АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/280/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення штрафу, посилаючись на те, що 11.04.2006 р. між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 9, згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 250 000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном на 60 місяців, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 10.04.2011 року.

Крім цього, ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки, обґрунтовуючи це тим, що 11.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 10, згідно умов якого, останній отримав кредит у розмірі 250 000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном на 60 місяців, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 10.04.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами був укладений між позивачем та відповідачем іпотечний договір від 11.04.2006 року за реєстровим №2990, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Вказані позовні вимог об'єднані у одне провадження.

Однак, зобов'язання за кредитними договорами не виконуються, тому, у уточнених та зменшених позовних вимогах позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Ощадбанк» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 квітня 2006 року у розмірі 247 456,42 грн., з них: заборгованість за кредитом -197 352,00 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 50 104,42 грн. та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «Ощадбанк» за Договором кредитної лінії № 10 від 11.04.2006р. у розмірі 191 862,00 грн., звернути стягнення на належне ОСОБА_1 та передане ним згідно Іпотечного договору від 11 квітня 2006 року зареєстрованого в реєстрі за № 2990 нерухоме майно, а саме: -незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки АТ «Ощадбанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ «Ощадбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ринковою вартістю визначеною на підставі експертної оцінки на момент реалізації майна. Також, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" 1 грн. штрафу за невиконання умов договору іпотеки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Ощадбанк» за Договором відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 квітня 2006 року у розмірі 247 456,42 грн., з них: заборгованість за кредитом -197 352,00 грн., пені за несвоєчасну сплату кредиту - 50 104,42 грн. та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ «Ощадбанк» за Договором кредитної лінії № 10 від 11.04.2006р. у розмірі 191 862,00 грн., звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, іден. номер НОМЕР_1) та передане ним згідно Іпотечного договору від 11 квітня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2990 нерухоме майно, а саме: -незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки АТ «Ощадбанк» з укладенням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення АТ «Ощадбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки за ринковою вартістю визначеною на підставі експертної оцінки на момент реалізації майна.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" 1 грн. штрафу за невиконання умов договору іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк" 358,30грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії -Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", застосувавши при цьому загальний строк позовної давності для стягнення на предмет іпотеки та спеціальний строк позовної давності для стягнення пені, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Представник ПАТ "Державний ощадний банк України" апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що із сторони відповідачів мають місце порушення щодо порядку погашення заборгованості, а тому позов про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає до задоволення.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що 11.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 9, згідно умов якого, остання отримала кредит у розмірі 250 000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном на 60 місяців, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 10.04.2011 р.

Також, 11.04.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір відновлювальної кредитної лінії № 10, згідно умов якого, останній отримав кредит у розмірі 250 000,00 грн., із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14 % річних, терміном на 60 місяців, з остаточним терміном повернення кредиту не пізніше 10.04.2011 р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір від 11.04.2006 р. за реєстровим № 2990, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

У договорі іпотеки зазначено, що іпотекодавець, як майновий поручитель боржника, з метою забезпечення виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок з надвірними спорудами і всіма невід'ємними її приналежностями, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1.3 договору іпотеки, у випадку невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель (позивач) має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 250 000,00 грн., на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі.

Зобов'язання позичальників ОСОБА_2, ОСОБА_3 за кредитними договорами від 11.04.2006 року №№9,10 належним чином не виконуються.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість, за договором відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 квітня 2006 року складає 247 456,42 грн., з них: заборгованість за кредитом -197 352,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту - 50 104,42 грн. та заборгованість за договором кредитної лінії № 10 від 11.04.2006р. складає 191 862,00 грн.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не вірно застосував загальну позовну давність до вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та спеціальну - до вимог про стягнення штрафу.

Однак вказані вимоги суперечать обставинам справи та нормам матеріального права.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Законом України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до його припинення або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки.

Пунктами 1.2 1.3 1.5 кредитних договорів №№9,10 від 11.04.2006 року Банк та Позичальники погодили що кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією, відкритою на строк 60 місяців з остаточним терміном повернення кредиту та процентів не пізніше 10 квітня 2011 року.

Виходячи з того, що право вимоги виникло лише після 10 квітня 2011 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності пропуску строків позовної давності в даних правовідносинах.

Також не заслуговують на увагу і доводи про безпідставність вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки із посиланням на те, що за адресою іпотечного майна, яка вказана у іпотечному договорі - АДРЕСА_1 знаходиться домоволодіння ОСОБА_6, а не ОСОБА_1

Судом першої інстанції встановлено, що у даному випадку виникли розбіжності саме у нумерації будинків АДРЕСА_1, які не можуть слугувати для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки, який було передано ОСОБА_1 банку у встановленому законом порядку на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки, однак потребують виправленню органом, який уповноважений здійснювати присвоєння адресних номерів, оскільки відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2014 року №20531522, домоволодіння по АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_6

Так, згідно листа Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 24.01.2014 року №19, згідно даних, які є у виконкомі Великогаївської сільської ради Тернопільського району (зокрема, згідно даних погосподарської книги №26) будинок гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. Будинок АДРЕСА_2, згідно даних тої ж погосподарської книги, рахується за гр. ОСОБА_6. Зміна нумерації будинків сільською радою не проводилася.

Проте, згідно довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 15.12.2003 року № 3585, ОСОБА_8 є власником незавершеного будівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 02.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у реєстрі за № 7005, ОСОБА_1 (Покупець) придбав та ОСОБА_8 (Продавець) продав незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно листа Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 08.04.2014 року №133, 05.04.2006р. в бюро була проведена реєстрація права власності незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу незавершеного будівництвом житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 02.09.2004р. за реєстровим № 7005 та внесено відповідний запис в реєстрову книгу №1, сторінка №15, за реєстровим №15.

Згідно ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставне майно здійснює за рішенням суду.

Отже, аналізуючи вищенаведені обставини та зміст зазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку мають місце порушення прав позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма