Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1413/14-ц

Провадження №2/377/45/15

03 березня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі сторін : позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, інші позивачі та відповідач відсутні.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 - про визнання особами, що втратили право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_6, з вересня 2007 року, а ОСОБА_3, з липня 2013 року, і по даний час відсутні в квартирі без поважних причин, не проживають у ній та не заявляли будь - яких претензій з приводу даного житлового приміщення. Відсутність відповідачів у спірному житловому приміщенні без поважних причин строком більше шести місяців є підставою для визнання їх особами, що втратили право користування ним згідно вимог ст. ст. 71 - 72 ЖК України.

Позивач ОСОБА_1, і її представник адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на обґрунтування своїх позовних вимог надали акти про не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні, а також інші документи. В суді дали покази аналогічно викладеним у позовній заяві. Просили заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_4, та ОСОБА_5, в судове засідання не з,явилися, до суду надали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, суду повідомив, що дійсно проживає у АДРЕСА_2, це його власне житлове приміщення. Дійсно він виїхав з даного житлового приміщення, і більше шести місяців не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Йому ніхто не чинив перепон в користуванні даним житловим приміщенням. В даному житловому приміщенні зареєстрований його син ОСОБА_6, який також не проживає у спірному житловому приміщенні, спочатку він навчався, а на даний час виїхав за кордон. Фактично проживав у м. Чернігові.

Відповідач ОСОБА_6, у судове засідання не з,явився. Судом за місцем реєстрації відповідача і фактичного місця проживання неодноразово було направлено судові повістки і копію позовної заяви з документами. Про час і місце розгляду справи відповідачу з поштового відділення намагалися вручити кореспонденцію із суду, конверти повернуті з поштового відділення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У відповідності до ч.5 п.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою (а саме за місцем реєстрації) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причин своєї неявки в судове засідання відповідач суду не повідомив, письмових заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому суд вирішив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами.

В судовому засіданні встановлено, що сторони, а саме ОСОБА_1, та ОСОБА_3, знаходилися у шлюбі з 29 грудня 1998 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області Україна, актовий запис №188. На підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 07 жовтня 2010 року (справа № 2-665/2010), яке набрало законної сили 20 листопада 2010 року, шлюб між сторонами було розірвано.

За час спільного проживання сторін, у них народилася дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач ОСОБА_3, відповідно до наданої копії свідоцтва про народження дитини.

Під час шлюбу з ОСОБА_3, позивачу - ОСОБА_1, на підставі ордеру № 9117 від 19 січня 2001 року на склад сім'ї: позивач - ОСОБА_1, її діти від першого шлюбу - ОСОБА_4, та ОСОБА_5, відповідач - ОСОБА_3, та його син ОСОБА_6, було надано у користування 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка по цей час не приватизована та має статус комунальної власності.

12 лютого 2001 року позивач - ОСОБА_1, як відповідальний квартиронаймач уклала з ЦЖКГ ВО «ЧАЕС» договір найму жилого приміщення за № 4427.

01.11.2006 року між позивачем - ОСОБА_1, та КП «ЖКЦ» було укладено договір № 1623 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення; про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; а 29.05.2012року останній договір № 632/12 з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» про користування електричною енергією.

Відповідно до цих договорів позивач самостійно несе всі витрати по оплаті отримуваних послуг по даній квартирі, в тому числі і за відповідачів, підтвердженням чого є доданий позивачем до позову особовий рахунок.

Допитані у суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, суду повідомили, що сторони знають добре, проте відповідач ОСОБА_3, з липня 2013 року, виїхав з квартири, не проживає у даному житловому приміщенні. Його син ОСОБА_6, з вересня 2007 року виїхав, навчався у м. Чернігові, проживав у своєї бабусі. Позивачі не чинили перепони відповідачам у проживанні і користуванні даною квартирою.

Заслухавши позивача, її представника, свідків, вивчивши надані матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Як вбачається з пояснень позивача, відповідачі ОСОБА_6, з вересня 2007 року, а ОСОБА_3, з липня 2013 року, і по даний час, тобто більше шести місяців, не проживають у спірному жилому приміщенні, але по цей час не знялися з реєстрації, що створює певні перепони у користуванні жилим приміщенням, участі у витратах на утримання житла.

Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а також даний факт знайшов підтвердження у актах про не проживання відповідачів за адресою АДРЕСА_1 від 15.03.2014 року, 07.06.2014 року, 09.09.2014 року. 24.12.2014 року.

З довідки КП «ЖКЦ» та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що всі ці роки відповідачам з боку позивачів ніколи не чинилося ніяких перепон у користуванні спірним житлом (а.с.13,14,81).

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача жиле приміщення зберігається протягом 6 місяців.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " № 2 від 12.04.1985 року із змінами та доповненнями у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у суду є всі підстави для визнання відповідачів таким, що втратили право користування цим жилим приміщенням, оскільки відповідачі перестали відноситися до спірної квартири, як до свого постійного місця проживання і не проживають в ній без поважних причин значно більше шести місяців, а саме відповідач ОСОБА_6, з вересня 2007 року, а ОСОБА_3, з липня 2013 року. Відсутність відповідачів у спірному житловому приміщенні без поважних причин строком більше шести місяців є підставою для визнання їх особами, що втратили право користування ним згідно вимог ст. ст. 71 - 72 ЖК України.

Керуючись ч.1 ст. 218 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, особами, які втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Копію рішення направити відповідачу та позивачам, які відсутні для ознайомлення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подачі в 10-дениий строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т. О. Малишенко