Єдиний унікальний номер 243/5475/15-ц Номер провадження 22-ц/775/541/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Корчистої О.І., Тимченко О.О.

при секретарі Бондарчуку І.Е.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Винник З.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцям та про усунення від права на спадкування за законом з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту його ухилення від надання допомоги спадкодавцям ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті зазначених спадкодавців (а.с. 2-3).

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог (а.с. 75-76).

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Винник З.Г., яка діє на підставі договору на представництво інтересів від 25 серпня 2015 року (а.с. 92-94), доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до частини 5 ст. 74 ЦПК України під розписку при відкладенні розгляду справи 15 вересня 2015 року (а.с. 110-111). Надіслав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи через скасування 29 вересня 2015 року автобусного рейсу до м. Артемівська (а.с. 187-188).

Відповідно до частини 1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Повідомлені відповідачем причини неявки в судове засідання апеляційним судом визнаються неповажними, оскільки інша сторона по справі, яка мешкає в тому ж населеному пункті, що і відповідач, у судове засідання з'явилася.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, з'явився її представник - ОСОБА_1, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 19 серпня 2015 року (а.с. 106).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Винник З.Г., дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що спір між сторонами виник з приводу права на спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 83 років (а.с. 7), та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 84 років (а.с. 8).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 2 грудня 1951 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 14) та по день смерті ОСОБА_5 проживали однією сім'єю, що підтверджується довідкою ТОВ «Ліра ЛТД» від 4 серпня 2014 року (а.с. 159).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 січня 1998 року, виданого приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира, загальною площею 42,4 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на ? частку зазначеної квартири.

Заповіту ОСОБА_5 не складав і відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом після його смерті, як спадкоємці першої черги, мали:

- його дружина ОСОБА_6, яка прийняла спадщину та 25 березня 2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частку зазначеної вище квартири (а.с. 164);

- його дочка ОСОБА_4, яка постійно мешкає в Російській Федерації у м. Ангарськ Іркутської області та з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 до нотаріуса не зверталася;

- онук ОСОБА_3, який є сином сина ОСОБА_5- ОСОБА_7 (а.с. 177, а.с. 182), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 9). Після смерті діда ОСОБА_5 онук ОСОБА_3 відповідно до частини 1 ст. 1266 ЦК України прийняв спадщину - у встановлений законом строк подав нотаріусу відповідну заяву (а.с. 170), однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на ? частки квартири АДРЕСА_1 (? частка їй належить на підставі свідоцтва про право власності і ? частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5).

Заповіту ОСОБА_6 не складала і і відповідно до ст. 1261 ЦК України право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, як спадкоємці першої черги, мали:

- її дочка ОСОБА_4;

- онук ОСОБА_3, який є сином сина ОСОБА_6- ОСОБА_7 (а.с. 177, а.с. 182), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 9).

Згідно повідомлення завідуючої Першої Слов'янської державної нотаріальної контори за № 1770/02-14 від 30 червня 2015 року після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, з заявою про прийняття спадщини звернулись племінниця ОСОБА_1 та онук ОСОБА_3; з заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_4, дочка померлої (а.с. 50).

Судом першої інстанції також встановлено, що позивач ОСОБА_1, на користь якої ОСОБА_4 відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, є племінницею померлого спадкодавця ОСОБА_6 - дочкою її рідної сестри ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Зазначений факт відповідачем не оспорюється.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 позивач права на спадкування не мала, а тому її позовні вимоги про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом (за правом представлення) після смерті його діда ОСОБА_5, не грунтуються на законі. Позивачем не доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцям ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суду не надані докази про умисні дії (бездіяльність) відповідача, спрямовані на ухилення від надання допомоги спадкодавцям. Сам факт ненадання допомоги спадкодавцям відповідачем, не є його винною поведінкою. Спадкодавці ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про яких опікувалась і надавала їм допомогу позивач, не потребували допомоги від спадкоємця ОСОБА_3 та ніколи до нього за такою допомогою не зверталися.

Зазначені висновки суду першої інстанції є законними та обгрунтованими.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються частиною 5 ст. 1224 ЦК України.

Відповідно до частини 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом частини 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності (як факту ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи) спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що через похилий вік ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребували сторонньої допомоги, та останні роки, а саме з 2012 року, за віком вони перебували у безпорадному стані по день смерті: ОСОБА_5 - по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_6 - по ІНФОРМАЦІЯ_4 року, так як не могли самі себе обслуговувати, купувати їжу, готувати її, купувати ліки, забезпечувати особисту гігієну та виконувати домашню роботу по господарству.

Зазначений висновок суду ні позивачем, ні відповідачем не оспорюється.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про доведеність факту, що таку допомогу та догляд за ОСОБА_6 здійснювала саме позивач. Зазначений факт сторонами також не оспорюється.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що доказів про те, що в період з 2012 року по день смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за умови отримання допомоги від племінниці ОСОБА_6 - ОСОБА_1 потребували допомоги (догляду) саме з боку відповідача та що він від надання такої допомоги ухилявся умисно, позивачем суду не надано.

Посилаючись в апеляційній скарзі на безпідставність такого висновку суду, позивач будь-яких доказів, які спростовують такий висновок суду, не навела.

Доводи позивача про те, що суд не врахував роз'яснення, викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» щодо встановлення судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, що відповідно до цих роз'яснень відповідач розумів, що його бабуся та дід перебувають у безпорадному стані та потребують допомоги, мав можливість надавати їм таку допомогу, усвідомлював, що без сторонньої допомоги вони не можуть обходитися, залишив їх у безпорадному стані, виїхав з м. Слов'янськ під час проведення в місті воєнних дій, не спростовують висновків суду.

Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, на що посилається позивач в апеляційній скарзі, встановлюється для усунення від права на спадкування за законом на підставі абзацу другого частини 3 ст. 1224 ЦК України батьків (усиновлювачів) та повнолітніх дітей (усиновлених), а також інших осіб, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця. Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, законом не передбачений обов'язок онуків утримувати діда та бабу.

В частині 5 ст. 1224 ЦК України, яка зазначена позивачем як підстава позову, йдеться не про факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, а про факт ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується, зокрема й тих спадкоємців за законом, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Згідно показань свідків з боку позивача - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, їм не відомо чи зверталися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до відповідача за допомогою. З показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, як з боку позивача, так і з боку відповідача, встановлено, що ані ОСОБА_5, ані ОСОБА_6 за допомогою до свого онука ОСОБА_3 не зверталися і він їм допомогу не надавав. З 2012 року вони отримували таку допомогу від позивача, що для них було цілком достатньо.

Та обставина, що відповідач, згідно пояснень позивача, не брав участі у похованні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, також не є підставою для усунення відповідача від права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що висновок суду, що її позовні вимоги в частині усунення відповідача від спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки вона не притягувалася до спадкування після його смерті, суперечить ст. 1216 ЦК України, є необгрунтованим.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно роз'яснень, які викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 заповіт не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11 серпня 2014 року (а.с. 155).

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ОСОБА_5 право на спадкування за законом, як спадкоємці першої черги, мали його дружина ОСОБА_6, його дочка ОСОБА_4, яка з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 до нотаріуса не зверталася, та онук ОСОБА_3 за правом представлення.

ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та 25 березня 2015 року навіть отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 164), згідно якого спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є його дружина ОСОБА_6 - в ? частці та онук ОСОБА_3, батько якого ОСОБА_7 - син спадкодавця, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, - в ? частці. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з ? частки квартири АДРЕСА_1, що належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці 19 січня 1998 року.

Тобто, за життя ОСОБА_6 не скористалася правом на усунення онука ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 Отримання нею свідоцтва про право на спадкування з урахуванням частки відповідача у спадковому майні свідчить про відсутність спору щодо спадкового майна між спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а тому посилання позивача на те, що на підставі ст. 1216 ЦК України до неї, як спадкоємця після смерті ОСОБА_6, перейшло таке право, є безпідставними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що пред'явлення ОСОБА_1 позову про усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 суперечить вимогам частини 1 статті 3 ЦПК України та частини 1 статті 15 ЦК України, згідно якої кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право відповідача на спадкування після смерті діда ОСОБА_5 жодним чином не порушує права позивача, яка до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_5 не належить, оскільки є племінницею ОСОБА_6, яка пережила свого чоловіка ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, є необгрунтованими.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необгрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, ст. 308, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.І. Корчиста

О.О. Тимченко