АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6640/15 Справа № 185/1321/15 Головуючий у 1 й інстанції - Головін В.О. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», треті особи Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, встановлення нікчемності або визнання недійсними банківських правил, договорів банківського вкладу та окремих їх умов, визнання протиправною бездіяльності, застосування наслідків нікчемності або недійсності умов правочинів - вчинення дій, відшкодування збитків і моральної шкоди -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року до суду звернулась ОСОБА_2 із зазначеною позовною заявою, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на ті обставини, що між нею та відповідачем були укладені договори банківського вкладу, за якими відповідач не виконав свої зобов'язання і не повернув їй суми вкладів з належними виплатами відповідно до умов договорів, не взяв на облік її вимоги про повернення вкладів за відповідним позабалансовим рахунком.

Вважає, що умови укладених з відповідачем договорів обмежують права споживача фінансових послуг, а також відповідач при укладенні строкових договорів банківського вкладу, застосував нечесну підприємницьку практику, нав'язав їй як споживачеві непотрібну послугу - укладення договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат».

Крім того, у договорах йдеться посилання на Правила відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Ві ЕйБі Банк»), які не оформлені у вигляді письмового договору, скріпленого підписами сторін та печаткою банку.

Захищаючи самостійно свої права, всю підготовчу роботу для звернення до суду позивачка виконувала самостійно, у зв'язку з чим понесла збитки, а через протиправні дії відповідача та його бездіяльність вона зазнала душевних страждань, була принижена її честь і гідність.

З урахуванням останніх уточнень позовних вимог у квітні 2015 року, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Ві ЕйБі Банк») на її користь грошові кошти за:

-Договором строкового банківського вкладу «Зростаючий «Квартальний» № 518405/2013 в доларах США від 24 січня 2013 року: невиплачений вклад в сумі 15704,49 доларів США; проценти за ставкою 11% річних на суму невиплаченого вкладу за період з 24 лютого 2014 року до 19 березня 2015 року включно в сумі 1881,69 доларів США; 3% річних за кожний день прострочення виплати вкладу та нарахованих процентів за період з 24 лютого 2014 року до 19 березня 2015 року включно в сумі 501,17 доларів США; інфляційні втрати, обчислені на гривневий еквівалент невиплаченого боргу на дату вимоги 24 лютого 2014 року за період з 24 лютого 2014 року до 19 березня 2015 року в сумі 69167,44 грн.; пеню у розмірі 3% від вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги для споживача за період з 24 лютого 2014 року до 19 листопада 2014 року в сумі 31408,98 доларів США;

-Договором строкового банківського вкладу «Марафон лояльності» №764531/2014 в євро від 25 березня 2014 року: невиплачений вклад в сумі 6233,65 євро; проценти за ставкою 9,5% річних на суму невиплаченого вкладу за період з 25 червня 2014 року до 19 березня 2015 року включно в сумі 403,32 євро; 3% річних за кожний день прострочення виплати вкладу та нарахованих процентів за період з 25 червня 2014 року до 19 березня 2015 року включно в сумі 127,01 євро; інфляційні втрати, обчислені на гривневий еквівалент невиплаченого боргу на дату вимоги 25 червня 2014 року за період з 25 червня 2014 року до 19 березня 2015 року в сумі 41617,39 грн.; пеню у розмірі 3% від вартості послуги за кожний день прострочення виконання фінансової послуги для споживача за період з 25 червня 2014 року до 19 листопада 2014 року в сумі 12467,3 євро;

встановити нікчемність «Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» (в новій редакції)» як складові частини договорів банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року, № 764531/2014 від 25 березня 2014 року, НОМЕР_1 від 24 вересня 2012 року, № НОМЕР_2 від 24 вересня 2012 року та нікчемність умов зазначених договорів, які мають посилання на вказані правила та умови на сайті http://www.vab.ua або визнати їх недійсними;

встановити нікчемність договорів банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1 від 24 вересня 2012 року і № НОМЕР_3 від 24 вересня 2012 року;

визнати недійсними пункти 1.6 в договорах банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_4 від 24 вересня 2012 року і № НОМЕР_3 від 24 вересня 2012 року - «Вкладник доручає Банку закрити Рахунок на вимогу, якщо цей рахунок не є рахунком-кореспондентом до інших вкладних рахунків Вкладника і: 1.6.1 на Рахунку на вимогу немає залишків коштів або 1.6.2 за Рахунком на вимогу не здійснювалися операції за ініціативою Відповідача протягом одного останнього року, а залишок на рахунку на вимогу складає не більше 20 гривень/ 2 доларів США/ 2 євро»;

встановити нікчемність або визнати недійсними два перших речення пунктів 1.2 в договорах банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року і № 764531/2014 від 25 березня 2014 року - «Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_4/ НОМЕР_3, код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент. На цей рахунок - кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії»;

застосувати наслідки нікчемності або недійсності правочинів чи окремих їх умов:

зобов'язати викласти пункт 1.2 в договорах банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року і № 76 4531/2014 від 25 березня 2014 року з дня укладення цих договорів в редакції : «Повернення Вкладу та сплата нарахованих процентів з Вкладного рахунку здійснюється Банком шляхом виплати готівкою через касу Банку в день вимоги або на першу вимогу»;

зобов'язати виключити із змісту договорів банківського вкладу нікчемні або недійсні умови з дня укладення договорів;

відшкодувати збитки у сумі 7191,5 грн.;

відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 грн.;

визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо належного ведення бухгалтерського обліку на позабалансовому рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків, що виразилося у невнесенні до позабалансового рахунку та аналітичного обліку до цього рахунку відомостей стосовно письмових вимог ОСОБА_2 про виплату вкладів датою вимоги вкладів: по договору № 518405/2013 - 26 березня 2014 року і по договору № 764531/2014 - 25 червня 2014 року;

зобов'язати внести до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків і аналітичного обліку до нього письмових вимог ОСОБА_2 про виплату вкладів датою вимоги: по договору № 518405/2013 від 24 січня 2013 року - датою 26 березня 2014 року і по договору № 764531/2014 від 25 березня 2014 року - датою 25 червня 2014 року;

визнати протиправними дії посадових осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо виплати вкладникам вкладів та нарахованих процентів без врахування аналітичного обліку до позабалансового рахунку письмових вимог вкладників по поверненню невиплачених в день вимоги вкладів та нарахованих відсотків;

стягнення присуджених грошових коштів допустити за відрахуванням виплаченого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 19 лютого 2015 року гарантованого відшкодування за вкладами 200000 грн., яка конвертована за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 21 листопада 2014 року 1892,9175 грн. за 100 євро та 1509,6240 грн. за 100 доларів США.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 29 травня 2015 року, яким було вирішено питання про розподіл судових витрат, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Виходячи з умов укладених між сторонами договорів та положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та відмовив у їх задоволенні у повному обсязі.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та позивачкою 24 січня 2013 року було укладено договір банківського вкладу «Зростаючий «Квартальний» № 518405/2013 (в доларах США) (далі - Договір 1) на строк 13 місяців з дня укладення договору зі щомісячною капіталізацією процентів зі стандартною ставкою за Вкладом 11 % річних. Згідно п. 1.7 Договору 1 дата вимоги вкладу - 24 лютого 2014 року (т.1, а.с.44)..

На вкладний рахунок № НОМЕР_5, що був відкритий на підставі п.1.1. Договору 1, позивачкою згідно квитанції про здійснення касової операції від 24 січня 2013 року було внесено 15125 доларів США (т.1, а.с.44, на звороті).

За умовами п.1.5 Договору 1 у разі поповнення вкладу впродовж розрахункового періоду (місяця) на 50 доларів США, в наступному розрахунковому періоді (місяці) стандартна ставка збільшується на надбавку - на 1 % річних за вкладами у доларах США, що становить 12% річних.

Впродовж строку дії Договору 1 позивачка чотири рази поповнила вклад шляхом внесення до каси Банку по 50 доларів США, у зв'язку з чим загальна сума вкладу становила15325 доларів США (т.1, а.с. 44 (на звороті); а.с. 45, 45 (на звороті).

Пунктом 1.2 Договору 1 передбачено відкриття на ім'я вкладника вкладного рахунку за вкладом на вимогу «Для виплат» № № НОМЕР_4, надалі - Рахунок-кореспондент, на який Банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії.

Іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США № НОМЕР_4 код банку 380537, було відкрито згідно Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1 (в доларах США), укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 24 вересня 2012 року (далі - Договір 3) (т.1, а.с.61).

Згідно виписки Банку від 24 лютого 2014 року загальна сума вкладу та нарахованих за Договором 1 відсотків становила 17303,56 доларів США (т.1, а.с.46).

Відповідно до меморіального ордеру № 1233531 від 24 лютого 2014 року сума вкладу за Договором 1 у розмірі 17303,56 доларів США була перерахована з вкладного рахунку № НОМЕР_5 на рахунок № НОМЕР_4 з приміткою про призначення платежу - повернення депозитного вкладу згідно умов договору № 518405/2013 (т.1, а.с. 47).

На усні та письмові звернення до відповідача про виконання умов Договору 1, повернення суми вкладу та нарахованих процентів, позивачці було надано довідку від 26 лютого 2014 року про відкриття рахунку № НОМЕР_4 у доларах США та про виплату з 21 лютого 2014 року процентів, нарахованих на рахунок за ставкою 12 % річних згідно з умовами Договору № НОМЕР_4 та Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» (т.1, 51 на звороті), а також листи Банку про виплату коштів в іноземній валюті згідно норм Постанов НБУ № 245 від 29 квітня 2014 року, № 328 від 01 червня 2014 року ( т.1, а.с.52,53).

Згідно заяв на видачу готівки за період з 24 лютого 2014 року по 23 червня 2014 року відповідачем за Договором 1 було виплачено позивачці 1600 доларів США та згідно заяви на видачу готівки від 27 жовтня 2014 року - 77 доларів США ( т.1, а.с.47-50, 53, на звороті).

Згідно виписки по особовим рахункам, сформованої 01 квітня 2014 року, в період з 01 лютого 2014 року по 01 квітня 2014 року залишок на рахунку № НОМЕР_4, відкритого на ім'я ОСОБА_2 складав 0,93 долари США (т.1, а.с.45, на звороті).

Також судом встановлено, що 25 березня 2014 року закінчився строк розміщення вкладу за Договором банківського вкладу «Англійський» Постійний» Здорова добавка» «Піврічний» № 653581/2013 (в євро), укладений між ОСОБА_2 та відповідачем 25 вересня 2013 року (далі - Договір банківського вкладу № 653581/2013 від 25 вересня 2013 року), згідно якого позивачкою було розміщено на вкладний рахунок 6200 євро.

Пунктом 1.2 цього договору було передбачено відкриття на ім'я вкладника вкладного рахунку за вкладом на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_6, код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент, на який банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії (т.1, а.с.54).

Іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в євро № НОМЕР_6, код банку 380537, було відкрито згідно Договору банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_7 (в євро), укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 24 вересня 2012 року (далі - Договір 4) (т.1, а.с.62).

Згідно виписки з вкладного (депозитного) рахунку по Договору банківського вкладу № 653581/2013 від 25 вересня 2013 року та меморіального ордеру № 1248229 від 25 березня 2014 року, сума вкладу (6200 євро) з нарахованими відсотками в розмірі 230 євро, а всього - 6430 євро, була перерахована з рахунку № НОМЕР_6 та залучена на рахунок № НОМЕР_8, відкритий відповідно до умов Договору банківського вкладу «Марафон лояльності» №764531/2014 (в євро), укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 25 березня 2014 року з датою вимоги вкладником вкладу - 25 червня 2014 року (далі - Договір 2) (т.1, а.с.54 на звороті; а.с.55; а.с.55 на звороті).

Пунктом 1.2 Договору 2 передбачено також відкриття на ім'я вкладника вкладного рахунку за вкладом на вимогу «Для виплат» № № НОМЕР_6, надалі - Рахунок-кореспондент, на який Банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів та може бути перерахований вклад по закінченні строку його дії.

Позивачка 23 червня 2014 року звернулася до відповідача із заявою про відмову від пролонгації договору та просила виплатити їй 26 червня 2014 року суму вкладу та нараховані відсотки по Договору № 2, а також просила розірвати Договір 4 (т.1, а.с.56).

Між сторонами 23 червня 2014 року було укладено Додатковий договір до Договору банківського вкладу «Марафон лояльності» (в євро) №764531/2014 від 25 березня 2014 року про відмову від автоматичної пролонгації вкладу (т.1, а.с.59, на звороті).

Відповідно до меморіальних ордерів № 1111945 та № 1111942 від 25 червня 2014 року сума вкладу за Договором 2 у розмірі 6430 євро та відсотки за цим договором в розмірі 52,3 євро були перераховані на рахунок № НОМЕР_6 з приміткою про призначення платежу - повернення депозитного вкладу та відсотків згідно умов договору № 764531/2014 (т.1, а.с. 57).

Згідно заяв на видачу готівки за період з 23 червня 2014 року по 24 жовтня 2014 року відповідачем за Договором 2 було виплачено позивачці 350 євро (т.1, а.с.58; 58 на звороті).

Згідно виписки по особовим рахункам, сформованої 01 липня 2014 року, в період з 01 червня 2014 року по 27 червня 2014 року залишок на рахунку № НОМЕР_6, відкритого на ім'я ОСОБА_2 складав 1,35 євро (т.1, а.с.59).

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом з тим, ч. 1 ст. 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), яким також врегульовано відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Судом встановлено, та ці обставини є загальновідомими, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким у ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації врегульовано статтею 36 вказаного Закону, відповідно до п. 1 ч. 5 якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Як убачається з матеріалів справи, 19 лютого 2015 року позивачка отримала в ПАТ «Банк Михайлівський» гарантований Фондом граничний розмір відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000 грн. двома сумами: 118383,35 грн. та 81616,65 грн., що підтверджується заявами на видачу готівки №№2853566 та № 2853585 від 19 лютого 2015 року (т.1, а.с. 93).

Крім того, зі змісту рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20 березня 2015 року вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ«Всеукраїнський Акціонерний Банк» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року (т.1,а.с.154).

У період здійснення ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватися у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Задоволення позовних вимог є фактично погашенням вимог кредитора позачергово на порушення порядку ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів в індивідуальному порядку поза межами ліквідаційної процедури.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо недійсності договорів банківського вкладу та окремих їх пунктів, нікчемності /недійсності «Правил відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк» (в новій редакції)» як складової частини договорів банківського вкладу, застосування наслідків нікчемності або недійсності правочинів чи окремих їх умов, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та безпідставності.

З висновками суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Виходячи з положень ст.6, ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як убачається з матеріалів справи, всі оспорювані договори укладені в письмовій формі та підписані позивачкою, яка погодилася з їх умовами.

Посилаючись як на підставу нікчемності договорів банківського вкладу на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1 від 24 вересня 2012 року і № НОМЕР_3 від 24 вересня 2012 року; визнання недійсними окремих пунктів цих договорів та двох перших речень пунктів 1.2 в договорах банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року і № 764531/2014 від 25 березня 2014 року, позивачка зазначала про застосування відповідачем нечесної підприємницької діяльності - нав'язування їй послуги, у якій вона не мала потреби - примушення її укласти договори банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_4 від 24 вересня 2012 року і № НОМЕР_3 від 24 вересня 2012 року за умови, що без них неможливо укласти договори строкового банківського вкладу.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Як убачається з п.2.1 договорів банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року і № 764531/2014 від 25 березня 2014 року, підписуючи ці договори, позивачка засвідчила, що вона погодилася з викладеною пропозицією банку щодо розміщення вкладів на умовах, встановлених Договором та Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк», доступними для ознайомлення вкладника на інформаційних стендах в приміщенні відділень банку, а також на інтернет-сайті банку.

Своїм підписом позивачка підтвердила, що сторони досягли згоди з усіма істотними умовами, які викладені в цьому Договорі та Правилах.

Також сторони договору передбачили, якщо умови Правил будуть суперечити умовам договору, будуть застосовані відповідні умови договору.

Крім того, договори банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_4 (в доларах США) від 24 вересня 2012 року та № НОМЕР_3 (в євро) від 24 вересня 2012 року, згідно яких ОСОБА_2 було відкрито іменні вкладні рахунки на умовах вкладу на вимогу, на час укладання договорів банківського вкладу № 518405/2013 від 24 січня 2013 року та № 764531/2014 від 25 березня 2014 року вже існували.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» для визнання договорів нікчемними, відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не були досліджені Правила відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк, викладені у письмовій формі, про встановлення нікчемності яких вона позивалася, не впливають на висновки суду першої інстанції.

Порядок доступу до зазначених Правил сторони узгодили у договорах банківського вкладу, якими обов'язок банку надавати Правила у письмовому вигляді, або, що ці Правила є невід'ємною частиною договору, не передбачено.

Доводи апелянта, що її вимоги про повернення вкладів не були обліковані відповідачем, спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що суми невиплачених вкладів з нарахованими процентами були перераховані на поточні рахунки позивачки згідно умов Договорів та включені в загальну суму відшкодування, гарантованого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і відшкодування моральної шкоди.

Вказаними нормами не передбачено відшкодування моральної шкоди за наявності правовідносин, що склалися між сторонами; не передбачають такої відповідальності банку і положення укладених між сторонами договорів банківського вкладу.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на недотримання судом першої інстанції норм процесуального законодавства при ухваленні рішення та невідповідності рішення суду вимогам ст. 215 ЦПК України, зокрема, не зазначення у вступній частині предмету позову, не відображення в описовій частині рішення уточнених позовних вимог разом із сумами по кожній позовній вимозі, порушення рівності сторін та принципу загальності, колегією суддів як підстави для скасування по суті правильного рішення не приймаються.

Як убачається з матеріалів справи, права позивачці судом першої інстанції роз'яснювалися та вона мала можливість ними скористатися, що підтверджується поданням уточнених позовів, клопотань про витребування доказів, які судом були задоволені.

Інші учасники процесу, які не брали безпосередньо участі у судових засіданнях, скористалися своїм правом надіслання письмових пояснень або заперечень на позов, які наявні в матеріалах справи.

Рішення суду першої інстанції є таким, що відповідає обставинам справи та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді