Справа № 363/4117/14-ц Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/2335/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Категорія 23 06.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Черепинець А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року за позовом Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И Л А:

24 вересня 2014 року Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" звернулось до суду із позовом, де, із проведеними змінами та уточненнями, просить визнати укладеним договір ТП №23188 від 01 грудня 2014 року на постачання теплової енергії у гарячій воді між Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» та ОСОБА_1 в редакції Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» надає послуги з теплопостачання у офісні приміщення відповідача, а саме: приміщення НОМЕР_1, НОМЕР_2, що розміщенні у будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується технічними паспортами.

06 серпня 2014 року відповідачу було надіслано лист №1367/08 з двома примірниками договору ТП №23188 на постачання теплової енергії у гарячій воді для заключення.

08 вересня 2014 року на адресу позивача надійшов лист з протоколом розбіжностей з двома не підписаними примірниками договору.

Відповідач лише заперечувала проти зміни умов договору в односторонньому порядку.

Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №730 від 13 червня 2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів ( крім населення ) Вишгородському РКП "Вишгородтепломережа"» встановлено тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів ( крім населення ), до яких відноситься і відповідач - 1037,66 грн. ( без ПДВ ) за 1 Гкал ( а.с. 34 ).

Незважаючи на повідомлення про необхідність укладення договору на цих умовах, ОСОБА_1 запропонований варіант правочину не підписала.

Не погодилась вона і на умови договору на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №574 від 28 листопада 2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів ( крім населення ) Вишгородському РКП "Вишгородтепломережа"».

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року у позові Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем належними, достатніми та допустимими доказами в суді не доведено, що відповідачка є суб'єктом підприємницької діяльності, яка використовує належні їй офісні приміщення для отримання прибутку.

Сам факт використання теплової енергії для обігріву офісних приміщень не підтверджує того, що споживач є суб'єктом підприємницької діяльності в розумінні вказаних вище вимог Закону, а отже й того, що він відноситься до категорії інших споживачів.

Таким чином підстав вважати, що договір має бути укладений із застосуванням тарифу, як для потреб бюджетних установ ( додаток №1 договору ) в суді не доведено.

Порушених прав позивача, які б підлягали захистові в спосіб про який він просить, в суді не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що даний позов є недоведеним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником офісних приміщень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у виробничому будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 8-13 ).

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради №363 від 31 липня 2003 року виробником, постачальником та виконавцем послуг теплопостачання та гарячого водопостачання в м. Вишгороді, в т.ч. у зазначених приміщеннях, визначено Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» ( а.с. 4, 5, 6 ).

Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, №730 від 13 червня 2014 року та №574 від 28 листопада 2014 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ та інших споживачів ( крім населення ) Вишгородському РКП "Вишгородтепломережа" встановлені тарифи на теплову енергію: для потреб бюджетних установ - 1037,66 грн. та 1208,68 грн. за 1 Гкал ( без ПДВ ); для потреб інших споживачів ( крім населення ) - 1037,66 грн. 1208,68 грн. за 1 Гкал ( без ПДВ ), відповідно ( а.с. 33, 34, 81 ).

На адресу ОСОБА_1, неодноразово, 03 липня, 11 грудня 2014 року Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа" направлялись листи з примірниками договорів ТП №23188 та ТП №23188 на постачання теплової енергії у гарячій воді з пропозицією їх підписання на умовах, визначених названими постановами, які мають обов'язкову дію, в т.ч. і для відповідача, яка відноситься до категорії «інших осіб» ( а.с. 14, 16, 19-20, 21, 22 ).

Відповідач, на переконання апеляційного суду, неправомірно відмовилась від підписання зазначених правочинів, мотивуючи це тим, що зміна умов договору можлива лише за взаємною згодою сторін ( а.с. 15, 17, 18 ).

У звязку із цим, Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» 24 вересня 2014 року звернулось до суду із зазначеним позовом, який уточнило 21 січня 2015 року ( а.с. 1-3, 67 ).

Апеляційний суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими, які підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», передбачений обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Такий типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджено постановою №630 Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року.

Із врахуванням його положень складений договір ТП №23188 від 11 грудня 2014 року згідно додатків якого підприємство постачає споживачу в період з 01 грудня 2014 року по 30 листопада 2015 року теплову енергію в гарячій воді в межах 26,229 Гкал/рік з максимальним тепловим навантаженням опалення в 0,0134 Гкал/годину з розподілом теплової енергії по кварталах, зокрема, січень - 5,733, лютий - 5,043, березень - 4,287, квітень - 0,814, травень - 0, червень - 0, липень - 0, серпень - 0, вересень - 0, жовтень - 1,286, листопад - 3,907, грудень - 5,159, вартістю 1 Гкал 1 208,68 грн. без ПДВ ( а.с. 68-69, 70, 71 ).

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції викладеного не врахував, як і положень чинного законодавства, які передбачають обов'язковість укладення правочину щодо надання такого роду послуг та визначеної їх вартості, в т.ч. і для відповідача.

За таких обставин, суд першої інстанції неправильно прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначених позовних вимог і, без додержання норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 16, 20, 24 Закону України «Про теплопостачання», п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою №1198 Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення без відповідної оцінки належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість зазначеної частини рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення зазначених норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення заявлених позовних вимог за їх обґрунтованістю на підставі положень ст. 309 ЦПК України та названих норм матеріального права.

Зазначені відповідачем обставини та докази, зокрема, про те, що вона є користувачем теплової енергії як фізична особа, не відноситься до категорії «інших споживачів», не затверджена типова форма договору купівлі-прадажу теплової енергії, на переконання апеляційного суду, не спростовують, у силу викладеного, висновок суду другої інстанції про обгрунтованість заявлених позовних вимог та не є підставою для відмови у задоволенні апеляції.

Окрім цього, твердження про відсутність типової форми договору купівлі-прадажу теплової енергії, на переконання апеляційного суду, спростовуються вищеназваною постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року.

Згідно положень ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" судовий збір у розмірі 365,40 ( 121,80 + 121,80 + 121,80 ) грн. ( а.с. 37, 38, 97 ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" задовольнити. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 лютого 2015 року за позовом Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" до ОСОБА_1 про визнання договору укладеним скасувати та ухвалити по справі нове.

Позов задовольнити. Визнати укладеним договір ТП №23188 від 01 грудня 2014 року на постачання теплової енергії у гарячій воді офісних приміщень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у виробничому будинку АДРЕСА_1, між Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» та ОСОБА_1 в редакції Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" судовий збір у розмірі 365,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба