Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№0814/3223/2012
Провадження №22-ц/778/5223/15
Головуючий у 1-й інстанції: Лихосенко М.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_3, в якій просила суд визнати незаконною та скасувати постанову від 13.05.2014р. про закінчення виконавчого провадження і повернути виконавчий лист для подальшого виконання. В обґрунтування своєї скарги зазначала, що рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 14 травня 2012 року з ОСОБА_4 на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_1, по 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.03.2012 року і до повноліття доньки. Постановою старшого державного виконавця від 29.04.2014 року закінчено виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на те, що рішення суду фактично не виконано, аліменти ОСОБА_4 не виплачені, просила на підставі ст.383 ЦПК України задовольнити її скаргу.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2015 року скаргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали і передачу питання на новий розгляд до суду першої інстанції ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд виходив з того, що заявником пропущений передбачений ст. 385 ЦПК України десятиденний строк оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права, при неповному зясуванні фактичних обставин справи, а тому з ними не можна погодитися.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як зазначено у п. п.16, 17 постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця розглядається за участю заявника, державного виконавця, боржника.

Суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна , їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає про те, що скаргу подано до суду із дотримання строків, передбачених ст.49 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження» і ст.384 ЦПК України, оскільки копію постанови про закінчення виконавчого провадження вона отримала тільки 9 липня 2015 року, а з відповідною скаргою звернулася до суду 16 липня 2015 року.

На підтвердження своїх доводів заявник додала копію супровідного листа Шевченківського ВДВС від 09.07.2015 року за №10060115 (а.с.49). Така ж саме копія була додана заявником і до скарги на дії державного виконавця (а.с. 37).

Дійшовши висновку про пропуск процесуального строку, суд першої інстанції не зясував, чи надсилалася виконавчою службою копія оскаржуваної постанови у триденний строк сторонам виконавчого провадження, коли саме ОСОБА_5 отримала цю постанову. Доданий до скарги супровідний лист від 09.07.2015 року суд першої інстанції залишив без уваги.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про порушення заявником процесуальних строків являються завчасними, а тому оскаржувана ухвала відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст.307,312 п.3 ч.1, 313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2015 року по цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: