Єдиний унікальний номер: 448/884/15-ц
Провадження № 2/448/354/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Власюк М.Б.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Рутковська Т.С.,

представника третьої особи - Чопко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Мостиської міської ради Львівської області, треті особи - Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області та Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції України, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

27.08.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що рішенням Мостиської міської ради №202 від 05.08.1977 року її колишньому чоловіку ОСОБА_5 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку та дозволено будівництво індивідуального двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, Львівської області. На час прийняття даного рішення вона перебувала із ОСОБА_5 у шлюбі, за час якого, ними, на виділеній земельній ділянці було побудовано житловий будинок з надвірними спорудами. В травні 1992 року їхній шлюб розірвано.

Зазначає, що державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 13.08.1999 року на підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України їй було видано свідоцтво про право власності на ? незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 66 %, стайні, комори, літньої кухні і огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Львівської області. Також, відповідно до договору дарування від 31.07.2000року ОСОБА_6 подарувала їй, належну ОСОБА_7, іншу ? частину вищевказаного незакінченого будівництвом житлового будинку.

Стверджує, що на даний час будівництво житлового будинку та надвірних споруд нею завершено.

Вказує, що відповідно до ч.3 та ч.5 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З огляду на наведене, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області в судовому засіданні вирішення даного спору поклав на розсуд суду.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Мостиської міської ради №202 від 05.08.1977 року ОСОБА_5 виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво житлового будинку та дозволено будівництво індивідуального двоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, Львівської області.

На час прийняття даного рішення ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, за час якого, подружжям, було у встановленому порядку виготовлено проект двоповерхового одноквартирного житлового будинку та здійснено будівництво незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 66 %, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Львівської області.

15.05.1992 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.

На підставі Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 13.08.1999 року на підставі ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України позивачці ОСОБА_4 належить ? частина в спільному майні подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8, яке складається з незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 66 %, стайні, комори, літньої кухні і огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Львівської області.

Також, відповідно до договору дарування від 31.07.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 31.07.2000року, ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4, належну ОСОБА_7, іншу ? частину вищевказаного незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 66 % та відповідну частину надвірних споруд.

На даний час будівництво вищевказаного житлового будинку та надвірних споруд позивачкою завершено.

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, виготовленого станом на 02.12.2014року, копія якого міститься в матеріалах справи, вищезазначений будинок був збудований у 2006 році та є двоповерховим. Загальна площа приміщень складає 147,0 кв.м., в тому числі житлова - 83,6 кв.м., допоміжна - 63,4 кв.м. Перший поверх будинку складається з 2-х кімнат, площею 17,2 кв.м, 17,5 кв.м., а також коридору площею 7,7 кв.м., санвузла площею 7,8 кв.м., коридору площею 9,1 кв.м., сходової площадки площею 6,1 кв.м., котельні площею 4,0 кв.м. та кухні площею 14,1 кв.м.. Другий поверх будинку містить 3 кімнати площею 18,0 кв.м., 17,3 кв.м. та 13,6 кв.м., санвузол площею 2,4 кв.м. та коридор площею 12,2 кв.м.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією рішення Виконавчого комітету Мостиської міської ради №202 від 05.08.1977 року; копією проекту двоповерхового одноквартирного житлового будинку; копією Свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 13.08.1999 року; копією договору дарування від 31.07.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Мостиської державної нотаріальної контори 31.07.2000року; копією довідки Самбірського БТІ від 29.11.2000 року; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9; копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9; копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №3 від 27.05.2011року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради №2.17-841 від 23.07.2014року; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області, виготовленого КП «Мостиське РБТІ» станом на 02.12.2014року.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.ч.1,2 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Відповідно до положень ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом із цим, відповідно до ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 5 статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із копії технічного паспорта, будівництво спірного будинку здійснено в межах земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, отже, зазначений будинок не порушує права власників суміжних земельних ділянок чи будинковолодінь.

Згідно висновку за результатами технічного огляду садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Мостиська Львівської області, проведеного ОСОБА_11 (ліцензія серії НОМЕР_1, видана Міністерством регіонального розвитку та будівництва України 09.03.2010року), технічний стан основних несучих конструктивних елементів будинку: фундаментів, стін, перекриття, даху та покриття садибного (індивідуального) житлового будинку АДРЕСА_1 Львівської області - добрий. Середній фізичний процент зносу житлового будинку складає 10,0%. Планування будинку в основному відповідає чинним будівельним нормам і правилам ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Новозбудований садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 в м.Мостиська Львівської області відповідає чинним будівельним нормам і правилам та є технічно можливим для експлуатації.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, зокрема, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_4 самовільно здійснила будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети, а також з огляду на те, що в ході розгляду справи не встановлено будь-яких порушень будівельних і технічних норм та правил при здійсненні такого самочинного будівництва чи порушення прав інших осіб, то суд вважає, що є достатньо підстав для задоволення позову і визнання за позивачкою права власності на спірний самочинно збудований житловий будинок у відповідності до положень ст.376 ЦК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 174, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко