Справа № 487/7506/14-ц
Провадження № 2/487/129/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, зобов'язання внести запис до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" про визнання незаконним та скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення, поновлення на посаді Головного спеціаліста Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна", стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2014 року до дня поновлення на роботі, 2500 грн. моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

В подальшому позивач уточнила свої вимоги, просила визнати незаконним та скасувати розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про її звільнення без поновлення на роботі, зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки про скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про її звільнення, оскільки 15.09.2014 року працевлаштувалась на роботу у Спортивну школу №5 м. Миколаєва на посаду заступника директора, тому не бажає поновлюватися на попередньому місці роботи, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2014 року по 14.09.2014 року у розмірі 4413,24 грн., 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, підтвердили обставини викладені у позові, просили позов задовольнити в повному обсязі,

В судовому засіданні представник відповідача уточнені позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення вимог в частині визнання незаконним та скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення без поновлення на роботі, зобов'язання внести запис до трудової книжки про скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення без поновлення на роботі, в іншій частині вимог просив відмовити з посиланням на те, що на теперішній час відсутнє фінансування МООФСТ "Україна", у зв'язку з чим виконати рішення в подальшому буде неможливим. Крім того, незаконне звільнення позивача пов'язане з протиправним діянням Маркова В.О., тому позовні вимоги в частині матеріальних стягнень слід пред'являти саме до Маркова В.О.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, ОСОБА_2 15.10.2012 року була прийнята на посаду головного спеціаліста Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" на підставі розпорядження №12-к від 15.10.2010 року.

26.06.2014 року головою Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" Марковим В.О. позивачу було видано та вона ознайомлена з розпорядженням №15-к про її звільнення за систематичне невиконання службових обов'язків та порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП та внесено запис №38 від 26.06.2014 року про її звільнення до трудової книжки.

Відповідно до ст. 40 ч.1 п. 3 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У розпорядженні №15-к від 26.06.2014 року про звільнення ОСОБА_2 причинами звільнення зазначено: акт про передачу матеріальних цінностей від 14.03.2014 року, акт про відсутність на робочому місці від 08.05.2014 року, акт про відсутність на робочому місці від 25.06.2014 року, акт про відсутність трудових книжок, особової справи від 28.05.2014 року. А також було зазначено, що у зв'язку з відсутністю на робочому місці без поважних причин 17.03.204 року з 09.00-13.00 годин, 08.05.2014 року з 14.00-17.00 годин ОСОБА_2 оголошена догана.

Про накладення дисциплінарного стягнення (догани) позивач дізналась лише 26.06.2014 року під час ознайомлення з розпорядженням про звільнення та в порушення вимог ст. 149 ч.4 КЗпП України ОСОБА_2 не була повідомлена про оголошення неї догани під розписку та від неї не вимагались письмові пояснення щодо обставин відсутності на роботі.

При цьому, також в розпорядженні №15-к від 26.06.2014 року не зазначені чітко обґрунтування звільнення, а саме не вбачається з якої саме підстави звільнено працівника.

Крім того, ОСОБА_2 було звільнено з роботи без належного узгодження із профспілковим комітетом, членом якого є позивач, відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України.

Так, подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою, а за бажання працівника від його мені може виступати інша особа, у тому числі і адвокат. Якщо працівник або його представник не звилися на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного ч.2 т. 42 КЗпП України. У раз повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

У даному випадку падання відповідачем до профспілкового комітету направлено 25.06.2014 року, а рішення вже прийнято наступного дня 26.06.2014 року, при цьому позивач на засіданні профспілкового комітету не викликалась взагалі, що його грубим порушенням вимог чинного трудового законодавства.

Крім того, роботодавець намагався покласти на ОСОБА_2 обов'язкі, які не відповідають її посадової інструкції, а саме: облік, зберігання та ведення трудових книжок, що не відносяться до її посадових обов'язків як головного спеціалісти.

Таким чином, суд приходить до переконання, що звільнення позивача було незаконним, а розпорядження №15-к від 26.06.2014 року таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні в частині визнання незаконним та скасувати розпорядження №15-к від 26.06.2014 року Голови Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" Маркова В.В. про звільнення ОСОБА_2 та зобов'язання відповідача внести запис до трудової книжки про скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення ОСОБА_2 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_2 не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем та з 15.09.2014 року працевлаштувалась до Спортивної школи №5 м. Миколаєва, на посаду заступника директора. Проте, не зважаючи на те, що позивач не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем, вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, підлягають задоволенню і вимог позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 26.06.2014 року по 14.09.2014 року, розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановлю Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року та на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 4413,24 грн. ( 93,24 грн. за червень+1760 грн. і 1760 грн. за липень і серпень+ 800 грн. за вересень), без врахування податків та обов'язкових платежів.

Також, позивач зазначала, що неправомірними діями відповідача щодо її незаконного звільнення та внесення запису у трудову книжку, вона зазнала душевних хвилювань, фізичних страждань, внаслідок чого виникло загальне погіршення здоров'я, а також неможливості продовження активного суспільного життя в сфері фізичного виховання дітей та молоді, втрати стосунків та довіри на роботі, звичного кола спілкування, порушення звичайного способу життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500 грн. то в її задоволенні слід відмовити, оскільки суд вважає, що моральні страждання позивача компенсуються шляхом відновлення її порушеного права - визнанням незаконним та скасувати розпорядження №15-к від 26.06.2014 року Голови Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" Маркова В.В. про її звільнення та стягнення з відповідача середнього заробітку з час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині того, що позовні вимоги в частині матеріальних стягнень слід пред'являти саме до Маркова В.О., який своїми неправомірними діями незаконно звільнив позивача, оскільки визнання відповідачем вимог щодо визнання незаконним та скасувати розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення позивача, не звільняє їх від обов'язку відшкодування ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, оскільки вони протирічать дослідженим матеріалам справи.

Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, від якого був звільнений позивач, при зверненні до суду з позовом, виходячи з вимог майнового та немайнового характеру у розмірі 730,80 грн. та з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" про визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення, зобов'язання внести запис до трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження №15-к від 26.06.2014 року Голови Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" Маркова В.В. про звільнення ОСОБА_2.

Зобов'язати Миколаївську обласну організацію фізкультурно-спортивного товариства "Україна" внести запис до трудової книжки ОСОБА_2, про скасування розпорядження №15-к від 26.06.2014 року про звільнення ОСОБА_2.

Стягнути з Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4413,24 грн., без врахування податків та обов'язкових платежів.

Стягнути з Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" на користь ОСОБА_2 600 грн. судові витрати.

Стягнути з Миколаївської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Україна" на користь держави судові витрати у розмірі 730,80 грн.

В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у строк і порядок, встановлений ст. ст. 294.296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина