Справа № 199/5507/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий-суддя Сенчишин Ф.М.

При секретарі Карабань А.Є.

За участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за обєднаними в одне провадження позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про визнання суми боргу незаконною і її скасування, зобовязання повернути кошти, стягнуті без достатньої правої підстави, та зустрічними позовними вимогами ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Коменергосервіс» ДМР (а.с. 1-5), за яким просить суд:

-визнати суму нарахованого їй боргу тарифу на опалення та гаряче водопостачання в розмірі 4263,78 грн. за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року підприємством «Коменергосервіс» незаконною та її скасувати;

-зобовязати КП «Коменергосервіс» повернути їй на її пенсійний рахунок незаконно стягнуті кошти в розмірі 1153,90 грн., які стягувалися виконавчою службою з грудня 2014 року по липень 2015 року включно по судовому наказу № 2-н-153/11 від 04 лютого 2011 року, який було скасовано ухвалою АНД суду від 26 червня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовуються тим, що 04 лютого 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано судовий наказ № 2-н-153/11 про стягнення з неї боргу в розмірі 4263,78 грн. 26 червня 2015 року ухвалою суду зазначений наказ було скасовано, але з грудня 2014 року виконавча служба почала проводити стягнення з пенсії позивачки і по липень 2015 року з її пенсії на користь відповідача було утримано 1153,90 грн. Позивачка стверджує, що нарахована їй сума боргу в розмірі 4263,78 грн. є незаконною, оскільки нарахування здійснювалося за тарифами, затвердженими рішенням Дніпропетровської міської ради № 2706 від 29 жовтня 2009 року, яке постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду визнане незаконним та не чинним. Позивачка просить врахувати суд, що в період з грудня 2007 року по липень 2011 року вона взагалі не мала засобів до існування, оскільки була незаконно звільнена з роботи і чекала поновлення на посаді (справа розглядалася 4 роки). За таких обставин, позивачка не мала фізичної можливості сплачувати по комунальним тарифам, навіть якщо б вони були законними.

КП «Коменергосервіс» ДМР звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 (а.с. 30-32), за яким, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог (а.с. 115) просить суд стягнути з останньої на їх корить заборгованість по оплаті за централізоване теплопостачання та гаряче водопостачання за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року в розмірі 3109,88 грн. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовуються тим, що КП «Коменергосервіс» ДМР є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпропетровська з 01 жовтня 2009 року з покладенням на підприємство функцій транспортування та постачання теплової енергії, на підставі чого КП «Коменергосервіс» ДМР надає теплову енергію та гаряче водопостачання у квартиру № 140 будинку № 17 по пр. імені Газети «Правда» м. Дніпропетровська, відповідальним квартиронаймачем якої у період з 01 листопада 2009 року по теперішній час є ОСОБА_1 Остання повинна вносити плату за отримані послуги не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. Проте, плату за зазначені послуги відповідачка здійснює лише у межах наданих державою субсидій починаючи з 01 грудня 2011 року, у звязку з чим утворилася заборгованість за надані послуги. За підрахунками КП «Коменергосервіс» ДМР, за період 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року розмір заборгованості склав 4263,78 грн. Разом з тим, станом на 01 вересня 2015 року сума боргу зменшилася на 1153,90 грн. за рахунок утриманих за судовим наказом сум із пенсії ОСОБА_1 Залишок заборгованості становить 3109,88 грн.

Ухвалою суду від 12 серпня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов КП «Коменергосервіс» ДМР обєднані в одне провадження.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали в повному обсязі власні позовні вимоги і доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються, та заперечили проти задоволення зустрічного позову КП «Коменергосервіс» ДМР. Наполягають на тому, що КП «Коменергосервіс» ДМР пропустило строк позовної давності. Також, ОСОБА_1 стверджує, що за її підрахунками, вона та відділ субсидій переплатили позивачеві навіть більше нарахувань і ніякої заборгованості на цей час немає взагалі.

В суді представник КП «Коменергосервіс» ДМР ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі зустрічні позовні вимоги та фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються. Заперечила проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Заперечення обґрунтувала тим, що дійсно, постановою суду від 24 грудня 2014 року було визнано незаконним та не чинним з 24 грудня 2014 року рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 2706 «Про тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, що надаються КП «Коменергосервіс» та ТЕС ВАТ «Дніпроенерго». Разом з тим, акти Виконкому Дніпропетровської міської ради є обовязковими для виконання з часу набрання ними чинності і обовязок їх виконувати припиняється з моменту визнання їх незаконними, що відповідає вимогам ст. 58 Конституції України про дію актів у часі. Таким чином, в період з 01 листопада 2009 року по 01 листопада 2011 року тариф, встановлений рішенням Дніпропетровської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 2706, діяв та був обовязковим для виконання. Щодо посилання ОСОБА_1 на застосування строку позовної давності, зазначає, що в матеріалах справи наявна ухвала суду від 26 червня 2015 року про скасування судового наказу від 04 лютого 2011 року № 2-н-153/11, таким чином має місце переривання перебігу позовної давності з 04 лютого 2011 року по 26 червня 2015 року.

На підставі досліджених письмових доказів судом встановлені наступні фактичні обставини:

До позову додана копія довідки КП «ЖЕП № 19» (а.с. 15), за якою позивачка ОСОБА_1 є основним наймачем квартири № 140 в будинку № 17 по пр. імені Газети «Правда» та є єдиною особою, зареєстрованою в квартирі.

Згідно рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 39/48 від 15 липня 2009 року «Про створення ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради», КП «Коменергосервіс» ДМР є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпропетровська з 01 жовтня 2009 року з покладенням на підприємство функцій транспортування та постачання теплової енергії.

Сторонами визнаний той факт, що позивачка ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які за вказаною адресою надаються відповідачем ОСОБА_4 підприємством «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради. Останнім на зазначену квартиру позивачки відкритий особовий рахунок № 19-204 (а.с. 31-32).

Договір на надання відповідних житлово-комунальних послуг між сторонами у письмовій формі не укладався.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За ст. 219 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає доведеним той факт, що договірні відносини між сторонами виникли, оскільки відповідач надавав позивачці відповідні комунальні послуги, відкрив на квартиру позивачки особовий рахунок, в якому враховує обсяг наданих послуг та нарахування їх вартості, а позивачка зазначені послуги споживала та частково здійснювала їх оплату.

Згідно витягу з особового рахунку (а.с. 40-43), за період з 01 вересня 2009 року по 01 січня 2011 року відповідачем була нарахована заборгованість за надані позивачці послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в загальному розмірі 4263,78 грн., які позивачкою оплачені не були.

19 січня 2011 року КП «Коменергосервіс» ДМР звернулося до суду із заявою (а.с. 141-142) про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_1 вказаної заборгованості.

Сторонами визнаний той факт, що 04 лютого 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська виданий судовий наказ № 2н-153/11, яким з ОСОБА_5 на користь КП «Коменергосервіс» ДМР стягнута заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року у розмірі 4263,78 грн.

За довідкою УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська (а.с. 78), на виконання зазначеного судового наказу з пенсії ОСОБА_1 за період грудень 2014 року липень 2015 року було утримано та перераховано на рахунок КП «Коменергосервіс» ДМР 1153,90 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобовязання КП «Коменергосервіс» повернути їй на її пенсійний рахунок незаконно стягнуті кошти в розмірі 1153,90 грн., суд виходить з того, що позивачка фактично просить суд вирішити питання про поворот виконання судового рішення.

За ч. 2 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Оскільки судовий наказ, за яким з ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти, скасовано, КП «Коменергосервіс» ДМР на підставі ч. 2 ст. 380 ЦПК України зобовязане повернути їй безпідставно стягнене за скасованим судовим наказом і відповідні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання суми боргу незаконною і її скасування та зустрічні позовні вимоги КП «Коменергосервіс» ДМР, суд виходить з наступного.

Сам факт надання відповідачем позивачці послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року сторонами не оспорюється, разом з тим, між сторонами наявний спір щодо визначення тарифів, за якими мало здійснюватися нарахування оплати за надані.

Сторонами визнаний той факт, що при нарахуванні оплати за надані послуги у вказаний період КП «Коменергосервіс» ДМР керувалося тарифами, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 2706 «Про тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, що надаються КП «Коменергосервіс» та ТЕС ВАТ «Дніпроенерго».

Суд враховує, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2014 року у справі № 2а-6421/11 зазначене рішення виконкому міськради визнане незаконним та не чинним з 24 грудня 2014 року.

Позивачка та її представник стверджують, що визнання вказаного рішення незаконним зумовлює і незаконність нарахування оплати за надані послуги в оспорюваний період за тарифами, затвердженими таким незаконним рішенням.

Зазначені доводи судом відхиляються, оскільки суд, визнаючи рішення виконкому міськради незаконним та не чинним саме з 24 грудня 2014 року обґрунтував це тим, що дія регуляторного акту може бути припинена тільки на майбутнє.

У період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 2706 «Про тарифи на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, що надаються КП «Коменергосервіс» та ТЕС ВАТ «Дніпроенерго» було чинним та обовязковим для виконання КП «Коменергосервіс» ДМР.

Таким чином, відповідач у період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року правомірно нарахував заборгованість за надані послуги за тарифами, затвердженими вказаним рішенням виконкому міськради.

Розрахунок заборгованості за вказаний період відповідачем здійснений арифметично правильно.

Відповідно до п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води та теплової енергії плата за надані послуги з централізованого постачання гарячої води справляється з розрахунку на одну особу а з централізованого опалення - згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (обєму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. За п. 18 наведених Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За ст. 67 Житлового кодексу, плата за комунальні послуги, в тому числі теплову енергію, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Житлового кодексу, плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вноситься щомісяця.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02 червня 2005 року, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Оскільки відсутні письмові докази на підтвердження узгодження сторонами строку внесення платежів, судом на підставі оцінених в сукупності п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 67, ч. 2 ст. 68 Житлового кодексу, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг з опалення та гарячого водопостачання є календарний місяць, а плата за послуги повинна вноситися не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачкою визнаний той факт, що заборгованість за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року нею не оплачувалася.

Доводи позивачки щодо переплати наданих послуг ґрунтуються на хибних арифметичних розрахунках та судом відхиляються.

Таким чином, розмір простроченої заборгованості позивачки перед відповідачем за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року становить 4263,78 грн., з яких відповідач просить стягнути з позивачки 3109,88 грн.

Суд враховує посилання позивачки та її представника на пропущення відповідачем строку позовної давності за зустрічним позовом.

Дійсно, згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а за ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідач заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року подав до суду 19 січня 2011 року (а.с. 141), тобто у межах строку позовної давності.

Право на звернення до суду з відповідним позовом згідно вимог ч. 3 ст. 118 ЦПК України у відповідача виникло лише 26 червня 2015 року у звязку із скасуванням судового наказу.

Таке право відповідачем було реалізоване шляхом подання зустрічного позову 12 серпня 2015 року.

Таким чином, КП «Коменергосервіс» ДМР строк позовної давності не пропущений.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачка ОСОБА_1 згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобовязання і згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязана сплатити суму боргу у межах заявлених відповідачем зустрічних позовних вимог.

Доводи позивачки щодо неможливості оплати послуг відповідача за вказаний період через відсутність коштів судом відхиляються, оскільки цивільним законодавством не визначені як підстава для звільнення від оплати комунальних послуг.

На підставі викладеного, зустрічні позовні вимоги КП «Коменергосервіс» ДМР підлягають задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині слід відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що оскільки у межах заявлених позовних вимог питання щодо стягнення з позивачки решти заборгованості за надані послуги за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року (1153,90 грн., які суд зобовязав відповідача повернути позивачці) судом не вирішувалося, відповідач не позбавлений можливості звернутися із відповідним позовом до суду.

Розподіляючи судові витрати, суд враховує, що згідно вимог ч. 2 ст. 381 ЦПК України, за подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. За таких обставин, на підставі ст. 88 ЦПК України розподілу між сторонами підлягають понесені відповідачем та документально підтверджені (а.с. 29, 33) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з позивачки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про визнання суми боргу незаконною і її скасування, зобовязання повернути кошти, стягнуті без достатньої правої підстави - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 підприємство «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з неї за скасованим судовим наказом 1153 (одну тисячу сто пятдесят три) гривні 90 (девяносто) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради:

- заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 листопада 2009 року по 01 січня 2011 року у розмірі 3109 гривень 88 копійок;

- судові витрати з оплати судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок;

а усього стягнути 3353 (три тисячі триста пятдесят три) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий :