ЄУН № 337/2554/15-ц
Провадження № 2/337/1167/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 вересня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Стафорової О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запорожжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом який після уточнень обґрунтовує тим, що тривалий час - понад 20-ти років була подругою ОСОБА_4, яка з весни 2009 року почала хворіти, через деформацію костей їй було важко пересуватися, родичів у неї не було, в зв'язку з чим, позивач почала мешкати в неї, доглядала її, готувала, прибирала, прала, матеріально її забезпечувала. В них був спільний бюджет, позивач отримувала за неї пенсію, купувала все необхідне. ОСОБА_4 на прав власності належала квартира АДРЕСА_1, документи на яку вона передала позивачці, оскільки виявила бажання скласти заповіт на її ім'я. На 27.10.2014р. було заплановано складання заповіту, в зв'язку з чим був запрошений приватний нотаріус Каценельсон О.В., одна вночі ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Позивач займалась похованням ОСОБА_4 та за власний кошт поховала її. На похоронах рідних ОСОБА_4 не було. З дня смерті та дотеперішній час позивач сплачує житлово-комунальні послуги у спадковій квартирі та мешкає там.

На підставі ст. 1264 ЦК України, вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки спадкоємців першої черги не було, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки в неї не було документів, що підтверджують факт родинних відносин або інших відносин із спадкодавцем.

З постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.04.2015р., їй стало відомо про те, що 25.02.2014р. до нотаріуса надійшла заява спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_4 та заведено спадкову справу. В подальшому їй стало відомо, що заява про прийняття спадщини надійшла від ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину йому ще не видавалось.

Вважає, що ОСОБА_3 має бути усунутий від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на підставі ч.3, 5 ст. 1224 ЦК України, оскільки він жодного разу не навідав свою тітку, не допомагав їй ані морально, ані матеріально, в той час коли вона потребувала такої допомоги, оскільки в неї був поганий стан здоров'я, вона перебувала в безпорадному стані, іншої рідні вона не мала.

На підставі викладеного просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просили позов задовольнити. Крім того позивач ОСОБА_1 пояснила, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2015р., яке набрало законної сили 03.09.2015р., було встановлено факт, що вона постійно проживала із ОСОБА_4 з травня 2009 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 Таким чином вона є спадкоємцем четвертої черги, має право заявляти вимогу про усунення спадкоємця ОСОБА_3, який жодного разу з травня 2009 року не відвідав спадкодавця, не поцікавився її життям, в той час коли вона потребувала допомоги, через поганий стан здоров'я та похилий вік.

Відповідач ОСОБА_3 в суд неодноразово не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України.

Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС в Запорізькій області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. За адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи. Крім того, відповідач ОСОБА_3 неодноразово викликався в суд через оголошення у пресі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та згідно ст. 224 ЦПК України, зі згоди позивача, вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з приписами статей 1216, 1217, 1218, 1220 ч.1, 1221 ч.1, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а також утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї (ст. 1265 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 02.04.1998р., яка міститься в матеріалах справи та оригінал якого було надано позивачем і оглянуто у судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла в м.Запоріжжя. Заповіту остання не залишила.

Згідно даних спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. після смерті ОСОБА_4, остання була зареєстрована та мешкала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1.

25.02.2015р. до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_3, вказавши, що померла є його тіткою, крім нього інших спадкоємців немає. На теперішній час свідоцтво про право на спадщину останньому не видавалось.

04.02.2015р. до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернулась позивач ОСОБА_1, вказавши, що вона приймає спадщину на підставі ст. 1264 ЦК України.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вакуленко С.О. від 30.04.2015р., позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки ОСОБА_1 не надала документи, що підтверджують факт родинних або інших відносин зі спадкодавцем.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пунктом 4.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачено, що факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що позивач не є родичем спадкодавця, що нею не спростовується.

При цьому, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2015 року, яке набрало законної сили 03.09.2015р., було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_4 з травня 2009 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4

Згідно абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», правила абз. 2 ч.3 ст. 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило ч.5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених в ч.2 ст.1259 ЦК.

Таким чином для усунення від права на спадкування за законом необхідно довести: факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

В судовому засіданні було оглянуто оригінал медичної карти ОСОБА_4, яка зберігається у позивача ОСОБА_1 та з якої вбачається, що у зв'язку з численними захворюваннями, зокрема, через деформацію костей ніг, ОСОБА_4 була неспроможна самостійно забезпечувати свої потребі, вільно пересуватись, потребувала постійної сторонньої допомоги.

Факт того, що ОСОБА_4 через похилий вік, в результаті тяжкої хвороби, яка прогресувала з 2009 року до самої її смерті перебувала у безпорадному стані, в силу чого не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, у зв'язку з чим позивач протягом тривалого часу опікувалася нею, матеріально її забезпечувала та надавала іншу допомогу, чим підтверджується переважне право позивача на спадкування після смерті ОСОБА_4, також доведено квитанціями про оплату комунальних послуг за адресою спадкодавця; довідкою про причину смерті від 28.10.2014р.; договором-заказом на організацію та проведення поховання. оглянутими в судовому засіданні, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуті в судовому засіданні.

Крім того, перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані, надання допомоги позивачем ОСОБА_1 спадкодавцю ОСОБА_4 та ухилення іншого спадкоємця - відповідача ОСОБА_3 від надання такої допомоги підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 знала тривалий час, яка в силу свого похилого віку та через поганий стан здоров'я, а саме хворі ноги, надмірну вагу тіла, дуже важко пересувалась, була в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, позивач надавала їй таку допомогу - готувала їй, годувала її, робила за неї усі покупки, доглядала до смерті. Про рідних ОСОБА_4 не говорила та ніхто з рідних її не навідував, не піклувався про неї.

Свідок ОСОБА_10 пояснила що вона знала ОСОБА_4 тривалий час, оскільки працювала двірником в будинку де остання мешкала, а також підтвердила, що позивач постійно надавала допомогу ОСОБА_4 до дня смерті, мешкала разом з нею, опікувалась нею, оплачувала комунальні послуги, покупала продукти харчування та ліки, у зв'язку з чим ОСОБА_4 висловлювала своє бажання заповідати належну їй квартиру позивачці. ОСОБА_4 сильно хворіла, потребувала сторонньої допомоги, але рідних вона не мала, ніхто з рідні її не відвідував та не піклувався про неї.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює лікарем-невропатологом КУ ЗМБКЛ №9, знав ОСОБА_4 як пацієнтку з 2007 року. Вона постійно зверталась до нього із скаргами на біль у хребті, в голові, у неї були проблеми з ногами, з колінними суглобами, надмірна вага тіла, він часто відвідував її на дому. З 2009 року вона важко пересувалась, майже не могла за собою доглядати, була в безпорадному стані, потребувала стороннього догляду, майже півроку взагалі не виходила на вулицю. ОСОБА_4 розказувала йому, що рідних вона не має, та має намір заповідати свою квартиру ОСОБА_1, яка нею опікувалась та доглядала за нею.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_4 через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані, в силу чого остання не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказану допомогу надавала померлій лише позивач ОСОБА_1, яка мешкала разом із нею, а відповідач ОСОБА_3 не цікавився життям спадкодавця, ніякої допомоги їй не надавав, матеріально не забезпечував, не відвідував, участь у похованні не приймав, що є підставою для усунення його від права на спадкування за законом.

Таким чином суд вважає позов в цій частині доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, суд виходить з того, що діючим законодавством визначений нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає сукупності функцій, притаманних юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують об'єктивні, непереборні, істотні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, що в свою чергу можливо лише після прийняття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, вона не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Підставою для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, була відсутність документа, що підтверджує факт родинних або інших відносин зі спадкодавцем.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем та рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.08.2015р. такий факт було встановлено.

Відтак у позивача наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що її право власності на спадкове майно ким-небудь оспорюється або не визнається, в зв'язку з чим вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом в судовому порядку задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Повний текст рішення виготовлено 28.09.2015р.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ч.1, 1221 ч.1, 1258, 1261, 1259, 1224 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом та усунення від права на спадкування - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: М.В.Сидорова