У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про припинення поруки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним вище позовом, у якому просила припинити поруку за договором поруки, укладеним між нею та публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»).

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 08 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 245 тис. доларів США зі сплатою 12,25% річних. З метою забезпечення виконання умов договору кредиту 08 жовтня 2007 року між нею (позивачкою) та банком було укладено договір поруки, згідно з яким вона поручилась за виконання зобов'язання боржником в розмірі 245 тис. доларів США зі сплатою 12,5% річних. Відповідач в односторонньому порядку підвищив процентну ставку на 1,75% річних і встановив її на рівні 14%.

Враховуючи те, що відповідач збільшив обсяг відповідальності поручителя без згоди останнього, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_5, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що фактично збільшення процентної ставки за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року не відбулося, а тому обсяг відповідальності поручителя не збільшився.

Колегія суддів вважає висновки судів такими, що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основи зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З матеріалів справи, зокрема, з наданого ПАТ «Укрсоцбанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року вбачається, що, звертаючись у 2014 році до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором, банк нарахував заборгованість за відсотками, виходячи зі ставки 12,5%, яка була визначена сторонами під час його підписання. Тобто, збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом фактично не відбулося (а. с. 34).

Наявний в матеріалах справи лист ПАТ «Укрсоцбанк» від 25 грудня 2008 року (а. с. 27) є лише пропозицією для позичальника відвідати банк з метою укладення додаткової угоди до кредитного договору від 08 жовтня 2007 року. Оскільки додаткова угода між сторонами укладена не була, банківська установа продовжувала нараховувати відсотки за користування кредитом за ставкою 12,5%.

Сам факт направлення банком на адресу позичальника листа про збільшення відсоткової ставки не свідчить про реальну зміну банком відсоткової ставки та застосування збільшеної відсоткової ставки для проведення розрахунків за кредитним договором.

Крім того, лист не свідчить і про зміну строків основного зобов'язання, оскільки в ньому міститься лише нагадування про право боржника у будь-який час достроково погасити кредит або продовжувати користуватися кредитними коштами, сплачуючи проценти в розмірі, що зазначені в повідомленні.

Таким чином, правильно застосувавши положення ст. ст. 553, 554, 559 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про те, що оскільки збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставка за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року фактично не відбулося, тому відсутні правові підстави для визнання поруки припиненою.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновку суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик