Справа № 635/4501/15-ц
Провадження № 2/635/2196/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Березовської І.В.

за участю секретаря судових засідань Михайлюченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований в погосподарській книзі за його батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько помер. Спадщину після його смерті у вигляді вище зазначеного будинку прийняли його дружина ОСОБА_5 та двоє дітей - він та його брат ОСОБА_3, по 1/3 частині житлового будинку кожний, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_5 Після її смерті спадщину прийняли він та його брат ОСОБА_3, по 1/6 частині спірного житлового будинку кожний, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Крім того, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтво про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки за спадкодавцем не було зареєстровано право власності на спадкове майно.

Посилаючись на вказані обставини, позивач в остаточних вимогах просив визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 73,80 кв.м., житловою - 45,80 кв.м. з надвірними будівлями: вигрібна яма літ. «Б», погріб літ. «В», вбиральня літ. «В», вбиральня літ. «Г», літній душ літ. «Д», сарай літ. «Е», літня кухня літ. «Ж», сарай літ. «З», сарай літ. «И», каналізаційна яма літ. «к», гараж літ. «Л», огорожа № 1, 2, свердловина № 3, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 - у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, та 1/6 вказаного житлового будинку з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5

Позивач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

На підставі ч. 2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 27 вересня 1974 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач по справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що в період часу з 1976 по 1991 рік подружжям ОСОБА_4 було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на вказаний житловий будинок в КП «Харківське районне БТІ» зареєстровано не було, що підтверджується інформацією КП «Харківське районне БТІ» за № Ч-177 від 17 грудня 2014 року.

За довідкою Русько-Тишківської сільської ради № 82 від 28 січня 2015 року, згідно запису № 0764 погосподарської книги Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований житловий будинок зі службовими будовами і спорудженнями, рік забудови - 1976. Головою господарства значиться ОСОБА_4. За домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 1800 кв.м.

Згідно зі ст.22 КпШС України, що був чинним на час будівництва спірного житлового будинку, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

В період будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, а тому набули право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, про що Русько-Тишківською сільською радою Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 43 та видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаного будинку.

Спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є дружина померлого ОСОБА_5 та його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дружина ОСОБА_5 та сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 1/6 частині житлового будинку кожний , оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Русько-Тишківської сільської ради № 1092 від 17 грудня 2014 року .

Згідно повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 21 липня 2015 року № 2012/02.14, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4, який проживав на час смерті в АДРЕСА_1 із заявами про прийняття, відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита, свідоцтво про право на спадщину держнотконтора не видавала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5, про що виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області було зроблено актовий запис № 61 та видано свідоцтво про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з 2/3 частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями.

Спадщину після її смерті прийняли сини померлої - сторони по справі, по 1/3 частині кожний, оскільки проживали та були зареєстровані разом зі матір'ю у спірному будинку.

Крім того, як вбачається з повідомлення Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 21 липня 2015 року № 2012/02.14, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5, яка проживала на час смерті в АДРЕСА_1, із заявою про прийняття спадщини на протязі шестимісячного строку з дня смерті спадкодавці звернувся син померлої - ОСОБА_2

Разом з тим, ОСОБА_2 Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області було відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на спадковий житловий будинок.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на наведене, а також враховуючи наявність запису у погосподарській книзі на ім'я ОСОБА_4, що підтверджує право приватної власності на спадкове майно, прийняття позивачем спадщини після смерті батьків в порядку ст. 1269 ЦК України, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на 1/6 частину житлового будинку після смерті батька та 1/3 частину будинку після смерті матері, а загалом на 1/2 частину спадкового майна.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 208,209,212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 73,80 кв.м, житловою площею 45,80 кв.м., з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, після смерті батьків ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - І.В. Березовська