АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
Справа № 688/570/15-ц
Провадження № 22-ц/792/786/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі :головуючої - судді Карпусь С.А

суддів : Баса О.Г, Федорової Н.О.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: сторін, адвоката Шевчук О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв'язку з навчанням.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 1996 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 11.08.2014 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Син навчається у Грицівському вищому професійному училищі №38 на стаціонарній формі навчання та потребує матеріальної допомоги, знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на навчання сина не надає, хоча має таку можливість, з підстав передбачених ст. 199 СК України просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 на період його навчання у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року до закінчення навчання, але не пізніше до досягнення ним 23 років.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Босюк В.А. Провадження № 22-ц/792/786/15

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 48,50

задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень Сімейного Кодексу України. Суд відмовив їй у стягненні аліментів на навчання сина з посиланням на відсутність доходів у відповідача, проте жодних доказів які б свідчили про погіршення матеріального стану та здоров'я ОСОБА_4,а також його утримання за рахунок пенсії батьків, останній суду не надав. Вона проживає разом з своїми батьками та у зв'язку з хворобою перебуває на їх повномуутриманні, можливості повністю забезпечувати сина, що навчається не має. Витрати на утримання сина складають в місяць близько 800-1000 грн.. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд залишив поза увагою роз'яснення надані в Принципах Декларації прав дитини.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення з таких підстав.

Відповідно до п. п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу сину, який досяг повноліття та продовжує навчання, а позивач не довела в судовому засідання отримання відповідачем доходу.

Проте з таким рішенням суду не можна погодитись.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно ст.ст. 198, 199 ч. 1 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 182 СК України до таких обставин відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5 є студентом Грицівського вищого професійного училища №38 денної форми навчання за спеціальністю тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва; слюсар з ремонту сільськогосподарської техніки та устаткування; водій автотранспортних засобів. ОСОБА_5 знаходиться на неповному державному утриманні, не працює, у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні матері, ОСОБА_3, яка оплачує його навчання в цьому учбовому закладі. Термін закінчення ним навчання - 30 червня 2015 року.

ОСОБА_4 не надає матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відмовляючи ОСОБА_3 у стягненні аліментів, суд першої інстанції не врахував, що обов'язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. Суд фактично переклав обов'язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, що навчається винятково на матір, що є грубим порушенням норм закону, а тому його рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позову.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує як стан здоров'я позивача, її хронічне захворювання та матеріальне становище, так і ті обставини, що відповідач є працездатним, інвалідності немає, на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває, престарілих батьків на утриманні немає. Разом з тим приймає до уваги, що повнолітня дитина отримує стипендію, на утриманні відповідача перебуває інший неповнолітній син, на якого він сплачує аліменти, хронічне захворювання відповідача, що підтверджується висновком ЛКК поліклініки Шепетівської ЦРЛ від 01.04.2015 року №194, та приходить до висновку, що батько спроможний надавати повнолітньому сину ОСОБА_5 матеріальну допомогу щомісячно в розмірі 200 грн. до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ „Про судовий збір", тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та жителя села Білокриниччя Шепетівського району, Хмельницької області на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 01 грудня 2014 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь