Справа № 296/8542/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалота К.В.,

за участю: секретаря судового засідання Тузенко А.О.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Житомира в особі ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, у якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, на квартиру АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовувався тим, що з 08.08.1970 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який 27.04.2014 року помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка була набута у власність шляхом сплати до кооперативу пайових внесків у період протягом 1984-1993 років, однак свідоцтво про право власності на вказану квартиру не оформлялося та не реєструвалося.

Посилаючись на те, що померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, а позивач є такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та після його смерті звернулися до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на квартиру, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру, у звязку з чим просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада явку свого представника в судове засіданні не забезпечив, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, поданий позов не визнав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 8 серпня 1970 року ОСОБА_3 та Мартиненко (після одруження ОСОБА_3) ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АБ №158504 від 08.08.1970 (а.с. 6).

27 квітня 2014 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №239572 від 28.04.2014 (а.с.7).

З наявної в матеріалах справи довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Космос» від 14.04.2015 р. №243 вбачається, що пай за квартирою № 196 по вул. Бориса Тена, 102 у м.Житомирі виплачений у повному обсязі, перший пайовий внесок був сплачений в 1984 р., остання сплата у травні 1993 р. (а.с. 11)

Відповідно до довідки КП "Житомирського обласного міжміського бюро технічної інвентаризації" ОСОБА_2 обласної ради від 31.07.2014 р. №4520 за матеріали інвентаризаційної справи №15072 право власності на нерухоме майно за адресою: м. Житомир, вул. Бориса Тена, 102. кв. 196 не зареєстровано (а.с.12).

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII "Про власність" член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Крім того, як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 18 вересня 1987 року № 9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи", пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

З огляду на викладене, враховуючи, що пайові внески за спірну квартиру були сплачені в період сумісного проживання позивача та її померлого чоловіка ОСОБА_3 та перебування у спільному шлюбі, суд дійшов висновку, що квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_1 та померлому ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_3 є його дружина - ОСОБА_1, яка на день смерті чоловіка проживала разом з ним у квартирі АДРЕСА_2, що стверджується довідкою ОСББ „Надія-102" від 17.03.2015 № 51 (а.с. 10).

Згідно листа Першої житомирської державної нотаріальної контори від 18.09.2015 р. №1808/01-09 вбачається, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 34).

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої житомирської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 №673/02-31 від 14.04.2015 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_3 у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 13).

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що спадкодавець повністю вніс пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2, а також те, що зазначена квартира належала ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та відсутність підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3

У визнанні права власності на іншу частки спірної квартири АДРЕСА_3 за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказане майно на час відкриття спадщини не належала спадкодавцю, а тому не може бути успадкована в силу ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат та беручи до уваги, що встановити точну ціну позову неможливо, суд на підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України визначає розмірі судового збору у сумі 487 грн. 20 коп., та враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., а позовні вимоги позивача задоволено частково у розмірі половини від предявлених вимог, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для присудження судового збору на користь жодної зі сторін.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, загальною площею 65,43 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті 27 квітня 2014 року чоловіка ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота