Номер провадження: 22-ц/785/7459/15
Головуючий у першій інстанції Парій І. О.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. З березня 2012 року шлюбні відносини між ними припиненні, сторони проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Також позивачка зазначила, що для фізичного та духовного розвитку дитини є потреба в одягу, харчуванні, неповнолітній син хворіє, а тому потребує амбулаторного обстеження та лікування, дитину часто необхідно возити на обстеження та консультації в Одеську обласну дитячу клінічну лікарню, що потребує значних коштів. Позивачка не має коштів для забезпечення дитини в повній мірі, а оскільки відповідач працює, інших аліментних зобов'язань він немає, інших дітей немає, батьків інвалідів на утриманні також немає, позивачка вважає що він спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, також позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в сумі 400 гривень щомісячно, в зв'язку з хворобою сина.

Позивачка та її представник у судовому засідання свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги позивачки частково, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі 550 гривень, а в стягненні додаткових витрат на лікування дитини позивачці відмовити.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на медичне обстеження, лікування неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в розмірі 400 гривень щомісячно.

В решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду не в повній мірі, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Згідно рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 25 квітня 2012 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.7).

З 2012 року шлюбні відносини між сторонами припиненні, сторони проживають окремо один від одного. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Крім того неповнолітній ОСОБА_4 часто хворіє, перебуває на амбулаторному обстеженні та лікуванні. Позивачка має малий дохід, а відповідач працює та має заробіток. З таких підстав позивачка вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом.

У зв'язку з вищевикладеним, суд обґрунтовано визначив аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Однак в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Обставини, на які посилається позивачка як на підставу задоволення її позовних вимог в частині участі відповідача у додаткових витратах на дитину і стягнення з нього 400 гривень щомісяця, не є підставами для задоволення позовних вимогу цій частині, оскільки не відповідає вимогам статті 185 СК України, а саме, для підтвердження позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину, позивачкою був наданий лист з випискою хвороб дитини, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_4 хворів періодично з 02 вересня 2013 року по 07 листопада 2014 року (а.с. 50-51, 120), але на підтвердження витрат на лікування позивачкою були надані квитанції про придбання ліків за 2015 рік, інших квитанцій на придбання ліків в матеріалах справи не має.

З врахуванням наведеного, відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, апеляційний суд змінює рішення суду в частині визначення розміру аліментів та способу виконання відповідачем обов'язку утримувати дитину.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 05 червня 2015 року - в частині стягнення додаткових витрат на дитину - скасувати, ухвалити в цієї частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва