірі 2 505,75 доларів США за договором банківського вкладу № 001-03531-120215 та банківський вклад у розмірі 2 505,75 доларів США за договором банківського вкладу № 002-03531-120215. В обґрунтування позову зазначив, що 12 лютого 2015 року він та Відповідач уклали Договори банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 001-03531-120215, відповідно до якого позивач вніс грошові кошти на суму 2 500,00 доларів США та № 002-03531-120215, відповідно до якого позивач вніс грошові кошти на суму 2 500,00 доларів США. Враховуючи, що із заявою про повернення вкладів позивач звернувся до Відповідача 30.03.2015 року, тобто вже після останнього дня строку встановленого п. 1.3 вищевказаного договору, сума вкладів наприкінці дня закінчення цього строку була перерахована на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 9667. На звернення Позивача до банку та по телефону останній повідомив, що отримання грошей можна здійснити через каси та банкомати у межах до 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта. Також Позивач у позовній заяві зазначив, що жодної відповіді на його заяву про видачу коштів від 27.03.2015 року Відповідач так і не надав. Таким чином, Позивач вважає, що банк проігнорував його звернення, оскільки він досі не має можливості отримати належні йому кошти. Тобто Відповідач не виконав свої зобовязання за укладеними договорами тому ОСОБА_3 був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив його задовольнити.

15.07.2015 року до суду надійшли заперечення від представника Відповідача,які він згодом уточнив та у яких останній зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними зважаючи на декілька підстав,а саме: позивачем неправильно обраний спосіб захисту своїх прав. Окрім того, представник Відповідача зазначив, що з 03.03.2015 року в банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію строком на шість місяців, тобто Позивач звернувся із заявою до банку вже під час дії тимчасової адміністрації, а отже задоволення заявлених Позивачем вимог створить перешкоди належній діяльності фонду та виконанню покладених державною на нього завдань. Відповідно до Наказу уповноваженої особи від 07.08.2015 року визначено продовжити строк здійснення перевірки комісією з перевірки правочинів за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» правочинів фізичних осіб, у тому числі договорів банківського вкладу, вчинених протягом одного року до дня впровадження тимчасової адміністрації на предмет виявлення правочинів нікчемними, тобто за даними правочинами наразі проводиться перевірка. Також у запереченні зазначено, що доказами виконання платіжного доручення є меморіальний ордер про зарахування коштів або заява на переказ готівки, які позивачем до матеріалів справи не були додані, а один лише депозитний договір відповідно до норм чинного законодавства не є доказом внесення коштів. Щодо стягнення грошової суми в іноземній валюті представник Відповідача наголосив, що стягнення грошових сум здійснюється в національній валюті гривні та стягнення саме іноземної валюти є порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, жодних доказів наявності грошових коштів на рахунку позивача останній суду не надав, тому враховуючи вищевикладене просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про повернення банківського вкладу, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2015 року ОСОБА_3 та відповідач уклали Договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 001-03531-120215 (а.с. 6).

На виконання умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти на суму 2 500,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницькою діяльністю № 45780659 від 12.02.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 7).

За умовами договору позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 2 500,00 доларів США строком до 26 лютого 2015 року з процентною ставкою за користування кредитом 5,5 % річних.

Також, 12 лютого 2015 року ОСОБА_3 та відповідач уклали Договір банківського вкладу (депозиту) «Зростаючий» № 002-03531-120215 (а.с. 8).

На виконання умов договору позивач вніс, а відповідач прийняв грошові кошти на суму 2 500,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницькою діяльністю № 45789936 від 12.02.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9).

За умовами договору позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 2 500,00 доларів США строком до 26 лютого 2015 року з процентною ставкою за користування кредитом 5,5 % річних.

Позивач 27.03.2015 року звернувся із заявою до відповідача та просив банк повернути йому кошти з депозитних, карткових та поточних рахунків з урахуванням відсотків та штрафів за затримання виплат (а.с.13), яку було направлено на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 390 та № 374 (а.с. 12).

Відповідно до довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта банк» за № 05-3012771 від 22.06.2015 року, виданої гр. ОСОБА_3, позивачу дійсно відкрито у ПАТ «Дельта Банк» рахунки № 1555, де станом на 22.06.2015 року обліковується залишок коштів у розмірі 60 659,16 грн.; № 9667 у валюті долари США, де станом на 22.06.2015 року обліковується залишок коштів у розмірі 62,08 доларів США; договір банківського вкладу (депозиту) № 001-03531-120215 «Зростаючий», укладений 12.02.2015 року на суму 2 500,00 доларів США, що припинив свою дію 12.03.2015 року; договір банківського вкладу (депозиту) № 002-03531-120215 «Зростаючий», укладений 12.02.2015 року на суму 2 500,00 доларів США, що припинив свою дію 12.03.2015 року (а.с. 119).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов , визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі , у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого Постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003 року, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Частиною 5 ст. 1061 ЦК України передбачено обов'язок банку щодо виплати вкладникові процентів на суму вкладу у розмірі , встановленому договором банківського вкладу.

Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається.

Станом на 24 квітня 2015 року Відповідач суму грошових коштів в повному обсязі позивачу не повернув, свої зобов'язання за договорами банківського вкладу не виконав, що змусило позивача звернутися до суду.

Суд вважає безпідставними посилання Відповідача на невірно обраний Позивачем спосіб захисту його прав, оскільки відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а обрання того чи іншого способу захисту справ належить до прав саме позивача, оскільки він розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу.

Крім того, представник Відповідача у своїх запереченнях посилається на те, що позивач звернувся до банку із вимогами про витребування грошового вкладу вже під час дії тимчасової адміністрації, однак суд не вбачає підстав для застосування ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки строк дії договору банківського вкладу № 001-03531-110215 від 11 лютого 2015 року сплинув 25 лютого 2015 року.

Встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 р. № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

В той же час відповідно до ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

З огляду на наведене, та той факт, що строк дії договору банківського вкладу сплинув ще до введення тимчасової адміністрації у банку, суд приходить до переконання, що порушені права позивача підлягають захисту.

Також у запереченні на позовну заяву зазначено, що позивач не надав доказів на підтвердження внесення коштів в установу банка та доказів наявності на рахунку позивача грошових коштів, проте зазначені обставини спростовуються матеріалами справи та наявними в ній доказами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вніс грошові кошти у розмірі 2 500,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницькою діяльністю № 45780659 від 12.02.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 7), також вніс грошові кошти у розмірі 2 500,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницькою діяльністю № 45789936 від 12.02.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 9) та відповідно до довідки про наявність рахунків в АТ «Дельта банк» за № 05-3012771 від 22.06.2015 року, виданої гр. ОСОБА_3, позивачу дійсно відкрито у ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту) № 001-03531-120215 «Зростаючий», укладений 12.02.2015 року на суму 2 500,00 доларів США, що припинив свою дію 12.03.2015 року; договір банківського вкладу (депозиту) № 002-03531-120215 «Зростаючий», укладений 12.02.2015 року на суму 2 500,00 доларів США, що припинив свою дію 12.03.2015 року (а.с. 119).

Щодо посилань Відповідача на безпідставність вимог позивача про стягнення суми депозиту та процентів по ньому у іноземній валюті суд зазначає наступне. Згідно розяснень наданих у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, відповідно до частини першої статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 28.09.2015 року НБУ встановив офіційний курс валюти: 1 долар США -21,61 грн. Таким чином, 5 011,50 доларів США х 21,61 грн. - дорівнює 108 298,52 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладів та процентів по ним за вищезазначеними договорами є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача суми вкладів з процентами по ним у розмірі 2 505,75 доларів США, що станом на день ухвалення рішення дорівнює 54 149,26 грн. за договором банківського вкладу № 001-03531-120215 та у сумі 2 505,75 доларів США, що станом на день ухвалення рішення дорівнює 54 149,26 грн. за договором банківського вкладу № 002-03531-120215, є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд зазначає, що ціна позову у даній справі становить 5 011,50 доларів США, що на час ухвалення рішення еквівалентно 108 298,52 грн. (відповідно до офіційного курсу валют, встановленого НБУ на 28.09.2015 року за 1 долар США = 21,61 грн.), у звязку з чим судовий збір у цій справі підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розміру 1 відсотка ціни позову - 1 082,99 грн.

На підставі ст.ст. 15, 526, 610, 611, 1060, 1061, 1066, 1074 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Дніпропетровського відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про повернення банківського вкладу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, МФО 380236, ЄДРПОУ - 34047020) в особі Дніпропетровського відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Титова, буд. 8, прим. 5) на користь ОСОБА_3 (49000, АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) за договором банківського вкладу № 001-03531-120215 від 12 лютого 2015 року суму банківського вкладу та процентів по ньому у розмірі 2 505,75 доларів США, (дві тисячі пятсот пять доларів США, 75 центів), що станом на день ухвалення рішення дорівнює 54 149,26 грн. (пятдесят чотири тисячі сто сорок девять гривень, 26 копійок) та за договором банківського вкладу № 002-03531-120215 від 12 лютого 2015 року суму банківського вкладу та процентів по ньому у розмірі 2 505,75 доларів США, (дві тисячі пятсот пять доларів США, 75 центів), що станом на день ухвалення рішення дорівнює 54 149,26 грн. (пятдесят чотири тисячі сто сорок девять гривень, 26 копійок).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, МФО 380236, ЄДРПОУ - 34047020) в особі Дніпропетровського відділення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» № 2 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Титова, буд.8, прим. 5) на користь держави судовий збір у розмірі 1 082,99 грн. (одна тисяча вісімдесят дві гривні, 99 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез