АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7337/2015 головуючий у 1-й інстанції: Таран Н.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Невідомої Т.О., Шахової О.В.

при секретарі: Бугай О.О.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва (далі - УПФУ в Деснянському районі міста Києва) звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач перебуває на обліку в УПФУ в Деснянському районі міста Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2011 року позов ОСОБА_1 до УПФУ в Деснянському районі міста Києва про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, проведення перерахунку та виплати пенсії задоволено, зобов'язано УПФУ в Деснянському районі міста Києва здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 1 лютого 2011 року та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2014 року вказану постанову Деснянського районного суду міста Києва скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. При інвентаризації пенсійних справ в УПФУ в Деснянському районі міста Києва було виявлено відсутність рішень апеляційної інстанції у справах, по яким здійснено перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". У результаті позивачем було направлено запити щодо отримання рішень апеляційної інстанції чи інформації щодо не направлення апеляційних скарг. При отриманні рішення апеляційної інстанції пенсійну справу відповідача по справі було приведено у відповідність до вимог чинного законодавства. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду відповідача було зобов'язано завчасно повідомити орган пенсійного фонду про винесення рішення для вжиття відповідних дій щодо внесення зміни до персональних даних. Проте, відповідач завчасно не повідомила про результат винесеного рішення, а вказане рішення на адресу УПФУ не надходило. При відпрацюванні позивачем рішення Київського апеляційного адміністративного суду у відповідача виникла переплата пенсії, зумовлена несвоєчасним повідомленням про винесення рішення суду. У зв'язку з чим, УПФУ в Деснянському районі міста Києва було направлено на адресу відповідача претензію № 8596/06-1 від 4 грудня 2014 року про сплату у добровільному порядку сум надмірно виплаченої пенсії у розмірі 5450 грн. 69 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму боргу в розмірі 5450 грн. 69 коп. на рахунок ГУПФУ в місті Києві.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року у задоволенні позову УПФУ в Деснянському районі міста Києва відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі УПФУ в Деснянському районі міста Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ч. 1 ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, зокрема, пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Вказує, що УПФУ в Деснянському районі міста Києва проводило виплати відповідачу не добровільно, а на підставі рішення суду, який і зобов'язав проводити цю виплату. Крім того, судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції було скасовано, а тому ця сума підлягає поверненню.

ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в Деснянському районі міста Києва та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2011 року позов ОСОБА_1 до УПФУ в Деснянському районі міста Києва про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, проведення перерахунку та виплати пенсії задоволено, зобов'язано УПФУ в Деснянському районі міста Києва здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 1 лютого 2011 року, виходячи з показника середньої заробітної плати за 2010 рік у розмірі 1972 грн. 63 коп., та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2014 року постанову Деснянського районного суду міста Києва від 26 вересня 2011 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ в Деснянському районі міста Києва про визнання неправомірними дій суб'єкта владних повноважень, проведення перерахунку та виплати пенсії відмовлено.

Докази на підтвердження направлення копії вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду на адресу сторін у матеріалах справи відсутні.

За період з 24 березня 2014 року по 31 липня 2014 року позивачем відповідачу були виплачені грошові кошти в розмірі 5450 грн. 69 коп.

4 грудня 2014 року УПФУ в Деснянському районі міста Києва було направлено відповідачу лист-претензію із вимогою добровільної сплати суми надмірно сплачених коштів у розмірі 5450 грн. 69 коп.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведеної норми права, суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті лише у випадку, коли вони виплачені внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних відомостей.

Статтею 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що стягнення сум пенсії, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Установивши, що ОСОБА_1 не було допущено будь-яких зловживань по відношенню до УПФУ в Деснянському районі міста Києва, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що надмірна сплата сум пенсії відбулась з вини відповідача, суду не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову УПФУ в Деснянському районі міста Києва.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13, відповідно до якої, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів суду не надано.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі міста Києва відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Т.О. Невідома

О.В. Шахова