АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/1438/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Саадулаєв А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Прохоровій В.С.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Антонюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником за довіреністю ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування,-

УСТАНОВИЛА:

06 серпня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 11139,48 грн. страхового відшкодування, 1543,36 грн. пені.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 травня 2011 року у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася в вини ОСОБА_4, який керував автомобілем «SsangYong», державний номерний знак НОМЕР_1, пошкоджено автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», до якої позивач звернувся 04 травня 2011 року із повідомленням про ДТП та представником страхової компанії проведено огляд автомобіля.

Як зазначає позивач, огляд автомобіля було проведено неповно, оскільки мали місце приховані дефекти. У зв»язку із цими переконаннями, позивач звернувся до страхової компанії з метою ознайомлення із даними складеного оцінювачем звіту, проте компанія повідомила про відтермінування такої можливості до прийняття рішення по страховому випадку.

В подальшому позивач самостійно ініціював проведення дослідження та 30 червня 2011 року ПП «Компанія «Реверс-Асистанс» складено Звіт №35, яким виявлено раніше незафіксовані страховою компанією пошкодження. Згідно із даними висновку цього Звіту вартість відновлювального ремонту автомобіля «ГАЗ» склала 39843,30 грн., при ринковій вартості автомобіля до пошкодження 38805,03 грн. та вартістю після пошкодження 5850,57 грн.

30 серпня 2011 року відповідачем здійснено страхове відшкодування у розмірі 21814,98 грн.

Позивач вважає, що така сума не відповідає реальній вартості страхового відшкодування, яке мало бути виплачено, та просить стягнути з відповідача 11139,48 грн. (38805,03 грн. - 5850,57 грн. - 21814,98 грн.). Окрім того, на підставі ст.37 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вважає обов»язком страхової компанії сплатити 1543,36 грн. пені за період з 31 серпня 2012 року по 06 серпня 2013 року за прострочення виплати страхового відшкодування.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на неправильну оцінку судом першої інстанції досліджень, що надані кожною із сторін у справі. Так, зазначає, що наданий відповідачем Звіт №204/КВ2 від 16 серпня 2011 року не може розглядатися як доказ, оскільки результати його рецензування вказують на неможливість використання цього дослідження для встановлення необхідних питань, у той час коли дослідження надане позивачем (Звіт №35) може використовуватися.

Окрім того, посилається на те, що під час провадження у справі за клопотанням відповідача було призначено та проведено дві експертизи.

Так, 28 березня 2014 року надано висновок №1850/14-54, відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 40500 грн. Зазначені результати дослідження фактично відповідають результатам дослідження, що проведеного за ініціативою позивача.

17 липня 2014 року надано висновок №1607, відповідно до якого вартість матеріального збитку станом на 01 травня 2011 року складає 22031,54 грн. Особа, яка подає апеляційну скаргу вважає, що зазначене дослідження було призначено судом із порушенням норм процесуального права. Так, дослідження не є повторним та судом визначено конкретного експерта.

Також зазначає, що у зв»язку із проведеними судовими експертизами в судовому засідання з приводу складених досліджень допитувались експерти, за результатами допиту яких є підстави стверджувати про правильність висновку №1850/14-54 та неправильність висновку №1607.

Окрім того, вважає, необґрунтованим висновок суду про те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем. Так, права позивача щодо пошкодженого автомобіля визначені у довіреності, однією з умов якої є наділення позивача правом отримувати страхове відшкодування.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини та просив скаргу задовольнити.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, про дату, часі місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції Закону на момент виникнення спірних правовідносин), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди жииттю, здоров»ю, майну третьої особи.

За змістом ст.29 цього Закону у зв»язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як убачається з матеріалів справи, 01 травня 2011 року ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «Ssang Yong» державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем «ГАЗ 31105», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 16 червня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Полісу ВЕ/8251744, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50000 грн., франшиза - 500 грн.), до якої позивач звернувся своєчасно із повідомленням про ДТП.

На підставі звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до ТОВ «Україно-німецьке підприємство «ДЕКРА-Експерт» про проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу ТОВ «Україно-німецьке підприємство «ДЕКРА-Сксперт» оглянуто пошкоджений транспортний засіб та складено акт огляду за підписом ОСОБА_7 та оцінщика. 19 серпня 2011 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» отримано Актуалізований звіт про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу від 16 серпня 2011 №204/КВ2, відповідно до висновку якого розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ГАЗ» складає 28311,26 грн. без урахування зносу та 22 182,10 грн. з урахуванням зносу. Страхове відшкодування в розмірі 22032,10 грн. на підставі заяви позивача перераховано останньому 25 серпня 2011 року через Філію Оболонського відділення Ощадбанку №8142.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розмір страхового відшкодування підтверджено даними висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи №1607 від 17 липня 2014 року, який складено всебічно, повно та об'єктивно, відтак зобов»язання страхової компанії є виконаними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності винесення рішення суду на підставі висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи №1607 від 17 липня 2014 року є безпідставними, відтак відхиляються колегією суддів.

Судом першої інстанції повно та всебічно проаналізовано та надано оцінку наявним в матеріалах справи Звіту про оцінку колісного транспортного засобу №35 від 30 червня 2011 року , висновку експерта №1850/14-54 від 28 березня 2014 року, висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи №1607 від 17 липня 2014 року, а також даним пояснень допитаних в судовому засіданні експертів, та мотивовано відхилено дані відповідно до Звіту від 30 червня 2011 року та висновку експерта від 28 березня 2014 року.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростовування таких висновків суду та ґрунтується на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що дані висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи №1607 від 17 липня 2014 року суперечать іншим доказам є хибними та спростовуються матеріалами справи. Дані висновку від 17 липня 2014 року повністю узгоджуються із даними Акту огляду транспортного засобі від 16 травня 2011 року, який підписано ОСОБА_7 та оцінщиком ОСОБА_8, даними Актуалізованого звіту від 19 серпня 2011 року про оцінку вартості матеріального збитку, спричиненого пошкодженням транспортного засобу від 16 серпня 2011 №204/КВ2.

При цьому, даними Акту огляду транспортного засобі від 16 травня 2011 року підтверджено участь автомобіля в попередній ДТП, внаслідок якого пошкоджено двері задня ліва та передня ліва.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що при складанні Висновку №1607 від 17 липня 2014 року експертом порушено вимоги п.8.5.14 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України 24.11.2003 року №142/5/2092 в редакції від 21.08.2009 року, є безпідставними та відхиляються колегією суддів, оскільки за змістом цього пункту вартість кріпильних деталей в обсязі 2% загальної вартості замінюваних складників, включається до вартості матеріалів. З даних висновку експертизи убачається вартість запасних частин (замінювані складники) на загальну суму 15143, 49 грн., 2% від якої становить 302,87 грн., що включено до вартості матеріалів (позиція №6 - метизи) (а.с. 252).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом призначена повторна експертиза, проте дослідження від 17 липня 2014 року не є повторним, відхиляються колегією суддів, оскільки порядок призначення та проведення повторної експертизи не порушено, повторна експертиза доручена іншому експерту у відповідності до вимог ч.2 ст.150 ЦПК України. Призначення експертизи конкретному експерту узгоджується із визначеним ч.4 ст.143 ЦПК України правом сторони просити про це суд.

Разом з тим, колегія суддів зауважує на помилкове посилання в рішенні суду на неналежного позивача, оскільки відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Оскільки ОСОБА_3 керував автомобілем на відповідній правовій підставі, він належить до таких осіб.

Проте, зазначене на суть ухваленого судом рішення не впливає, відтак не може бути підставою для скасування рішення та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану представником за довіреністю ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді

І.М. Білич

Є.В. Болотов