Справа № 226/3239/15-ц
Провадження № 2/226/1456/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитров Донецької області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Димитров Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Красноарміськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві в обґрунтування якого вказав, що з 24.06.1982р. по 07.05.2015р. працював у відповідача та був звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України по невідповідності виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, порушеного травмуванням на виробництві 05.02.2015р. згідно наказу 3 221к від 08.05.2015р. За фактом виробничої травми, яка сталася 05.02.2015р., відповідачем були складені Акти за формою Н-1 та Н-5 від 10.02.2015р. У день травми позивач був доставлений до травматологічного відділення Димитровської ЦМЛ зі скаргами на головний біль, головокружіння, нудоту, слабкість, епізод втрати свідомості, наявність щільного еластичного утворення на лівій половині обличчя та діагнозом: з/перелом верхньо-щелепної пазухи зліва зі зсувом, закритий перелом підстави суглобового відростку нижньої щелепи зліва без зсуву, садно-підшкірна гематома обличчя зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку. З цього приводу позивач безперервно лікувався більше 3-х місяців та весь цей час страждав від потужного головного болю, головокружіння, нудоти, шат кості при ходьбі, безсоння, дратівливості, слабкості, депресивного стану. 07.05.2015р. позивачу МСЕК первинно встановила 30% стійкої втрати працездатності та визначена 3-я група інвалідності, рекомендовано: медикаментозне, санаторно-курортне лікування за наслідками трудового каліцтва, лицева реабілітація у реабілітаційних відділеннях санаторіїв, лікування у невролога, психоневролога, протипоказані: тяжкий фізичний труд, робота у підземних умовах. Вважає, що у результаті травмування на виробництві, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у його хворобливому, психічному та фізичному стані та стражданнях, стресі, які він зазнав під час травмування, зазнавав протягом тривалого часу лікування та які продовжує зазнавати до цього часу. Перебування більше 3-х місяців на стаціонарному лікуванні поза межами своєї родини також істотно змінили його звичний життєвий уклад, потребувало від нього додаткових моральних зусиль. Він не міг піклуватися належним чином за родиною, від чого дуже морально страждав, адже його дружина є інвалідом 2-ї групи безстроково за загальним захворюванням та потребує «Д»-нагляду у лікаря-онколога. Позивач втратив роботу, престижну гірничу спеціальність, від чого дуже морально страждає. Не може належним чином утримувати та лікувати свою дружину непрацюючого інваліда, яка знаходиться на його утриманні. На теперішній час він почуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, зараз практично усі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоровя за програмою реабілітації інваліда. Внаслідок захворювання, значний тягар домашньої роботи ліг на його утриманця хвору дружину, це потребувало з його боку додаткових моральних та фізичних зусиль та негативно впливає на його сімейно-побутові відносини, оскільки не дозволяє йому тепер здійснювати властиві для нього обовязки як годувальнику та голові сімї. У звязку з цим просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

Позивач до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність за участю його представника ОСОБА_2, на позові наполягає.

Представник позивача підтримав позовні вимоги позивача обґрунтовуючи їх викладеними у позовній заяві обставинами та пояснив суду, що не може сказати, на який строк позивачу встановлена інвалідність. Причини нещасного випадку зараз не може точно сказати, вони є в актах. Вина відповідача це порушення ст.43 Конституції України.

Представник відповідача пояснив суду, що проти позову заперечує, оскільки відповідно до Акту розслідування форми Н-5, причиною нещасного випадку є невиконання з боку позивача заходів безпеки тому вини відповідача немає. Позивачем не надано документів щодо моральних страждань, окрім загальних висловлювань. Йому невідомо, скільки встановлено відсотку вини позивача.

Третя особа, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м.Димитров Донецької області, до судового засідання не зявилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 05.02.2015р. з позивачем у відповідача стався нещасний випадок на виробництві. Після проведення розслідування нещасного випадку відповідачем складено Акт № 2 про нещасний випадок на виробництві від 10.02.2015р. форми Н-1 та Акт проведення розслідування нещасного випадку від 10.02.2015р. форми Н-5, внаслідок чого позивач отримав ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% та 3-ю групу інвалідності до 01.06.2016р., що підтверджується копіями вказаних актів, довідкою огляду МСЕК від 07.05.2015р. (а.с.17-22, 33-34).

Позивач стаціонарно лікувався з приводу травми з 05.02.2015р. по 26.02.2015р., з 12.03.2015р. по 23.03.2015р., зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_4, яка є інвалідом 2-ї групи безстроково по загальному захворюванню, спостерігання у онколога (а.с.9-10, 28, 30-31).

Позивач отримує пенсію за віком з 21.03.2000р. (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, життя і здоровя людини визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ч.1 ст.2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Суд вважає, що отримавши перелом з/перелом верхньо-щелепної пазухи зліва зі зсувом, закритий перелом підстави суглобового відростку нижньої щелепи зліва без зсуву, садно-підшкірна гематому обличчя зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, позивач отримав фізичну біль, а також страждання у звязку з ушкодженням свого здоровя. Лікування позивача та подальше звільнення з роботи у звязку з травмою на виробництві, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. Також суд враховує, що інвалідність позивачу встановлена не безстроково, позивач звільнений з роботи, отримує пенсію за віком. Крім того, у нещасному випадку є також й вина позивача. Тому суд, виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 12000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В силу ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених вимог у сумі 116,83 грн.

На підставі ч.1 ст.3 Конституції України, ст.ст.153, 2371 КЗпП України, ст.ст.23, 268 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення моральної шкоди у звязку з травмою на виробництві, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 за отриману ним моральну шкоду у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 116,83 грн.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя