Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/909/14-ц Головуючий у 1-й інст. Кравчук В. П.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору №б/н від 23.05.2006р. на загальну суму 31244,17грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4896,85грн., % - 24383,31грн., штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (%складова) - 1464,01грн. Зазначав, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 23.05.2006р. отримав кредит у розмірі 4900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на суму залишку заборгованості за користування кредитом. В порушення умов договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав.

Заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредитному договору №б/н від 23.05.2006р. у сумі 31244,17грн. і 1212,44грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що з наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 30.06.2014р. вбачається, що строк погашення заборгованості за кредитним договором настав 13.06.2006р. Таким чином, з моменту прострочення сплати заборгованості - 30.06.2006р. до моменту звернення банку з позовом строк позовної давності сплив. Заяву про застосування строку позовної давності можливості подати не мав, оскільки не був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2006р. відповідач за договором б/н отримав кредит у розмірі 4900грн. за умови сплати 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за укладеним договором відповідач виконував не в повній мірі, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Відповідач погодився, що стверджується його підписом, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Даних про те, що кредитний договір визнаний недійсним, у справі немає.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма та порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі

Викладені в тексті договору його істотні умови, права та обов'язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, що підтверджується його підписом відповідачем.

Зазначене свідчить про відповідність договорів вимогам ст. 203 ЦК України.

Розмір заборгованості відповідач не оспорює.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з п.6 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009р. №14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст.212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст.58,59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд забезпечив позивачам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків.

Є безпідставним посилання апелянта на пропуск Банком строку звернення до суду. Із наданих банком довідки та інформації про карту/рахунок ОСОБА_1 вбачається, що він отримав карту «Універсальна» зі строком дії до травня 2013р. Відповідач цю обставину не спростував, кредитну картку для огляду не надав, до Банку із питанням про можливе мирне урегулювання спірних правовідносин не звертався. Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Судове рішення постановлено з дотриманням вимог ст.ст.524,526,533,1054 ЦК, а також положень процесуального права. Суд першої інстанції дав відповіді на всі доводи сторін, не порушивши вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення судом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і на законність оскаржуваного рішення не впливають.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: