Справа № 379/101/15 Головуючий у І інстанції Бабоїд О.М.
Провадження № 22-ц/780/4034/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 22 19.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Воробйової Н.С., Касьяненко Л.І.,
при секретарі:Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Таращанський край» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Таращанський край» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 13.11.2003 року між ним та ВК «Шевченківський» був укладений договір оренди землі, згідно якого він передав в оренду належну йому земельну ділянку на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором, який підписав особисто.

В 2009 році він отримав Державні акти на право приватної власності на землю на дві земельні ділянки серія НОМЕР_1 та НОМЕР_2 площею 2,1956 га та 0,2627 га відповідно. З цього часу він будь-яких договорів не укладав та не підписував.

В кінці 2014 року йому стало відомо, що належні йому земельні ділянки обробляє та використовує ТОВ «Таращанський край». На його звернення повернути йому земельні ділянки працівники ТОВ «Таращанський край» вручили йому примірник договору оренди № 6 від 17.09.2009 року, що зареєстрований Таращанським районним відділом центру ДЗК, згідно якого строк дії оренди складає 10 років, тобто до 29.09.2019 року.

Просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 6 від 17.09.2009 року, укладений між ним та ТОВ «Таращанський край» та вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.11.2003 року між позивачем та ВК «Шевченківський» був укладений договір оренди землі, згідно якого позивач передав в оренду належну йому земельну ділянку на 5 років зі сплатою орендної плати в розмірі, встановленому договором, який підписав особисто.

В 2008 році ВК «Шевченківський» був реорганізований в ТОВ «Таращанський край».

В 2009 році позивач отримав Державні акти на право приватної власності на землю на дві земельні ділянки серія НОМЕР_1 та НОМЕР_2 площею 2,1956 га та 0,2627 га відповідно.

Судом також встановлено, що в договорі оренди № 6 від 17.09.2009 року, зареєстрованому Таращанським районним відділом центру ДЗК, згідно якого строк дії оренди складає 10 років, тобто до 29.09.2019 року дійсно мається підпис, який позивачу не належить, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи та не заперечується сторонами, які визнають, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки № 6 від 17.09.2009 року від імені позивача було підписано його дружиною, яка в той самий час підписувала і свій договір оренди.

Крім того, судом також безспірно встановлено, що позивачу було достеменно відомо, що починаючи з 2009 року його земельні ділянки використовує відповідач ТОВ «Таращанський край», з яким він на той час перебував в трудових відносинах. Крім того, починаючи з 2009 року він особисто та разом з дружиною щороку отримував орендну плату за оренду землі на коморі ТОВ «Таращанський край», отримувалось зерно пшениці, ячменю та кукурудзи і він особисто у відомостях ставив свій підпис. В 2014 році він отримав орендну плату грошима і розписався в відомості, а в даний час ним ініційоване звернення до суду по причині того, що він бажає сам обробляти земельні ділянки.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що позивачу починаючи з 2009 року було відомо про наявність оспорюваного договору оренди землі від 17 вересня 2009 року, а проте в суд позивач звернувся лише в січні 2015 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, доказів поважності причин пропуску строку не надав.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Встановлені при розгляді справи обставини свідчать про те, що про порушення свого права відповідно до предмету позовних вимог ОСОБА_5 міг довідатись з часу укладення оспорюваного договору оренди землі, тобто з 17 вересня 2009 року, оскільки саме з того часу йому було достеменно відомо про використання його земельних ділянок відповідачем (з яким позивач перебував у трудових відносинах), він особисто протягом п»яти років отримував орендну плату, і жодного разу у нього не виникало питання на підставі чого відповідач користується його землею, що на думку колегії суддів беззаперечно свідчить про те, що позивачу було відомо про наявність оспорюваного договору оренди.

Оскільки з позовом в суд позивач звернувся в січні 2015 року, тобто з пропуском встановленого ст.. 257 ЦК України строку позовної давності, доказів поважності причин пропуску строку не надав, а відповідач до винесення рішення подав заяву про застосування позовної давності (а.с.66), то відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про відмову у позові, і підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Л.І. Касьяненко

Н.С. Воробйова