АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3845/15 Головуючий 1 інстанції Ніколаєнко І.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», відділення «ВАБ банк» № 134 про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», відділення «ВАБ банк» № 134 про стягнення банківського вкладу.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 25.12.2013 року вона уклала договір банківського вкладу № 707270/2013 в ПАТ «ВАБ банк», який вона достроково розірвала за заявою від 20.02.2014 року та 04.03.2014 року уклала новий договір № 755961/2014 з відповідачем, згідно умов якого банк прийняв від неї грошові кошти в сумі 16813 євро строком на тринадцять місяців та зарахував їх на депозитний рахунок. Також позивач зазначала, що 12.05.2014 року між нею та ПАТ «ВАБ банк» було укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу «Срочный» № 755961/2014 від 04.03.2014 року, яким призупинено його дію дострокове повернення вкладу. Позивач вказала, що в день закінчення кварталу 04.06.2014 року вона звернулася до банку із заявою про видачу їй вкладів та їй частково було повернено грошові кошти. В період з 05.06.2014 року по 29.09.2014 року нею було отримано загальну суму 6400 євро. Також їй було нараховано відсотки за користування вкладом: 05.03.2014 року - 157,92 євро; 04.04.2014 року - 158,02 євро; 04.05.2014 року - 164,21 євро. Загальна сума залишку на її рахунку становить 10420,13 євро. Позивач зазначала, що вона неодноразово зверталася з вимогою про повернення залишку вкладу, проте сума вкладу їй досі не повернена, чим було обмежено її права клієнта та можливість розпоряджатися її коштами.

У зв'язку з цим, після уточнення своїх позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на її користь 10420,13 євро - 195 897,40 грн., 3 % за користування вкладом по 06.11.2014 року в сумі 166,67 євро-3133,38 грн. та надання юридичної допомоги в сумі 600 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», відділення «ВАБ банк» № 134 у судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 - задоволений.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_1 залишок суми грошових вкладів в загальному розмірі 10 420,13 євро, що еквівалентно 195 897 грн. 40 коп., 3 % за користування вкладом по 06.11.2014 року в сумі 166,67 євро, що еквівалентно 3 133 грн. 38 коп., а усього 199 030 грн. 78 коп., а також витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 600 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 1 990 грн. 30 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2015 року заява Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, 25.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 707270/2013.

20.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу «Новорічний подарунок» № 707270/2013 та 04.03.2014 року між нею та Публічним Акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі начальника відділення №134 укладено Договір банківського вкладу «З Любов'ю, VАВ! Компенсаційний «Квартальний» № 755961/2014 (в євро), відповідно до умов якого ОСОБА_1 розмістила в банку вклад на умовах депозитного продукту на строк 13 місяців з дня укладення Договору, з щомісячною виплатою процентів. Відповідно до даного договору сума поточного вкладу - 16813 євро. Стандартна ставка за вкладом становить 11,5 процентів річних та діє з першого по третій місяць вкладу.

Відповідно до п. 1.6 вказаного договору при достроковому закритті вкладу проценти за вкладом, нараховуються/перераховуються у повному обсязі згідно договору за кожні повні три/шість/дев'ять місяці дії вкладу, за кожний 3/6/9 місячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового вкладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені та Інтеренет-сайті банку.

12.05.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір № 1 до Договору банківського вкладу «Строковий» (в євро) № 755961/2014 від 04.03.2014 року, яким призупинено свою дію всі умови щодо можливості автоматичної пролонгації вкладу. В зв'язку з цим, перша дата вимоги вкладу, вирахувана відповідно до умов договору, є останнім днем розміщення вкладу. Інші умови договору, не змінені цим договором, залишаються незмінними і сторони підтвердили свої зобов'язання за ним.

12.05.2014 року позивачка звернулася до банку із заявою на видачу готівкових коштів при закінченні строку депозитів 04.06.2-14 року № 755961/2014 та № 756002/2014 та просила забезпечити отримання нею готівкових коштів з 05.06.2014 року.

Згідно виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 з ПАТ «ВіЕйБі Банк» позивач отримала 05.06.2014 року - 100 євро, 11.06.2014 року-100 євро; 19.06.2014 року - 500 євро; 20.06.2014 року - 500 євро; 23.06.2014 року - 500 євро; 25.06.2014 року - 500 євро; 26.06.2014 року - 500 євро; 27.06.2014 року- 100 євро; 01.07.2014 року-200 євро; 02.07.2014 року-200 євро; 03.07.2014 року- 100 євро; 04.07.2014 року-200 євро; 07.07.2014 року-200 євро; 07.07.2014 року- 100 євро; 08.07.2014 року - 100 євро; 09.07.2014 року - 100 євро; 10.07.2014 року - 200 євро; 11.07.2014 року - 200 євро; 14.07.2014 року-200 євро; 18.07.2014 року- 100 євро; 23.07.2014 року- 100 євро; 24.07.2014 року-300 євро; 25.07.2014 року- 100 євро; 28.07.2014 року- 100 євро; 29.07.2014 року- 100 євро; 30.07.2014 року- 100 євро; 31.07.2014 року- 100 євро; 01.08.2014 року - 100 євро; 13.08.2014 року - 100 євро; 14.08.2014 року - 100 євро; 15.08.2014 року -100 євро; 18.08.2014 року- 100 євро; 19.08.2014 року- 100 євро; 20.08.2014 року- 100 євро; 29.09.2014 року - 100 євро. Загальна сума виданих позивачу коштів становить 6400 євро.

25.06.2014 року та 01.09.2014 року позивач зверталася до ПАТ «ВіЕйБі Банку» з листами щодо невиконання ним умов договору Банківського вкладу 755961/2014 від 04.03.2014 року.

Листами за № 15-1749 від 07.07.2014 року та №133-412 від 01.09.2014 року ОСОБА_1 повідомлено, що банком здійснюється виплата коштів в іноземній валюті, згідно норм Постанови НБУ № 328 від 30.05.2014 року та запропоновано розглянути пропозиції банку щодо розміщення тимчасово вільних коштів на депозит.

Станом на 27.10.2014 року загальний залишок грошових коштів на рахунку за договором № 755961/2014 становить 10420,13 євро, які позивачу банк не повертає.

Згідно розрахунку позивача 3 відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 10420,13 євро за період з 04.06.2014 року по 06.11.2014 року становить 166,67 євро.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч.І ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ст.ст. 626, 629, 651 ЦК України встановлено, що договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків, він є обов'язковим для виконання сторонами, а зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 626 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимогами ст.ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь позивача підлягає стягненню сума депозитних вкладів та нараховані відсотки в сумі 199030,78 грн., яка складається з : залишок суми грошових вкладів в загальному розмірі 10420,13 євро, що еквівалентно 195897 грн. 40 коп., З % за користування вкладом по 06.11.2014 року в сумі 166,67 євро, що еквівалентно 3133 грн. 38 коп.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного стягнення 3% річних колегією суддів не приймаються.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 12 травня 2014 року звернулась до банку із заявою про повернення банківського вкладу в розмірі 16813 євро 04.06.2014 року (а.с.10).

В період з 05.06.2014 року по 20.08.2014 року вона отримала 6300 евро.

Залишок суми в розмірі 10420,13 євро повернутий не був.

25.06.2014 року та 01.09.2014 року позивач зверталася до ПАТ «ВіЕйБі Банку» з листами щодо невиконання ним умов договору Банківського вкладу 755961/2014 від 04.03.2014 року.

Листами за № 15-1749 від 07.07.2014 року та №133-412 від 01.09.2014 року позивачці повідомлено, що банком здійснюється виплата коштів в іноземній валюті, згідно норм Постанови НБУ № 328 від 30.05.2014 року та запропоновано розглянути пропозиції банку щодо розміщення тимчасово вільних коштів на депозит.

Оскільки грошові кошти за договором банківського вкладу в сумі 10420,13 євро не були повернуті позивачці, то вона просила стягнути 3% за період з 04.06.2014 року по день ухвалення рішення суду 06.11.2014 року, т.я. банк порушив свої грошові зобов'язання. При цьому направлення будь-яких листів не є виконанням умов договору.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цієї суми.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не враховані вимоги ст..212, 214 ЦПК України, стосовно витрат за надання правової допомоги, т.я. ці витарти мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду з заявою особи, яка бере участь в розгляді справи, колегією суддів не приймаються.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Понесені сторонами судові витрати, підлягають розподілу між ними за правилами, встановленими ст. 88 ЦПК України. Граничний розмір таких витрат встановлений законом.

При цьому положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», затверджено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ.

Склад та розміри витрат, пов'язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачкою було оплачено за консультацію про повернення банківського вкладу 200 грн., що підтверджується квитанцією юридичної консультації Дзержинського району м.Харкова від 01.09.2014 року (а.с.48) та за вивчення документів і складання позовної заяви - 400 грн., що підтверджується довідкою юридичної консультації Комінтернівського району м.Харкова від 08.05.2014 року (а.с.47).

Отже, колегія суддів вважає ,що позивачкою надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2014 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -