У Х В А Л А

Справа № 183/2164/15

№ 2-з/183/74/15

28 вересня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк В.В,

при секретарі Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій в якості забезпечення позову просить накласти арешт на ? частину квартири № 11, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Новотроїцьке, вул. Герасименко, 92-в, що належить відповідачці, де вона зареєстрована і мешкає.

Заява мотивована тим, що ? частина вищевказаної квартири належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачці ОСОБА_3 У звязку з тим, що відповідачка всіма засобами намагається ухилитися від цивільно-правової відповідальності шляхом передачі належного їй майна у власність третім особам, що може зробити неможливим виконання рішення суду, а також відсутністю у неї іншого майна або грошових коштів, на які в подальшому може бути звернене стягнення.

Сторони, у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в судове засідання не викликалися, у звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали позову, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не обґрунтована, а тому не підлягає задоволенню, оскільки суду не надані відомості, стосовно власника даної квартири, її вартості, що позбавляє суд можливості визначити відповідність і співрозмірність виду і розміру забезпечення позову з позовними вимогами, адже позовні вимоги випливають із зобовязальних правовідносин. Крім того, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про можливість відчуження відповідачем вищевказаної квартири, і що дійсно вона належить на праві власності відповідачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області, протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі її постановлення без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Березюк