Справа № 291/68/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі :

головуючого - судді Нейла В. М.

при секретарі - Геворковій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Ружині справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № K2ХRRX02700018 від 26.05.2007 року ОСОБА_1 26.05.2007 року отримав кредит у розмірі 1606.77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку забор-гованості, за кредитом.

Згідно статей 526, 527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а пози-чальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.10.2014 року має заборгованість - 15696,05 грн., яка складається з наступного:

1208,06 грн. - заборгованість за кредитом; 6446,71 грн. - заборгованість по процентам за корис-тування кредитом; 236,22 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 7805,06 гри, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Позивач зазначає, що від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 5733,96 грн, яка була задоволена заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 27.11.2009 року, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а різниця становить 9962,09 грн.Відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500.00 грн. - штраф (фіксована части-на), 498,10 грн. - штраф (процентна складова), а сума заборгованості до стягнення становить 10960,19 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просить роз-глянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

В судове засідання відповідача не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає повністю, просить застосувати строк позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.05.2007 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту у розмірі 1606.77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку за-боргованості за кредитом на строк, відповідно п.6.1 до повного виконання сторонами зобо-в'язання.

Відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 27.11.2009 року з відповідача ОСОБА_1 було стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» заборго-ваність по вищевказаному кредитному договорі в сумі 6520.66 грн.. Як вбачається з мотивува-льної частини вищевказаного рішення сума заборгованості за кредитним договором, яку просило стягнути ЗАТ КБ «Приват Банк» становила 6520.66 грн., яка складається з наступного:

1208,06 грн. - заборгованість за кредитом; 3002.13 грн. - заборгованість по процентам за корис-тування кредитом; 236,22 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1287.55 грн, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В позовній заяві від 22.01.2015 р. зазначено, що від суми заборгованості (15696.05 грн.) віднялася частина суми в розмірі 5733,96 грн. зі всієї суми 6520.66 грн., яка була задоволена рішенням Ружинського райсуду від 27.11.2009 року і сума заборгованості стала 9962,09 грн..

Таким чином, правовідносини між сторонами регулюються ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів » кредитодавцю забо-роняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Офіційне тлумачення статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надано також у Рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг).

Згідно ч.1ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Доказів про вчинення боржником в межах позовної давності будь-яких дій, що свідчать про визнання ним свого боргу (сплата будь-якого платежу, надання банку письмової заяви про визнання боргу тощо), як і доказів на підтвердження поважності пропущення строку позовної давності, позивачем не надано, а тому відсутні підстави для переривання перебігу позовної давності та визнання поважними причин її пропущення відповідно до ст.ст.264, 267 ЦК України.

За положеннями ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно п.6.1кредитного договору № K2ХRRX02700018 від 26.05.2007 року договір на-бирає чинності з моменту підписання даного договору обома сторонами і діє до повного вико-нання сторонами. Договір укладено 26.05.2007 року, рішенням Ружинського райсуду від 27.11.2009 року з відповідача ОСОБА_1 було стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приват Банк» заборгованість по вищевказаному кредитному договорі в сумі 6250.66 грн., в яку входить і за-боргованість по тілу кредиту. З вищевказаного вбачається, що договорні відносини були при-пинені.

Таким чином, оскільки позов про стягнення заборгованості за цим договором подано до суду 22.01.2015 року, тобто, поза межами строку позовної давності, тому у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 256,1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про прак-тику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст.88, 209,212,213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголо-шення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. М. Нейло.