У Х В А Л А

Іменем України

17 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В., суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Чейпеш С.І.,

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 9 квітня 2015 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи першої Ужгородської державної нотаріальної контори про одержання права на спадкування, внесення змін до свідоцтва про спадщину, визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, згідно з яким просить надати їй, як особі яка відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування після смерті ОСОБА_3, на 1/2 частину належного йому будинку АДРЕСА_1 - разом із спадкоємцем другої черги - ОСОБА_2; внести зміни у видане на ім'я відповідачки ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину, відповідно до яких розмір часток спадкоємців по закону: 2-ї черги ОСОБА_2 та 4-ї черги ОСОБА_1 зазначити в розмірах по 1/2 на належну на момент смерті спадкодавцеві 1/2 будинку АДРЕСА_1; позбавити відповідача права власності на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1, отриману ним згідно свідоцтва про спадщину в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на цю 1/4 частку.

Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що вважаючи себе дружиною померлого ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1.) і єдиною законною його спадкоємицею першої черги по закону, вона протягом встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак виявилось, що на майно померлого претендує його сестра - ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину по закону, як спадкоємиця ІІ черги. Заповіту з розпорядженням на своє майно спадкодавець не залишив.

Позивачка стверджувала, що вона відповідно до ст. 1264 ЦК України відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Посилається на підтвердження факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю протягом не менш п'яти років до часу відкриття спадщини згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду по цивільній справі №2п-1876/08, яким встановлено факт її перебування із спадкодавцем у фактичних шлюбних стосунках.

Вважала, що відповідно до ч.2 ст. 1259, ст. 1267 ЦК України вона, як спадкоємець за законом наступних черг (4-ї черги), може за рішенням суду одержати право на спадкування разом ізспадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, у рівних частках. Наведене, на думку позивачки дає їй підстави для внесення відповідно до ст.ст. 1300, 1301 ЦК України змін у видане на ім'я відповідачки ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину із встановленням розміру часток спадкоємців по закону: ОСОБА_2 -2-ї черги, ОСОБА_1 4-ї черги - в розмірах по 1/2 на належну на момент смерті спадкодавцеві 1/2 будинку по АДРЕСА_1.

Позивачка зазначала, що проживала разом з ОСОБА_3 із 1989 року, а з 1991 року зареєстрована за вказаною адресою. Шлюб із ним не було зареєстровано, хоча проживали як подружжя, вели спільне господарство. За весь період хвороби ОСОБА_3 весь час ним опікувалась, забезпечувала разом із своєю донькою постійний догляд. Однак, його родичі, в т.ч. сестра ОСОБА_2, ніякої допомоги не надавали.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 9 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого і постановлення нового рішення про задоволення позову.

При розгляді справи в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року, яке набуло законної сили вже було відмовлено в задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про одержання права на спадкування, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, позбавлення права власності на частку будинку, визнання права власності в порядку спадкування.

Тоді ОСОБА_1 зверталася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до тих же сторін, до ОСОБА_2, третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, який у подальшому був уточнений та містив аналогічні вимоги проодержання права на спадкування, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, позбавлення відповідача права власності на частку будинку, визнання права власності в порядку спадкування.

Цей позов, як свідчить текст рішення суду, також був обґрунтований тим, що позивачка та ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. та з яким вони фактично проживали як подружжя з 1989 року є власниками будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.08.2006р.

Відповідач по справі ОСОБА_2, яка є сестрою померлого ОСОБА_3, отримала свідоцтво про право на спадщину по закону , як спадкоємиця ІІ черги.

Позивачка також вказувала на те, що вона проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, матеріально його підтримувала, доглядала , надавала йому необхідну допомогу , який через похилий вік та тяжку хворобу був у безпорадному стані, а тому вважала що має право на спадкування після смерті ОСОБА_3 його майна як спадкоємиця за законом ІV черги.

З посиланням на викладене, а також на норми ст.ст. 1259,1264,1267, 1300,1301 ЦК України, просила суд винести рішення яким надати позивачу як особі яка є спадкоємцем за законом ІV черги, право на спадкування на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 разом із спадкоємцем ІІ черги ОСОБА_2 ; внести зміни у свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я ОСОБА_2; позбавити відповідача по справі ОСОБА_2 права власності на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1, отриману нею згідно свідоцтва про спадщину в порядку спадкування за ОСОБА_3 та визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на цю 1/4 частку.

Отже, на час постановлення оскарженого рішення Ужгородського міськрайонного суду від 9 квітня 2015 року вже існувало рішення цього ж суду з приводу спору міжтими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набуло законної сили.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

У випадку, коли місцевий суд не виконав вимогу п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України, а постановив рішення по суті спору, таке рішення відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України підлягає скасуванню апеляційною інстанцією із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 310, 313 - 315, 317 ЦПК України, Судова палата у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 9 квітня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи першої Ужгородської державної нотаріальної контори про одержання права на спадкування, внесення змін до свідоцтва про спадщину, визнання права власності на спадкове майно закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді