Справа № 308/4257/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Стефанишин М.М.,

при секретарі судового засідання - Савчур С.В.,

за участю : позивача - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина у розмірі 750 грн щомісяця. Мотивує свої позовні вимоги тим, що згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2014р.,залишене в силі ухвалою ВСС України від 11.03.2015р. він зобовязаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, 22.11.2006р. в розмірі 750,00 грн., щомісяця до досягнення ним повноліття. Вказує, що на даний час він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному за рішенням суду розмірі , оскільки ніде не працює. Крім того, після присудження аліментів у нього змінився сімейний стан, він вдруге одружився та у них від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_8, 04.11.2014р. Також позивач зазначає, що він є інвалідом 3 групи (по хворобі серця), його стан здоровя у 2014р. значно погіршився, за 2014рік доходів взагалі не мав. Єдиним доходом є його пенсія в сумі 1049,00 гривень. Оскільки, на даний час матеріальне становище його погіршилось та змінився сімейний стан, посилаючись на норми ст.ст. 184,192 СК України , просить суд зменшити йому розмір сплати ним аліментів, призначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року, з 750, 00 грн, до мінімально встановленого законодавством розміру, а саме 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Зокрема пояснив суду, що є інвалідом 3 групи по хворобі серця, на даний час не працює, єдиним регулярним стабільним доходом, що йому виплачується на даний час є його пенсія в розмірі 1049,00 грн. Звернув увагу суду на те, що після присудження аліментів він вдруге одружився і від даного шлюбу у нього народилася донька. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 750,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача- адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав , просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача ОСОБА_4- ОСОБА_5, зазначила, що матеріальний стан позивача не погіршився, він продовжує займатись підприємницькою діяльністю та має можливість мати представника в судовому засіданні та оплачувати його послуги . Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2014р., залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.03.2015р. на її користь стягнуто з позивача аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 у розмірі 750,00 грн. Зазначає, що при ухваленні зазначених рішень, визначення аліментів, судом враховано обставини справи та положення ст.182 СК України, а тому, підстав для зменшення розміру аліментів немає. Вказує, що стан здоровя сина ОСОБА_7, який хворіє хронічним захворюванням «енкопрезом» потребує значних витрат на лікування, відновлення психоемоційного стану, яких син зазнав внаслідок сімейних сварок за час шлюбу з позивачем. Вказує, що позивач займається підприємницькою діяльністю, здійснює вантажні перевезення на придбаному у шлюбі автомобілі, та ним не надано жодного доказу того, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 750,00 грн щомісяця, його стан здоровя погіршився, чи змінився його сімейний чи матеріальний стан, а тому, у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача , представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом , відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7, 22.11.2006р.н. - 750,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12.11.2014р. рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів змінено, стягнуто з Цап В,І. аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Ухвали Вищого спеціалізованого суду України, від 11.03.2015року , рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12.11.2014р. у частині вирішення позову ОСОБА_4 про стягнення аліментів скасовано, залишено в силі у цій частині рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2014р.

Судом встановлено, що у листопаді 2014року у іншому шлюбі у позивача народилась донька ОСОБА_8, 04.11.2014р.н., що стверджується свідоцтвом про народження , Серія І-ФМ №305837 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що 11.11.2014р. зроблено відповідний актовий запис № 1366., копія якого приєднана до матеріалів справи.

Згідно повідомлення Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області , за вихідним № 065 від 30.07.2014р. 30.07.2014р. внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Відповідно до відомостей від 17.03.2015р. з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 в період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. доходи відсутні.

Згідно довідки виданої управлінням пенсійного фонду в м.Ужгород за № 2626/09 від 28.07.2015р. встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Ужгородське МУ ПФУ та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 3 групи в розмірі 1049,00 грн., за період лютий 2015р - липень 2015р. йому виплачено 6294,00 грн.

Судом встановлено, що відповідно до листа міського відділу державної виконавчої служби УМУЮ в Закарпатській області від 07.08.2015р. за №07-14/16/93 на виконанні у останнього перебуває виконавчий лист №308/9553/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 в розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з 17.12.2013р..

Однак, у звязку з відсутністю інших доходів у ОСОБА_1 окрім пенсії, утримання по вказаним виконавчим провадженням відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» може бути проведено не більше як 50% від розміру пенсії.

Із виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 вбачається, що останній з 26.08.по 05.09.2014р. перебував на стаціонарному лікуванні в Закарпатському обласному клінічному кардіологічному диспансері у відділенні загальної кардіології та потребує лікування медичними препаратами .

Правовідносини між сторонами випливають, зокрема із норм Сімейного Кодексу України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що згідно амбулаторної картки виданої 03.12.2014р. в лікарні ім.Кенийзі Дюли, м.Дебрецен,Угорщина, ОСОБА_7, 22.10.2006р.н. перебував на обстеженні у лікаря та йому встановлено діагноз - стрес і надано рекомендації щодо продовження психіатричного лікування дитини.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин.

У ч.1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення/зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя особи з якої стягуються аліменти або особи, яка отримує аліменти та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На думку суду, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, отримувача аліментів та неповнолітньої дитини, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

За змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

До цього зводяться також правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі № 143 цс13 від 05.02.2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

В свою чергу, позивачем доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з нього аліментів, змінились його сімейне становище та матеріальний стан, і вказані обставини відіграють суттєву роль в житті позивача, і є підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що у позивача змінився матеріальний стан, зокрема він не працює, має незначний , але регулярний, постійний дохід, яким є пенсія, а також у позивача змінився сімейний стан, зокрема у нього народилась донька ОСОБА_8, 04.11.2014р., що дає підстави для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, розмір аліментів підлягає зменшенню, але у відповідності до ст.182СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно.

Беручи до уваги встановлені обставини та відповідні ним правовідносини, суд вбачає підстави для зменшення розміру аліментних зобов'язань та встановлення у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця .

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначені положення чинного законодавства, з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу, вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п.п. 47, 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року № 7 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2015р між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір № 01/05/2015 про надання правової допомоги , відповідно до умов якого виконавець зобовязується надати замовнику послуги юридичного характеру , відповідно до рахунку № 01/09/15 від 15.09.2015р. , зокрема, надання консультацій, складання проектів процесуальних документів, представництво інтересів замовника перед органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами,у суді першої та апеляційної інстанції, збирання матеріалів, доказів, участь у судових засіданнях, інші послуги юридичного характеру на потребу замовника.

ОСОБА_2 на підставі рішення Закарпатської обласної КДКА від 29.03..2013р № 114 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 21/916 та має право на зайняття адвокатською діяльністю .

Згідно з рахунком від 15.09. 2015 року, адвокат надав замовнику юридичні послуги , загальною вартістю 3150,00 грн., оплата яких підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера №82364793 від 18.09.2015р.

Що стосується вимог про стягнення витрат на дизпаливо, понесені адвокатом у звязку з переїздом із м.Мукачево до м.Ужгород на два судові засідання у сумі 420 грн. , то такі не підлягають задоволенню, оскільки , компенсація таких витрат не передбачена законом.

Враховуючи ступінь задоволення позову, загальний обсяг наданої правової допомоги, рівень складності справи, з відповідача на користь позивача слід відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України частково відшкодувати понесені ним витрати в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 174, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України , ст.ст. 181-184,192, 273 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково .

Зменшити розмір аліментів встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року, стягнути з ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, аліменти на утримання сина ОСОБА_7,22.11.2006р.н., в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітків, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 121,80гривень. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 121,80гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9