Справа № 297/1688/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів - Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду від 28 серпня 2015 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсними договорів, -

у с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції (а.с. 6-7) було заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо продажу, дарування чи відчуження на користь інших осіб квартири № 1 та земельних ділянок № 1 та № 2 по вул.Лисенка, 15 у м.Берегово до вирішення даної справи по суті.

В апеляційній скарзі (а.с. 9-12) ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Зазначає, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст.151 ЦПК України, оскільки клопотання про забезпечення позову було заявлено в самій позовній заяві, в ньому не зазначено причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Крім того, спосіб забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Вказує на те, що його представник у судовому засіданні просив покласти на позивача обовязок щодо внесення на депозитний рахунок Берегівського районного суду застави з метою запобігання зловживанню забезпеченням позову, однак останнім цього зроблено не було.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова Пленуму ВСУ), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.151, ч.3 ст.152 ЦПК України, обґрунтовано виходив з того, що оскільки позивачем заявлені вимоги про визнання недійсними договорів дарування квартири та земельних ділянок, то вимога про забезпечення позову у вигляді заборони відчуження майна є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Доводів, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Крім того, відповідно до п.10 Постанови Пленуму ВСУ заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Покладення на позивача обовязку внесення застави на депозитний рахунок суду, достатньої для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, відповідно до ч.4 ст.153 ЦПК України, є правом, а не обовязком суду.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Берегівського районного суду від 28 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7