Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного підприємства «Українська охоронно-страхова компанія», про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 17.08.2015 року мотивуючи тим, що 07.11.2014 року близько 11-20 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись по вул.. Б.Хмельницького в м. Біла Церква, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не вибрав безпечний інтервал, допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, який стояв ліворуч в зустрічному напрямку та здійснив наїзд на належний йому на праві власноті автомобіль VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5, який був припаркований праворуч в попутному напрямку. В результаті ДТП, належний йому автомобіль VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5 отримав механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 20.11.2014 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до висновку № 466 експерного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля, автомобіль VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5 від 19.11.2014 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля отриманих внаслідок ДТП складає 80702,95 грн. Також, він був змушений понести додаткові витрати в зв'язку з оплатою послуг за проведення дослідження № 366 від 19.11.2014 року в розмірі 700,00 грн. Відповідно до Полісу № АІ /3405890, ліміт відповідальності за шкоду , заподіяну майну на одного потерпілого становить 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн. 06.04.2015 року між ним, ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Українська охоронно-страхова компанія», було укладено угоду про виплату страхового відшкодування, відповідно до умов якої було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 29499,34 грн. ( з вирахуванням франшизи та суми утилізаційної вартості). Також, відповідно до умов вказаної Угоди, між ними було досягнуто згоди про виплату страхового відшкодування відповідно до графіку до 05.05.2015 року, однак станом на 05.05.2015 року відповідачем виплачено лише 497,50 грн. Таким чином, з відповідача Приватного підприємства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь підлягає стягненню заподіяна автомобілю шкода в розмірі 29701,84 грн.( 28001,84 грн. - сума невиплаченого страхового відшкодування та 700 грн. витрат на проведення дослідження). В результаті ДТП, крім матеріальної шкоди, йому була спричинена також моральна шкода, яка полягає у порушенні права власності, тобто у порушенні його права на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, та яка виразилась у душевних стражданнях, зокрема: в тому, що він перебував у стресовому стані після ДТП, був позбавлений можливості експлуатувати свій автомобіль, був змушений опікуватись його ремонтом, розшукувати протягом тривалого часу запчастини, витрачати час на оформлення відповідних документів, яким, також, був порушений звичайний для нього спосіб життя. За умови ретельного дослідження усіх обставин справи, оцінки ступеню й глибини понесених ним моральних страждань, заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн. В добровільному порядку вирішити спір виявилось неможливим, тому позивач просить стягнути з Приватного підприємства «Українська охоронно-страхова компанія» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 29001,84 грн. та витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 700 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму франшизи в розмірі 1000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., та стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати по справі в розмірі 347,03 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду письмові заперечення проти позову.

Відповідач Приватне підприємство «Українська охоронно-страхова компанія» представника до суду не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка визначає підстави звільнення від доказування. Такими обставинами, зокрема, є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, судом встановлено, що 07.11.2014 року близько 11 год. 20 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_4, рухаючись по вул.. Б.Хмельницького в м. Біла Церква, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, не вибрав безпечний інтервал, допустив наїзд на автомобіль НОМЕР_2, який стояв ліворуч в зустрічному напрямку та здійснив наїзд на належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5, який був припаркований праворуч в попутному напрямку. В результаті ДТП, автомобіль VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5 отримав механічні пошкодження, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.5,6) та не заперечується відповідачем.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2014 року, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанова набрала законної сили 30.11.2014 року. Відповідач вину у вчиненні правопорушення визнав та сплатив штраф в дохід держави.

Зазначені обставини підтверджено копією постанови суду ( а.с.4) та визнаються сторонами.

Отже, протиправна поведінка ОСОБА_2, його вина та причинний зв'язок між протиправною поведінкою та настанням наслідків у виді збитків доведено постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2014 року.

Відповідно до Полісу № АІ/3405890 ( а.с.14), між Приватним підприємством «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування, Поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії з 02.08.2014 року до 01.08.2015 року, згідно якого застраховано цивільно - правову відповідальність страхувальника за шкоду заподіяну майну потерпілих при експлуатації транспортного MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_4, ліміт відповідальності 50 000 грн., розмір франшизи 1000 грн.

Відповідно до п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961 - ІV, в редакції Закону, яка набрала чинності 04.02.2013 року, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року № 5090- VІ, і яка діяла на момент укладення договору страхування ( далі - Закону № 1961-IV), на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно - правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 33 Закону № 1961 - ІV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених

статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. ( п. 35.1 Закону № 1961 - ІV).

Згідно із п. 36.1 Закону № 1961 - ІV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ст. 9 зазначеного Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

З матеріалів справи ( а.с.16-18) вбачається, що позивач звернувся до страхової компанії із заявою пр виплату страхового відшкодування та 06.04.2015 року уклав з Приватним підприємством «Українська охоронно-страхова компанія» Угоду про виплату коштів в розмірі 29 499,34 грн. та відповідно до Додатку № 1 до Угоди платежами: до 11.04.2015 року - 5499,34 грн., до 18.04.2015 року - 8000, 00 грн., до 25.04.2015 року - 8000, 00 грн. та до 05.05.2015 року - 8000,00 грн. на відкритий позивачу рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк». Дана угода та додаток до неї підписані сторонами.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1, відкритому в ПАТ КБ «Приватбанк» ( а.с.28-29), позивач отримав від відповідача Приватного підприємства «Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 33781,95 грн., що перевищує розмір визначеного Угодою страхового відшкодування.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з Приватного підприємства «Українська охоронно-страхова компанія» страхового відшкодування в розмірі 29001,84 грн. та витрат на проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 700 грн. не підлягають до задоволення.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ст. 1188 Цивільного кодексу України, що передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зазначено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6. ст. 36 Закону).

Як вбачається з Полісу № АІ/3405890 ( а.с.14), договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, була передбачена франшиза в розмірі 1000 грн., тому вона підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відповідно до зазначених вище норм законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦПК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновку № 466 експертного авто товарознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодження колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN, д.н.з. НОМЕР_5 складеного 19.11.2014 року ( а.с.7-13), матеріальний збиток завданий власнику вказаного автомобіля складає 80 702,95 грн.

Отже різниця між фактичним розміром шкоди (80 702,95 грн.) та страховим відшкодуванням (33781,95 грн.) становить 46921,00 грн.

Однак, позивач не заявив вимог до ОСОБА_2 про стягнення на свою користь різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідач на його користь моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача, які полягають в скоєнні ДТП, спричинена моральна шкода, позивач зазнав душевних страждань у зв'язку з пошкодженням його майна, він тривалий час був змушений чекати відшкодування шкоди та звертатись до суду витрачаючи для цього час, порушився звичний для нього ритм життя, крім того, все це потребувало додаткових матеріальних затрат та моральних зусиль.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. моральної шкоди.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми франшизи в розмірі 1000 грн., моральної шкоди в розмірі 3000 грн. та судових витрат по справі в розмірі 40 грн., відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.16, 22, 23, 1166,1167 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судові витрати по справі в розмірі 40 грн., всього 4040 грн.( чотири тисячі сорок гривень 00 копійок).

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко