АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8597/15 Справа № 201/6170/15 Головуючий у 1 й інстанції - Черновський Г.В. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, звільнення майна з-під арешту, закриття виконавчого провадження,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис № 4411 від 27 грудня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200 327,14 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також скасувати арешт, накладений на його квартиру АДРЕСА_1, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 46798192 від 10 березня 2015 року, винесеної Красногвардійським ВДВС Дніпропетровського МУЮ та закрити виконавче провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2005 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № DNH4KP11411298 від 08 вересня 2005 року у форміі заяви позичальника, відповідно до умов якого позичальник отримав споживчий кредит у сумі 8 165,30 грн. строком до 08 вересня 2006 року зі сплатою заборгованості за користування кредитними коштами в сумі 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

27 грудня 2014 приватним нотарусом ДМНО Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4411, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 200 327,74 грн., яка складається із заборгованості за кредитним договором у розмірі 198 627,74 грн. в період з 08 вересня 2005 року по 16 грудня 2014 року, з яких: основний борг - 8165,30 грн., сума заборгованості по відсоткам - 52 731,39 грн., пеня - 127 796,40 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (відсоток від суми боргу) - 9 434,65 грн., а також витрати, пов'язані з вчиненням виконавчого напису в сумі 1700 грн.

На підставі зазначеного документу, 10 березня 2015 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову № 46798192 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200 327,74 грн., а постановою від цієї ж дати накладено арешт на все майно, що належить боржникові, а саме: квартиру АДРЕСА_1, в межах суми звернення стягнення - 200327,74 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що виходив виконавчий напис відповідає вимогам чинного законодавства.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Зі справи вбачається, що виконавчий напис був вчинений на підставі наданих нотаріусу ПАТ КБ «Приватбанк» документів, а саме: кредитного договору № DNH4KP11411298 від 08 вересня 2005 року у форміі заяви позичальника, виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором станом на 08 грудня 2014 року, а також письмової вимоги про усунення порушень за зазначеним кредитним договором без підтвердження її отримання боржником.(а.с.26-29)

Вчиняючи, 27 грудня 2014 року, виконавчий напис, нотаріус не звернула уваги на те, що з дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, оскільки строк дії кредитного договору встановлений до 08 вересня 2006 року.

Крім того, подані ПАТ КБ «Приватбанк» документи не підтверджують безспірність заборгованості за кредитом. Зокрема, банком була представлена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором станом на 08 грудня 2014 року, тоді як оспорюваним виконавчим написом така заборговність була стягнута за період з 08 вересня 2005 року по 16 грудня 2014 року.

Вказані положення закону та обставини справи залишились поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що виконавчий напис від 27 грудня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 4411, вчинений приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200327,74 грн. слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовних вимог про скасування арешту, накладеного на квартиру боржника під час проведення виконавчих дій, та закриття виконавчого провадження, то ці вимоги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дане питання повинно бути вирішене виконавчою службою в порядку п.4 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» за відповідною заявою боржника.

Вирішуючи питання стосовно розподілу судових витрат між сторонами, колегія суддів виходить з положень ч.1 ст. 88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виконавчий напис від 27 грудня 2014 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований в реєстрі за № 4411, про стягнення з ОСОБА_2 200 327,74 грн. на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» визнати таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: