Справа № 606/2185/15-ц
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С.,

при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Теребовлянська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів свідоцтва про її народження, свідоцтва про укладення нею шлюбу та свідоцтва про право на спадщину, оскільки у вказаних документах помилково вказано її по батькові «Євгенівна» замість дійсного «Євгеніївна». Встановлення вказаного юридичного факту їй необхідно для розпорядження належним їй майном.

У судове засідання заявник не з»явилась, у заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує із мотивів, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, просить її задовольнити.

Заінтересована особа Теребовлянська державна нотаріальна контора у судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до паспорта громадянина України серії МС № 332660, виданого Теребовлянським РВ Управління МВС України в Тернопільській області 28 травня 1998 року заявнику, її по батькові вказано як «Євгеніївна».

У свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 14 січня 1992 року ОСОБА_2, по батькові заявника зазначено як «Євгенівна» замість дійсного «Євгеніївна».

Таким чином, суд вважає, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 14 січня 1992 року заявнику, її по батькові помилково зазначено як «Євгенівна» замість дійсного «Євгеніївна».

Пунктом 6 частини 1 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право для реалізації її права на розпорядження належним їй майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 14 січня 1992 року ОСОБА_2, дійсно належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про її народження, в якому вказано «Иваницкая Галина Евгениевна», свідоцтва про укладення шлюбу, в якому вказано її по батькові «Євгенівна» замість дійсного «Євгеніївна», не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.3 ст.256 ЦПК України справи про встановлення факту належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Керуючись ст.10,60,179, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, задовольнити частково.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 14 січня 1992 року ОСОБА_2, дійсно належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя