Справа № 362/2420/14-ц Головуючий у І інстанції Марчук О. Л.
Провадження № 22-ц/780/5604/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 26 22.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Роговської Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 5 вересня 2008 року по 22 грудня 2008 року, вона надала відповідачу ОСОБА_3 в позику грошові кошти у сумі 582 000 доларів США та 139 000 грн., що підтверджено власноручно написаними розписками відповідача.

Оскільки зазначені кошти відповідач не повернув, просила стягнути з останнього заборгованість у розмірі 3 097 644 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року в цій справі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2014 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав пропуску нею строку позовної давності та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 жовтня 2014 року про залишення цього рішення без змін було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року повторно було відмовлено у задоволенні позову з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції, на її думку, було безпідставно відмовлено у задоволенні позову з посиланням на пропущення нею строку позовної давності, оскільки вважає, що наведені нею обставини пропущення цього строку є поважними, тому строк позовної давності підлягає поновленню, а позовні вимоги - задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовано рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Однак, зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, хоча позовні вимоги і є доведеними та обгрунтованими, проте наведені стороною позивача причини, з яких було пропущено строк звернення до суду є неповажними.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено наступні договори позики: 5 вересня 2008 року позивачка позичила відповідачу 50 000 доларів США із зобов'язанням повернути до 20 грудня 2008 року; 11 вересня 2008 року - 12 000 доларів США із зобов'язанням повернути до 26 вересня 2008 року; 26 вересня 2008 року - 470 000 доларів США із зобов'язанням повернути до 15 жовтня 2008 року; 12 листопада 2008 року -10 000 доларів США із зобов'язанням повернути до 29 листопада 2008 року; 15 грудня 2008 року - 139 000 грн. із зобов'язанням повернути до 25 грудня 2008 року, 22 грудня 2008 року - 40 000 доларів США із зобов'язанням повернути до 31 грудня 2008 року, що підтверджується власноруч складеними розписками відповідача (а. с. 5-10).

Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 неодноразово, протягом тривалого часу в період з квітня 2011 року по грудень 2013 року зверталася з заявами до правоохоронних органів про захист свого порушеного цивільного права, після чого 29 березня 2011 року відносно відповідача ОСОБА_3 була порушена перша кримінальна справа по ч.4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненим в особливо великих розмірах, яка у подальшому 12 листопада 2012 року була закрита постановою заступника начальника слідчого відділу Святошинського РУ ГУМВС України у місті Києві (а. с. 50-51, 159).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачкою також було оскаржено до суду постанову старшого прокурора прокуратури Шевченківського району м. Києва від 26 червня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0018445, внесеного до ЄДР 17 грудня 2013 року за її заявою від 11 грудня 2013 року, яка була скасована ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року (а. с. 61-64).

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що пропущений ОСОБА_2 строк позовної давності для звернення до суду з позовом підлягає поновленню з наданням захисту порушеному суб'єктивному праву, оскільки прогаяння позивачкою цього строку відбулося з поважних причин, так як вона протягом тривалого часу, в тому числі в межах строку позовної давності активно намагалася захистити своє порушене право в іншому передбаченому законом порядку, а саме - шляхом звернень до правоохоронних органів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики у розмірі 3 097 644 (три мільйони дев'яносто сім тисяч шістсот сорок чотири) грн. та 7673 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: