Справа № 2-910/09
Провадження № 2-р/159/6/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 08 квітня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючої судді Восковської О.А.

при секретарі - Горішній Н.В.

заявника - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду, -

в с т а н о в и в :

30.03.2015 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з заявою про розяснення судового рішення ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2009 року про затвердження мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі про поділ спільного майна подружжя. Заявник просить розяснити юридичні наслідки не виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, невиконання зобовязань мирової угоди та відмови позивачки від заявлених позовних вимог, прийнятої судом та в якій частині закрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявник (відповідач у справі) ОСОБА_1 підтримав подану ним заяву про розяснення ухвали суду від 11.06.2009 року з підстав, що наведені у заяві, також пояснив, що, крім наведеного у заяві, йому є не зрозумілим яким чином виконана ухвала суду від 11.06.2009 року та чому у резолютивні частині ухвали його син зазначений як неповнолітній, тоді як на той час він був малолітнім, - що також прохає розяснити.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 вважає не обґрунтованою, оскільки зміст ухвали суду від 11.06.2009 року є зрозумілим.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вважає подану ОСОБА_1 заяву такою, що не підлягає до задоволення, оскільки строк, протягом якого допускається розяснення судового рішення минув, ухвала суду є зрозумілою, вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд, за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому, його змісту. Частиною 3 вказаної норми Закону передбачено, що розгляд такої заяви здійснюється судом протягом десяти днів і неявка осіб, які брали участь у справі чи державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду, а, згідно ч.2 ст.221 ЦПК України, подання заяви про розяснення рішення допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

Таким чином, цивільно-процесуальним Кодексом України передбачено можливість розяснення лише рішення суду, а не порядку(способу) його виконання чи юридичних наслідків невиконання ухвали суду, мирової угоди чи зобовязань такої угоди. Відтак, заява ОСОБА_1 в частині розяснення юридичних наслідків не виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, невиконання зобовязань мирової угоди та відмови позивачки від заявлених позовних вимог, прийнятої судом не підлягає до задоволення.

Крім того, згідно ст.21 Закону України Про виконавче провадження, в редакції, що діяла на час постановлення ухвали суду від 11.06.2009 року, було встановлено трирічний строк предявлення виконавчого документа до виконання, який встановлювався з дня наступного після набрання судовим рішенням законної сили. Відповідно до статті 22 цього ж Закону строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються предявленням виконавчого документа до виконання, або частковим виконанням рішення боржником, або ж надання судом відстрочки виконання такого рішення.

Як убачається з матеріалів цивільної справи №2-910/09, ухвалою суду від 11.06.2009 року було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у справі про поділ спільного майна подружжя. Така ухвала не оскаржувалась в апеляційному порядку, відтак, набрала законної сили 22.06.2009 року і строк, протягом якого вище згадана ухвала могла бути предявлена до примусового виконання, а, відтак, і строк, протягом якого допускається подання заяви про розяснення такої ухвали минув 22.06.2012 року.

Наведені вище обставини вже були встановлені ухвалою суду від 26.03.2015 року, постановленою за результатами розгляду аналогічної заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення і яка набрала законної сили.

Відтак, розяснення ухвали суду від 11.06.2009 року в частині того, в якій частині було закрито провадження у справі про поділ майна подружжя та щодо того, чому в резолютивній частині ухвали зазначено неповнолітній замість малолітній син сторін, не передбачено ч.2 ст.221 ЦПК України.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення (ухвали) суду слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.221,223,224 ЦПК України, ст.21 Закону України Про виконавче провадження ( в редакції 2009 року), суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення судового рішення - ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2009 року у справі № 2-910/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми під час її проголошення в цей же строк з дня отримання копії ухвали суду.

ГоловуючаОСОБА_4