Справа № 369/414/15 Головуючий у І інстанції Усатов Д.Д.
Провадження № 22-ц/780/4708/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 24 21.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року у справі за позовом Моторно (транспорного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 21 грудня 2011 року, близько 11 години 35 хвилин на вул. Дачній в с. Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області, з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 не мав договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вина ОСОБА_2 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року.

23 грудня 2011 року потерпілий у дорожньо-транспортній пригоді повідомив МТСБУ про страховий випадок та 12 січня 2012 року з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ з заявою, в якій просив перерахувати суму збитків на рахунок СТО ТОВ «Ніколь-Моторс», яка, відповідно до висновку № 6756 експертного дослідження від 26 грудня 2011 року склала 49 095,25 грн та була перерахована позивачем на рахунок ТОВ «Ніколь-Моторс», що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 13 січня 2012 року.

13 січня 2012 року, МТСБУ, на адресу ОСОБА_2 було направлено лист про добровільне врегульування спору з потерпілою в дорожньо-транспортній пригоді особою, проте, вказаний лист повернувся позивачу без вручення ОСОБА_2

За таких обставин, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь МТСБУ 49 059,25 грн. відшкодування понесених витрат та стягнути судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року, ухвалити по справі нове рішення про відмову МТСБУ в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року ухвалене з порушенням норм матеріального права, при вирішення спору, суд, не встановив обставин, що мають значення для справи, не дав їм належної правової оцінки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 1191 ЦК Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

В пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вказано, що водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди , зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно з абзацом «ґ» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1ЦС14, Верховним Судом України зроблено правовий висновок по даній категорі справ, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 21 грудня 2011 року, близько 11 години 35 хвилин на вул. Дачній в с.Стоянка, Києво-Святошинського району, Київської області з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Зазначені обставини підтверджуються постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 грудня 2011 року, за якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, та притягнений до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ці самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

23 грудня 2011 року потерпілий повідомив позивача про страховий випадок та 12 січня 2012 року з метою отримання відшкодування звернувся в МТСБУ, де просив перерахувати суму збитків на СТО ТОВ «Ніколь-Моторс».

У зв»язку з чим, 13 січня 2012 року, відповідно до наказу МТСБУ № 06 потерпілій особі, у скоєній 21 грудня 2011 року дорожньо-транспортній пригоді, позивачем було перераховано на рахунок СТО ТОВ «Ніколь-Моторс», згідно висновку № 6756 експертного дослідження від 26 грудня 2011 року 49 059,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 28 від 13 січня 2012 року.

На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 не мав договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивачем було надіслано відповідачу досудову вимогу щодо добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу. Проте, вимоги позивача виконані ОСОБА_2 не були.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог МТСБУ.

Так як суд першої інстанції розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив обставини справи, надані докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень закону при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: