УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,Кафідової О.В., Леванчука А.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Одеська міська рада, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні спільною власністю, виділ частки у спільній частковій власності в натурі та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод у користуванні належною їй частиною будинку АДРЕСА_1, поділити вказаний будинок в натурі між позивачем і відповідачем шляхом виділення у власність ОСОБА_6 двох кімнат площами 22,3 кв. м. та 6,4 кв. м., 2/3 частин веранди, площа якої складає 13,4 кв. м.

Також позивач просила суд призначити у справі будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів поділу будинку.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що спірний будинок належить позивачеві та відповідачеві на праві власності, по Ѕ його частині за кожним. Між ними виникають спори щодо порядку користування спірним майном, відповідач перешкоджає їй користуватися власністю, а тому остання була змушена звернутися до суду із даним позовом, який просила задовольнити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року позов задоволено.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_6 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж », з прибудовою літ. «а»: 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв. м.; II - ванна площею 6,2 кв. м., 1-1 - коридор площею 5,2 кв. м., № 1-4 житлова кімната площею 22,3 кв. м., 1-5 - житлова кімната площею 6,4 кв. м., всього загальною площею складає - 46,6 кв. м., у тому числі житлова - 28,7 кв. м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження № 1-3, 4 - огородження.

Виділено в натурі у власність ОСОБА_7 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж », з прибудовою літ. «а» 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв. м., 1-2 - житлова кімната площею 13,0 кв. м.; 1-3 - житлова кімната площею 11,1 кв. м., загальною площею - 30,6 кв. м., у тому числі житлова - 24,1 кв. м., а також надвірні споруди: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огорожі № 1-3, 4.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на виділені в натурі 60/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що складаються з частини житлового будинку літ. «А- 1ж » , з прибудовою літ. «а» : 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв. м., II - ванна площею 6,2 кв. м., 1-1 - коридор площею 5,2 кв. м., № 1-4 житлова кімната площею 22,3 кв. м., 1-5 - житлова кімната площею 6,4 кв. м., всього загальною площею складає - 46,6 кв. м., у тому числі житлова - 28,7 кв. м., а також 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огородження № 1-3, 4 - огородження, без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З» -гараж.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на виділені в натурі 40/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1, що складаються з частини житлового будинку літ. «А-1ж », з прибудовою літ. «а»: 1/2 частини - веранди І, площею 13,4 кв. м.; 1-2 - житлова кімната площею 13,0 кв. м.; 1-3 - житлова кімната площею 11,1 кв. м., загальною площею - 30,6 кв. м., у тому числі житлова - 24,1 кв. м., а також надвірні споруди: літ. «Ж» - вбиральня, 1/2 частину мощення І, 1/2 частину огорожі № 1-3, 4., без врахування самовільно збудованих приміщень: сараїв «Г», «Е», навіс «Д», «З» - гараж.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію за частину частки у праві спільної часткової власності у розмірі 4 769 грн.

Виділено у користування ОСОБА_7 земельну ділянку площею 377 кв. м., що розташована з приляганням до правої бічної і задньої межі, що включає, в тому числі площу зайняту під частиною будинку і надвірною будовою літ. «Ж» - вбиральня.

Встановлено, що в'їзд на виділену земельну ділянку ОСОБА_7 здійснювати через ділянку загального користування з боку АДРЕСА_1 з організацією окремого в'їзду з пристроєм в'їзних воріт у огородженні фасадної кордону.

Виділено у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 377 кв. м., що складається з двох частин:

I - частина площею 210 кв. м., що розташована з приляганням до фасадної і правої межі земельної ділянки, що включає, в тому числі, площу зайняту під частиною будинку;

II - частина площею 167 кв. м., що розташована з приляганням до лівої і задньої зовнішньої межам.

Встановлено, що в'їзд на земельну ділянку, що виділяється ОСОБА_6, здійснювати через існуючі в'їзні ворота.

Сполучення між частками, що виділяються пропонується здійснювати через ділянку загального користування.

Визначено межі між земельними ділянками, що виділяються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 наступним чином: межа, що відокремлює земельну ділянку, що виділяється у користування ОСОБА_7 встановлюються наступним чином:

- від правої бічної межі земельної ділянки із точки розташованої з відступом 17,38 м. від фасадної межі по прямій лінії довжиною 1,29 м. до зовнішньої стіни будинку літ. «А-1ж»; далі по осях міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною прибудови літ. «а»; поворот праворуч по зовнішній межі зовнішньої стіни прибудови літ. «а» загальною довжиною 3,60 м.; далі по прямій лінії продовження довжиною 1,1 м. до точки розташованої з відступу 2,5 м від лівої бічної межі і 22,70 м. (11,50 + 6,57 + 3,60 + 1,10 ) від фасадної межі; поворот праворуч по прямій лінії довжиною 2,53 м. у напрямку до правої бічної межі; поворот ліворуч по прямій лінії довжиною 33,00 м. до перетину з задньої межі до точки, розташованої з відступом від лівої бічної межі 5,03 м.;

межа, що відокремлює земельну ділянку, що виділяється у користування ОСОБА_6 встановлюються наступним чином:

І - частина площею 210 кв. м., що розташована з прилеглим до фасаду та правої зовнішньої межі земельної ділянки, включаючи у тому числі площу зайняту під частиною будинку, від фасадної межі земельної ділянки із точки розташованої з відступом 2,50 м. від лівої бічної межі по прямій лінії довжиною 11,50 м. до кута зовнішньої стіни прибудови літ. «а» і далі по зовнішній межі прибудови літ. «а» зовнішньої стінки загальною довжиною 6,57 м; поворот праворуч по осях міжквартирних перегородок, що відокремлюють квартири співвласників на всю їх довжину до перетину з зовнішньою стіною будинку літ. «А-1ж», яка орієнтована на праву бічну межу; далі по прямій лінії продовження довжиною 1,29 м. до перетину з правої бічної межею в точці, розташованої з відступом 17,38 м. від фасадної межі;

II - частина площею, 167 кв. м., розташована з приляганням до лівої і задньої зовнішньої межі, від лівої бічної межі земельної ділянки із точки розташованої з відступом 22,70 м. від фасадної межі по прямій лінії довжиною 5,03 м (2,50 + 2,53) у напрямку до правої бічної межі; поворот ліворуч по прямій лінії довжиною 33,00 м. до перетину з задньої кордоном до точки, розташованої з відступом від лівої бічної межі 5,03 м.

Виділено у спільне користування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 земельну ділянку площею 57 кв. м., межі якої встановлюються наступним чином: від фасадної межі земельної ділянки із точки розташованої з відступом 2,50 м. від лівої бічної межі по прямій лінії довжиною 11,50 м. до кута зовнішньої стіни прибудови літ. «а» і далі по зовнішній межі зовнішньої стіни прибудови літ. «а» загальною довжиною 10,17 м. (6,57 + 3,6 ); далі по прямій лінії продовження довжиною 1,1 м. до точки, розташованої з відступом 2,5 м. від лівої бічної межі і 22,70 м. (11,50 + 6,57 + 3,60 + 1,10) від фасадної межі; поворот наліво по прямій лінії довжиною 2,5 м. до перетину з лівою бічної межі до точки, розташованої з відступом 22,7 м. від фасадної межі.

Припинено спільну частку власність між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_7 не перешкоджати ОСОБА_6 користуватись часткою, яка виділена в натурі у житловому будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати, а саме суму державного мита у розмірі 47 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 2 121 грн 12 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали після смерті своєї матері у спадщину кожний по 1/3 частині житлового будинку за АДРЕСА_1, який складається з однієї житлової споруди, житловою площею 39,8 кв. м., позначеною під літ «А», з допоміжними спорудами літ. «Ж» вбиральня, 1 - мощення, № 1-5 - огорожа, розташованих на земельної ділянці площею 527 кв. м. (а. с. 6 т. 1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Одеси від 26 грудня 1989 року була затверджена мирова угода між ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, згідно якої ОСОБА_9 відмовилась від своєї частки у домоволодінні АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а. с. 5 т. 1).

Таким чином, до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшло у власність по 1/6 частки кожному у домоволодінні АДРЕСА_1, тобто вони залишились власниками спірного будинку, з частками по Ѕ за кожним.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 серпня 2013 року експертом запропоновано варіанти поділ будинку в натурі, з урахуванням порядку користування земельної ділянки. При цьому, експертом встановлено, що поділити будинок відповідно до ідеальних часток домоволодіння є неможливим, тому експертом запропонований інший найбільше раціональний варіант поділу будинку в натурі з відступом від ідеальних часток, який враховує порядок користування земельною ділянкою, можливість організації самостійних входів.

Суд першої інстанції при ухваленні у справі судового рішення про задоволення позову керувався нормами ст. ст. 364, 367, 115, 119, 391 ЦК України і виходив з того, що запропонований експертом варіант поділу будинку не передбачає значної реконструкції, виділ в натурі частки із власності в даному випадку є можливим. При цьому, судом враховано, що відсутні будь-які заперечення з боку органів місцевого самоврядування, органів контролю архітектурно-будівельної діяльності щодо запропонованого експертом варіанту поділу. Самовільно збудовані приміщення: сараї літ. «Г», «Е», навіс «Д», «З» - гараж під час поділу будинку судом не враховано. Також, суд вважав за необхідне припинити спільну часткову власність між співвласниками та визнати за ним право власності на новоутворені житлові будинки, як на самостійні одиниці.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду не погодився, встановив, що позивач та відповідач успадкували житловий будинок, який складається з однієї житлової споруди, житловою площею 39,8 кв. м., позначеною під літ «А», з допоміжними спорудами літ. «Ж» вбиральня, 1 - мощення, № 1-5 - огорожа, розташовані на земельній ділянці площею 527 кв. м., а в основу експертного дослідження та рішення суду першої інстанції покладено технічний паспорт на будинок від 04 листопада 1981 року в якому зазначено, що будинок складається з літ. «А-1ж» з добудовою під літ. «а», загальною площею 77,6 кв. м., в тому числі житловою площею 58 кв. м., земельна ділянка площею 811 кв. м.

Оскільки на думку апеляційного суду будинок було перебудовано і не прийнято в експлуатацію, а земельна ділянка поділена між сторонами спору в тому числі та, що їм у встановленому законом порядку не виділялась, то підстави для задоволення позову щодо поділу спірного майна відсутні.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13.

Розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників встановлена судом першої інстанції при розгляді справи та висновком судової будівельно-технічної експертизи, складеним 27 серпня 2013 року. Ці обставини є визначальними для вирішення спору щодо поділу будинку в натурі.

Висновки апеляційного суду щодо неможливості поділу будинку у зв'язку з його переобладнанням є безпідставними, оскільки в основу експертного дослідження покладено технічний паспорт на будинок, оформлений до набуття у власність його сторонами спору, і як встановлено судом першої інстанції, будь-які заперечення з боку органів місцевого самоврядування, органів контролю архітектурно-будівельної діяльності (треті особи у справі) щодо запропонованого експертом варіанту поділу, були відсутні. Крім того, самовільно збудовані приміщення: сараї літ. «Г», «Е», навіс «Д», «З» - гараж, під час поділу будинку судом не враховано.

Також треті особи не заперечували щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою у розмірі вказаному експертом з урахуванням загального розміру земельної ділянки, яка реально перебуває у власності сторін спору та якою фактично вони користуються на правах (користування), що існували у померлої 19 листопада 1987 року попередньої власниці будинковолодіння ОСОБА_10

Висновки апеляційного суду про неможливість встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка не перебуває реально у власності сторін спору, є безпідставними, оскільки це не заборонено Законом і питання щодо визнання за ними права власності на землю в даному випадку не вирішується.

Виходячи з наведеного, оскаржуване в касаційному порядку рішення апеляційного суду не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на встановлених у справі обставинах. Таке судове рішення підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення районного суду, як це передбачено ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 27 травня 2015 року скасувати, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова В.М. Колодійчук А.О. Леванчук