АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4747/15 Головуючий 1 інст. - Жорняк О.М.
Справа № 619/4430/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи Комунальне підприємство (КП) «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради», КП «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство», служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визнання угоди на приватизацію квартири дійсною та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_3

звернулись до суду з позовом до дочки ОСОБА_5 про визнання дійсною укладеної між ними угоди на приватизацію двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в селищі міського типу Солонтцівка Дергачівського району Харківської області та визнання за ними ( позивачами) право власності за кожним на ? частини вказаної квартири.

В обгрунтування позову посилалися на те, що вказана квартира була надана 22.02.2010р. ОСОБА_5 зі складом сім'ї чотири особи ( її, дочку та батьків) на підставі ордера, виданого виконкомом Солоницівської селищної ради

23.12.2011 року вони ( повнолітні члени сім'ї) звернулися до КП «Солоницівське

ПТМ» із заявою про передачу їм вказаної квартири у приватну власність та почали готувати пакет відповідних документів.

Позивачі зазначали, що розпорядженням органу приватизації за № 3382 «П» від

10.02.2012 року заява була задоволена, вищевказана квартира передана їм у приватну власність, і вони отримали на це житло технічний паспорт.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 платіжним дорученнями через відділення ВАТ

«Ощадбанк» перерахували кошти до КП «Солоницівське ПТМ » з оформлениям документів по приватизації квартири. Такі ж платіжні доручення мали донька ОСОБА_5 та неповнолітня онука.

28.02.2012 року органом приватизації їм видано свідоцтво про право власності по 1/4 частини спірної квартири, однак зареєструвати право власності в КП БТІ вони не могли у зв'язку з зникненням документів, від поновлення яких ОСОБА_5 відмовилася.

Представник відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6 позов не визнав, посилаючись на відсутність згоди відповідача на приватизацію квартири.

Розгляд справи відбувся за відсутності третіх осіб.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3

відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просять скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову.

Зазначають, що районним судом не вказано причин відмови у задоволенні їх позову та не враховано, що вони надали докази щодо згоди всіх повнолітніх членів сім'ї на приватизацію квартири та поетапно виконали всі умови по оформленню приватизації. Зникнення документів у зв'язку з небажанням відповідача мати на праві приватної власності квартиру призвело до розгляду надуманого ОСОБА_5 позову про визнання їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто згоди на приватизацію спірної квартири, оскільки після подання сторонами до КП «Солоницівське ПТМ» заяви про приватизацію квартири ОСОБА_5 подалі відмовилася від цього наміру.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XІІ) наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі вселилися до спірної квартири на підставі ордера № 1077 від 22.02.2010 р., виданого на їхнє ім'я, та були в установленому законом порядку зареєстровані за відповідною адресою.

23.12.2011 року сторони звернулися до КП «Солоницівське ПТМ» з заявою

про передачу їм квартири у приватну власність і розпорядженням органу приватизації за № 3382 «П» від 10.02.2012 року заява була задоволена.

Однак право власності сторін на спірну квартиру не зареєстровано в установленому законом порядку, оскільки ОСОБА_5 відмовилася від подальшої приватизації квартири.

28.03.2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 платіжним дорученнями

через відділення ВАТ «Ощадбанк» перераховані кошти до КП «Солоницівське ПТМ ».

Однак ОСОБА_5 не заповнила приватизаційне платіжне доручення для використання житлового чеку.

Зазначені обставини не оспорювалися позивачами та їх представником як в суді першої так і апеляційної інстанції.

В рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) зазначено, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Оскільки ОСОБА_5 не використала свій житловий чек для приватизації житла, відмовилася від подальшої приватизації спірної квартири, доводи апелянтів про те, що між ними та ОСОБА_5 було досягнуто згоди на приватизацію спірної квартири, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: