Справа № 496/3699/15-ц
Провадження № 2/496/1655/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Крачкової С.В.

при секретарі - Квашенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 326 268 грн. 80 коп..

Свої вимоги мотивує тим, що з 29.01.2008 року по 12.11.2014 року він перебував у шлюбі з сестрою відповідача - ОСОБА_3. В період шлюбу вони домовились з відповідачем про те, що за свої кошти збудують на належній йому земельній ділянці , яка розташована в АДРЕСА_1 житловий будинок, на який після завершення будівництва буде оформлене їх (подружжя) право власності. Знаходячись на заробітках в Іспанії позивач перерахував на ім'я дружини на проведення будівельних робіт в період з 18.01. по 2.10. 2008 року 8 000 євро та 400 доларів США, а після повернення ряд будівельних робіт виконував особисто.

Але після завершення будівництва в порушення досягнутої домовленості відповідач отримав правовстановлюючі документи на своє ім'я і відмовляється повернути грошову кошти, витрачені позивачем на будівництво, які складають ? частину від загальної суми витрат - 652 537, 60 грн., тобто 326 268 грн. 80 коп..

В судовому засіданні позивач на позові наполягав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснив, що 29.01.2008 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 та виїхав на заробітки до Іспанії. Через деякий час вона повідомила йому, що її мати продала житло в м.Кіровограді та придбала житловий будинок з земельною ділянкою в с.В.Дальник, Біляївського району Одеської області і частину цієї ділянки віддає їм під будівництво. З цього часу він почав перераховувати грошові кошти в євро та в доларах США на ім'я дружини для придбання будівельних матеріалів та ведення будівництва. Після повернення в Україну він став вкладати свої кошти в будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1, але ніяких документів ні на земельну ділянку , ні на житловий будинок дружина йому не показувала, але запевняла, що мати подарувала їй частину земельної ділянки під будівництво. З відповідачем ніякої домовленості щодо надання земельної ділянки під будівництво у нього не було і грошові кошти він йому на будівництво не передавав. Але вважає, що його колишня дружина та відповідач змовились та скористались його грошовими коштами для будівництва житлового будинку, але позбавили його права власності на це майно і гроші також не повертають

В судовому засіданні відповідач позов не визнав. При цьому пояснив, що в червні 2008 року отримав в дар житловий будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці він в 2011 році збудував житловий будинок для себе та за свої кошти. В 2014 році земельна ділянка була розділена на дві частини, одну з яких разом зі старим будинком він продав, а земельній ділянці з новим житловим будинком була присвоєна адреса - АДРЕСА_1 і на це будівництво йому видано свідоцтво про право власності, виготовлено технічний паспорт і проведена державна реєстрація. Ніякої домовленості з позивачем чи з його дружиною ( рідною сестрою) щодо надання їм під будівництво частини земельної ділянки не було і грошові кошти він від них не отримував, а після завершення будівництва в 2014 році отримав правовстановлюючі документи на житловий будинок.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 не погодилась з вимогами позивача. При цьому пояснила, що ніякої домовленості з відповідачем щодо надання їм під будівництво частини земельної ділянки не було, ОСОБА_2 будував будинок за свої кошти, а грошові кошти, які переказував з Іспанії позивач на її ім'я вона використовувала на потреби сім'ї. Вона також зазначила, що позивач ніякої участі в будівництві не приймав і був обізнаний, що будівництво веде брат для себе і за свої кошти.

Заслухавши сторони, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України та п. «а» ч.1 ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку громадяни України можуть набувати на підставі цивільно-правових угод.

З матеріалів справи вбачається, що згідно договорів дарування від 12.06.2008 року ОСОБА_2 прийняв в дар від ОСОБА_4 та став власником житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, площею 0,020 га, що розташовані в АДРЕСА_1 ( а.с.49-53).

Відповідно положень ст. 375 ЦК України та п. «д» ч.1 ст. 90 ЗК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволити будівництво на своїй ділянці іншим особам, а після завершення будівництва він набуває права власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва та його державної реєстрації.

В судовому засіданні відповідач надав документи, які підтверджують його право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, а саме: свідоцтво про право власності від 24.10.2014 року; витяг з державного реєстру цього майна; свідоцтво про право власності на земельну ділянку від 26.09.2014 року та витяг про її державну реєстрацію ( а.с.59-63).

З технічного паспорту на житловий будинок, який був виготовлений на ім'я ОСОБА_2 19.09.2014 року вбачається, що будівництво було розпочато в 2008 році, тобто коли відповідач став власником земельної ділянки.

В свою чергу позивач в підтвердження своїх позовних вимог не надав жодного доказу про надання відповідачем йому або його дружині земельної ділянки під будівництво, а також докази про будівництво спірного житлового будинку за свої кошти. При цьому надані позивачем квитанції поштових переказів свідчать про перерахування грошових коштів на ім'я своєї дружини, а за її словами в судовому засіданні кошти вона витратила на потреби сім'ї і в будівництво житлового будинку не вкладала, оскільки до цього будівництва вона та позивач не мали ніякого відношення.

Накладні на придбання будівельних матеріалів також не можуть бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів оскільки відсутні докази не тільки щодо існування домовленості про повернення цих грошових коштів, але й докази про використання цих будівельних матеріалів на будівництво житлового будинку.

А тому посилання позивача на положення ст. 376 ЦК України, а також на ст. 60, 61, 70 СК України є безпідставними та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Відповідно ч.1 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту.

В судовому засіданні було встановлено, що договір про надання позивачу земельної ділянки, яка належить відповідачу під будівництво житлового будинку між ними не укладався, а тому посилання позивача на усну домовленість судом до уваги не приймаються, оскільки вказаний договір повинен укладатися в письмовій формі та містити всі істотні умови, характерні для договорів такого виду.

Враховуючи викладене, законних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 78, 81, 90, 120 ЗК України, ст.. 328, ч.2 ст. 331, ст. ст. 367, 375, 376, 377, ч.1 ст. 413 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя: С.В. Крачкова