Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року комунальне підприємство «Новозаводське» Чернігівської міської ради (далі - КП «Новозаводське») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_1. Разом з нею у квартирі проживає її донька ОСОБА_4 Позивач є балансоутримувачем зазначеного будинку. Відповідачі належним чином не виконують зобов'язань зі сплати на надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, в результаті чого за період з 01 липня 2011 року до 01 липня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 1 069 грн 74 коп., яку позивач просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Новозаводське» заборгованість зі сплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 1 069 грн 74 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі КП «Новозаводське» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у АДРЕСА_1, що підтверджується особовим рахунком (а. с. 4).

КП «Новозаводське» є балансоутримувачем вказаного будинку та виконавцем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території (а. с. 6).

Згідно з наданим КП «Новозаводське» розрахунком, станом на 01 липня 2014 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виникла заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01 липня 2011 року до 01 липня 2014 року в розмірі 1 069 грн 74 коп. (а. с. 5).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не у повному обсязі сплачували за послуги з утримання будинку й прибудинкової території, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів укладення з відповідачами договору про надання послуг, а розрахунок заборгованості не є доказом фактичного надання таких послуг.

Проте погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Такі ж вимоги передбачені п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не може бути підставою для звільнення споживача від оплати фактично наданих послуг у повному обсязі.

На підтвердження своїх вимог КП «Новозаводське» надано розрахунок розміру заборгованості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з урахуванням витрат на експлуатацію будинку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не врахував того, що відсутність відповідного договору між споживачем послуг та їх виконавцем не є підставою для звільнення від заборгованості з оплати таких послуг, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є реальне надання послуг та отримання їх відповідачем.

Таким чином, висновки апеляційного суду про безпідставність стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території не ґрунтуються на законі та наявних у матеріалах справи доказах.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачем надаються послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, які відповідачі своєчасно та належним чином не оплачують, що підтверджено розрахунком, який міститься в матеріалах справи, а відсутність між сторонами договору щодо надання послуг не звільняє відповідачів від оплати таких послуг.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції дотримані норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права, а тому скасоване апеляційним судом помилково.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради задовольнити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 грудня 2014 року скасувати, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

І.К. Парінова

Т.О. Писана