У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Шеремет А.М.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 23 831 грн. 90 коп. матеріальної шкоди, 100 000 грн. моральної шкоди завданих злочином.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 солідарно на користь держави судовий збір в розмірі 1 238 грн. 32 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди є упередженим, не об'єктивним, одностороннім та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовані висновки в частині

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/711/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Мельничук Н.В.

Доповідач : Демянчук С.В.

визначення розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на її користь.

Також вказує, що з моменту, коли перестало битися серце її сина, вона відмовляється змиритися з тим, що вже ніколи не зможе розраховувати на його щоденну моральну підтримку та відповідну матеріальну підтримку при досягненні пенсійного віку. З часу втрати сина вона переживає такі душевні страждання, що не можна і описати. Організація її життя повністю порушена. В даний час вона не може займатися своїми звичними заняттями, перебуває в стані постійного стресу, так як її здоров'я через отримані душевні страждання серйозно підірване. Всі ці обставини порушили її психологічне благополуччя, завдали і продовжують завдавати значні моральні страждання і переживання, тобто моральну шкоду. Саме тому, завдану діями відповідачів моральну шкоду вона оцінює у 300 000 грн. Цю суму вона визначила виходячи з об'єму моральних переживань і страждань, яких зазнала вона та члени її сім'ї.

Просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди та стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн..

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки.

Представник ОСОБА_2, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, покликався на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчать розписки про отримання судової повістки.

В частині задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

Межами апеляційного оскарження є рішення в частині відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що вироком Березнівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк дев"ять років., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, призначене покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області від 29 грудня 2014 року вирок Березнівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2013 року відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_1 скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства, в решті вирок залишено без змін.

У відповідності із ч. 4 ст. 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 1167 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, в п. 2, п. 5 постанови „Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995р. № 4, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п.17-1 постанови № 4 від 31.03.95 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи з правил ч. 2 п. 3 вищевказаної постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушеннінормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в зв"язку зі смертю сина ОСОБА_1, яка виникла в результаті злочинних дій відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, позивачці діями останніх заподіяна моральна шкода.

Так, вирішення цивільного позову ОСОБА_1, як потерпілої, про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст.ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз'ясненнях, які містяться в п. п. 5, 9, 10, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодувань і солідарний порядок їх стягнення з відповідачів, як засуджених відповідає характеру й обсягу душевних страждань потерпілої у зв'язку із втратою сина, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу й зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану, а також ступеню вини цих осіб у вчиненні злочину, яким потерпілій завдано таку шкоду.

Відхиляючи доводи апелянта про те, що визначений розмір морального відшкодування є заниженим, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив при визначенні розміру морального відшкодування з засад розумності та справедливості, врахувавши характер та обсяг моральних страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її житті та інші об'єктивні обставини та визначив розмір відшкодування, що належить до стягнення з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 в сумі 100 000 грн..

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, оскільки його неправомірні дії не призвели до спричинення ушкоджень чи настання смерті потерпілого ОСОБА_6

Окрім того, колегія суддів враховує, що відповідно до доводів позивачки зазначено, що моральну шкоду вона зазнала саме в результаті смерті сина, а вина ОСОБА_2 в цьому вироком суду не встановлена.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів та висновків суду першої інстанції щодо підстав позову, яким надана судом першої інстанції правильна оцінка.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення в частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 02 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

А.М. Шеремет