Апеляційний суд міста Києва
Справа № 754/4832/14-ц Головуючий у суді першої інстанції: Галась I.A.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1260/2015 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова ОльгаВасилівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

15 липня 2014 року позивач звернулась до суду позовом до відповідачів, в якому просила суд визнати договір купівлі-продажу від 17 грудня 2013р., зареєстрований в реєстрі за №1727 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В. недійсним; повернути майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння, у власність позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона була власником зазначеної квартири. 27 листопада 2013р. вона підписала довіреність на ім'я ОСОБА_6 про розпорядження своїм майном та посвідчила у нотаріуса м. Білефельд Федеративної республіки Німеччина. 10 грудня 2013р. своєю заявою позивач відкликала зазначену довіреність. Повернувшись до Києва, їй стало відомо, що 17 грудня 2013р. спірну квартиру було продано ОСОБА_4, після чого вона звернулася до останньої з проханням повернути квартиру, яка була продана без її згоди, від якої вона дізналась, що 14 березня 2014р. ОСОБА_4 подарувала квартиру ОСОБА_5 Позивач зазначала, що не мала наміру продавати спірну квартиру, а тому вважає, що договір купівлі-продажу кватири від 17 грудня 2013р. є недійсним. Правові підстави позову зазначила ст.ст.203, 215, 216, 640 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-ті особи: ОСОБА_6, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга Василівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння зилишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність. При цьому зазначала, що нею було видано 27.11.2013 довіреність щодо розпорядження майном. Оскільки між нею та ОСОБА_6 виникли різні інтереси та цілі, то 12.12.2013 вона довіреність відкликала, про що поставила до відома ОСОБА_6, направивши повідомлення поштою. Між тим, остання 17.12.2013 продала спірну квартиру проти її волі. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Сторони та 3-і особи, окрім відповідача ОСОБА_5, на неодноразові виклики в судові засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності. .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрутованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до довіреності від 27 листопада 2013р., посвідченої нотаріусом м. Білефельд паном Зекамп, з правом передоручення повноважень іншим особам та зберігає чинність до 26 листопада 2023р., ОСОБА_8(мати) уповноважила ОСОБА_6(дочку) представляти її інтереси з усіма необхідними правами й повноваженнями з питань продажу від її імені, купівлі на її ім'я, обміну, оренди, прийняттям в дар рухомого та нерухомого майна, а також вчинення будь-яких інших дій щодо належного їй рухомого та нерухомого майна.

Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 17 грудня 2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою О.В., зареєстровано в реєстрі за №1727, укладеного між ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1.

На наступний день після купівля квартири, а саме 18 грудня 2013 р. відповідач ОСОБА_4 уклала кредитний договір №436 кредитної лінії з кредитною спілкою «Мікрокредит» та отримала грошові кошти в сумі 275 000 грн. з строком дії договору з 18 грудня 2013 року по 30 грудня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язання за договором в іпотеку була передана спірна квартира. Із прибуткових касових ордерів КС «Мікрокредит» від 28 лютого 2014 р., 06 березня 2014 р. та 14 березня 2014 р. вбачається, що кредитні зобов'язання були сплачені відповідачем по справі - ОСОБА_5

В подальшому, а саме 14 березня 2014 р. відповідач ОСОБА_4 згідно договору дарування подарувала спірну квартиру ОСОБА_5 - відповідачу.

Пред'являючи позов до суду позивач зазначала, що вона, відкликала довіреність видану ОСОБА_6 щодо розпорядження спірною квартирою, про що повідомила останню, а відтак та не мала законних прав на відчуження спірної квартири, а укладення такого договору є порушенням її прав, а тому і звернулася до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 - довірена особа позивача, діяла від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої нотаріально. Про скасування довіреності ні ОСОБА_6, ні відповідачам, ні третім особам не було відомо. Зі змісту вказаної довіреності вбачається, що ОСОБА_6 діяла в її межах.

Статтею 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст.238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Згідно ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

У відповідності до ч.1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Відповідно до положень ч.1 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність.

З огляду на викладене належними та достатніми доказами вручення вказаним особам повідомлення про скасування довіреності можуть бути повідомлення про вручення поштового відправлення рекомендованою поштою або вручення повідомлення про скасування довіреності представнику та третім особам особисто під розписку.

Відповідно до змісту ст. ст. 10,11,58-60 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення наведених норм закону позивачем не доведено, що вона належним чином повідомила ОСОБА_6 про скасування довіреності. Посилання позивача на те, що вона повідомлення про скасування довіреності відправила поштою не є належним та допустимим доказом у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, оскільки будь-які докази про вручення цього повідомлення відсутні. До того ж, судом першої інстанції встановлено, що конверт, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, 12.12.2013р. ОСОБА_8 було направлено ОСОБА_6 на адресу АДРЕСА_2 заяву про скасування довіреності від 27 листопада 2013р., однак даний лист було повернуто відправнику ОСОБА_8, що підтверджується довідкою ф.20, причина повернення "за місцем обслуговування".

Скасування довіреності має юридичне значення для представника та третіх осіб лише в тому випадку, якщо вони були повідомлені про це. Саме тому докази вручення представникові та третім особам повідомлення про скасування довіреності мають визначальне значення при вирішенні спорів щодо дійсності правочинів, вчинених представником після скасування довіреності.

Відповідно до ч.3 ст. 249 ЦК України права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників.

Таким чином, скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту, коли вони довідались або могли довідатись про скасування довіреності . До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя.

Відповідно, всі вчинені представником у цей час правочини є чинними і для довірителя.

Оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_6 на момент вчинення правочину /договору купівлі-продажу/ було відомо про скасування довіреності, то відсутні підстави для визнання зазначеної угоди недійсною, як і витребування майна з чужого незаконного володіння.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цієї спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: