Справа № 2-592/11
Провадження № 4-с/159/12/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 30 жовтня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю:

секретаря Гусар Т.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Мацюха Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі справу за скаргою ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 05 жовтня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 843096,50 грн. боргу за договором позики та судові витрати по справі в сумі 1820 грн. /т. 1 а.с. 74-76/.

На виконання вказаного рішення 09 серпня 2011 року Ковельським міськрайонним судом видано відповідний виконавчий лист, який було пред'явлено стягувачем до відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції (далі по тексту відділ ДВС Ковельського МРУЮ) для примусового виконання.

Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу ДВС Ковельського МРУЮ ОСОБА_3 від 05 жовтня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту, звільнено з-під арешту об'єкт незавершеного будівництва житловий будинок по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району та нежитлове приміщення по бульвару Л.Українки, 11/36 в м. Ковелі, на які було накладено арешт відповідно до постанови від 09.12.2014 року в межах виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_4 /т. 9 а.с. 4/.

Заявники, вважаючи дану постанову державного виконавця необґрунтованою та незаконною, звернулись до суду зі скаргою на цю постанову. В обґрунтування своєї скарги заявники вказують на те, що державний виконавець при винесенні даної постанови покликався на витяг з Державного реєстру речових прав від 09.08.2013 року, згідно якого об'єкт нерухомого майна по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська належить ОСОБА_5, а не боржнику ОСОБА_4, а тому підлягає звільненню з-під арешту. В той же час державний виконавець не прийняв до уваги ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2014 року, згідно якої ? майна, яке звільнене з-під арешту даною постановою, належить боржнику ОСОБА_6 Заявниками стверджується, що винесення оскаржуваної постанови надало боржнику незаконне право реалізувати це майно, що тягне за собою подальше невиконання рішення суду.

Таким чином заявники вважають, що державний виконавець Мацюх Д.Ю. вчинив службовий злочин, а тому просять суд оскаржувану постанову скасувати як незаконну та визнати дії державного виконавця Мацюха Д.Ю. злочинними.

В судовому засіданні по розгляду даної скарги представник заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 доводи скарги підтримав повністю з підстав, викладених в скарзі. Вказував на те, що державний виконавець неправомірно звільнив майно по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району, належне боржнику, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2014 року. Просив суд оскаржувану постанову скасувати.

Головний державний виконавець відділу ДВС Ковельського МРУЮ ОСОБА_3 в судовому засіданні проти доводів скарги заперечував повністю. Суду пояснив, що при винесенні оскаржуваної постанови керувався положеннями ЗУ "Про виконавче провадження" та чинного законодавства, а тому вона є повністю законною, а скарга безпідставною. Вказував на те, що ним було прийнято до уваги рішення Ковельського міськрайонного суду про звільнення майна з під арешту та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2013 року, згідно якого вказане в постанові майно ні боржнику ОСОБА_4, ні її чоловіку не належить. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні серед матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження письмові докази, з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

При цьому суд виходив з таких міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження

(крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено і це підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи та в матеріалах виконавчих проваджень, оглянутих в судовому засіданні, що постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 09.12.2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-592/11, виданим 09.08.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 843096,50 грн. боргу за договором позики та судових витрат в сумі 1820,00 грн.

З матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, внаслідок чого державним виконавцем було встановлено нерухоме майно, належне чоловікові боржника ОСОБА_6.

26.06.2013 року головний державний виконавець Мацюх Д.Ю звернувся до Ковельського міськрайонного суду з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_4 у спільному майні подружжя.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.07.2013 року визначено, що частка боржника ОСОБА_4 у нерухомому майні, яким вона спільно володіє з ОСОБА_6, а саме - у незавершеному будівництвом житловому будинку по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району та в нежитловому приміщенні по бульвару Л.Українки, 11/36 в м. Ковелі, загальною площею 93 кв.м., становить 1/2 частину вказаних об'єктів нерухомого майна.

Згідно постанови державного виконавця від 09.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на вказане вище нерухоме майно було накладено арешт як на таке, що належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_4

Як зазначалось вище, оскаржуваною постановою від 05.10.2015 року вказане майно було звільнено з-під арешту.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для звільнення з-під арешту нежитлового приміщення по бульвару Л.Українки, 11/36 в м. Ковелі стало те, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 30.04.2015 року скасовано ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 17.07.2013 року в частині визнання за ОСОБА_4 ? частки в цьому нежитловому приміщенні. Крім цього, згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.04.2015 року, вказане нежитлове приміщення було звільнено з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця від 09.12.2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що викладені в оскаржуваній постанові підстави для звільнення цього нежитлового приміщення з-під арешту дійсно мають місце, що підтверджується ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 30.04.2015 року та рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30.04.2015 року, що набрали законної сили.

Згідно вимог ч. 2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Зважаючи на вказану норму Закону та на прийняття судом рішення від 30.04.2015 року про зняття арешту з цього нежитлового приміщення, державний виконавець правомірно виніс оскаржувану постанову в цій частині щодо звільнення майна з-під арешту, фактично виконавши тим самим рішення суду.

Таким чином оскаржувана постанова державного виконавця в частині звільнення з-під арешту нежитлового приміщення по бульвару Л.Українки, 11/36 в м. Ковелі є повністю законною, а тому вимоги про її скасування в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд відхиляє покликання заявників в цій частині (щодо цього об'єкта нерухомості) на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13.05.2014 року /т. 9 а.с. 5/, оскільки ця ухвала містить посилання на ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 17.07.2013 року, яка, в свою чергу, була скасована ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 30.04.2015 року в цій частині.

Поряд з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови, підставою для звільнення з-під арешту об'єкта незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району стало те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.08.2013 року, цей об'єкт належить на праві приватної власності ОСОБА_5, а не боржнику ОСОБА_4

Підстави та порядок звільнення майна з-під арешту чітко визначені ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, згідно ч. 2, ч. 4 ст. 60 цього Закону, правом винесення постанови про зняття арешту з майна державний виконавець наділений лише у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна та у разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом (ч. 3 ст. 60 Закону).

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 60 Закону).

Суд констатує, що, приймаючи оскаржувану постанову в частині звільнення з-під арешту об'єкта незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району, зазначені вимоги закону державним виконавцем не були враховані, а тому він прийшов до помилкового висновку про наявність в нього повноважень для винесення постанови в цій частині.

За таких обставин вимоги заявників про визнання незаконною та скасування постанови від 05.10.2015 року в частині звільнення з-під арешту об'єкта незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району є підставними, а тому оскаржувану постанову в цій частині слід скасувати.

Вимога заявників щодо визнання дій державного виконавця злочинними до задоволення не підлягає, оскільки така вимога сформульована некоректно. Чинне цивільно-процесуальне законодавство України, в межах якого розглядається дана скарга, не містить такого поняття як "визнання дій державного виконавця злочинними".

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, ст.ст. 60, 82 Закону України "Про виконавче провадження", суд -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 05 жовтня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ковельського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 05 жовтня 2015 року про звільнення майна боржника з-під арешту, винесену у виконавчому провадженні № 45777199 по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 843096,50 грн. боргу за договором позики та судових витрат по справі в сумі 1820 грн., в частині звільнення з-під арешту об'єкта незавершеного будівництва житлового будинку по вул. Тиха, 3 в с. Воля Ковельська Ковельського району

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її оголошенні протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Головуючий ОСОБА_7