Справа № 212/5964/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ваврушак Н.М. секретаря Плотнікової Т.Б.,

за участю сторін, представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування позову вказано, що померла ОСОБА_7, бабуся позивача, за три дні до своєї смерті склала новий заповіт, яким усе майно заповіла своєму сину. Позивач вказує, що раніше бабуся мала заповіт на двох своїх синів. ОСОБА_2 - який є відповідачем по справі та ОСОБА_8 - її батько, який помер 22.03.2010 року. Однак, позивач вважає, що померла ОСОБА_7 за станом свого психічного та фізичного здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій та самостійно прийняти рішення для зміни заповіту.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на підстави вказані у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти вимог позову, зазначили що ОСОБА_7 сама запропонувала змінити заповіт для чого запросили нотаріуса та свідків для його посвідчення. Наполягають на тому що вона добре розуміла свої дії та усвідомлювала їх наслідки.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що заповіт складався у присутності свідків, він вчинив усі необхідні дії для встановлення дієздатності особи, виконав процедуру по посвідченню заповіту за бажанням ОСОБА_7

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, пояснення свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7, померла 22.12.2012 року, у віці 75 років (а.с.4).

18 грудня 2012 року ОСОБА_7, у присутності свідків та за їх підписом, згідно до ст. 1253 ЦК України,склала заповіт на користь ОСОБА_2, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 2884 (а.с.3).

Свідки допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача пояснили про наступне. Так свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 доповіли, що вони були запрошені нотаріусом для складання заповіту у ОСОБА_7 вона висловила своє бажання заповісти усе майно на користь сина ОСОБА_2, потім нотаріус виїхав до офісу для складання необхідних документів, а вони разом з ОСОБА_7 читали релігійну літературу та молитви, приблизно через годину нотаріус повернувся, він прочитав вголос заповіт, його перевірили - перечитали свідки та підписали. Вказують на те, що померла добре розмовляла, відповідала на запитання, співала пісні, але за станом здоровя не могла підніматися та писати.

Як видно з висновку судово-психіатричної експертизи № 215 від 06.08.2015 року ОСОБА_7 на момент складання заповіту психічним захворюванням не страждала, за своїм психічним станом на час складання заповіту 18.12.2012 року, розуміла значення своїх дій та могла ними керувати ( а.с.122-127).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що вказаний заповіт був складений у відповідності до вимог ст. 1247, 1253 ЦК України.

Статтею 1257 ЦК України визначені підстави для визнання заповіту недійсним, а саме: заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним; за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст. 225 ЦК України - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Позивач та представник позивача не надали суду доказів того, що заповідач на момент його складання заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними чи заповіт складено з порушенням встановлених вимог.

Таким чином, судом не встановлено зазначених у ст. ст. 225, 1257 ЦК України підстави для визнання заповіту недійсним.

Враховуючи викладене, позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України та відносить їх за рахунок позивача.

На підставі ст.ст.225, 1247, 1257 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним в повному обсягу.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_4. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Ваврушак