Справа 688/840/15-ц
№ 2/688/318/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Никитюк К.М.,

прокурора Бойко Т.М.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника третьої особи Гайдачука Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань у м. Шепетівка цивільну справу за позовом Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей виконавчого комітету Шепетівської міської ради до ОСОБА_4 про вселення,

встановив:

Шепетівський міжрайонний прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей виконавчого комітету Шепетівської міської ради до ОСОБА_4 про вселення.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що відповідно до договору дарування від 16.09.2003р. ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1 у м. Шепетівка, де, крім нього, зареєстровані його малолітня дочка ОСОБА_7, колишня дружина ОСОБА_1 та падчерка ОСОБА_2 У січні 2015 року внаслідок побутової сварки, відповідач спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження та вигнав її із дітьми з будинку, в якому вони проживали. Оскільки особи, в інтересах яких звернувся прокурор, іншого житла не мають, а також не мають можливості винаймати житло, а відповідач чинить їм перешкоди в користуванні будинком та майном, яке в ньому знаходиться, просив вселити їх примусово в будинок АДРЕСА_1

Прокурор у судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, суду пояснила, що малолітня ОСОБА_7 підлягає вселенню як член сім'ї власника, ОСОБА_1 та падчерка ОСОБА_2 - як колишні члени сім'ї власника, оскільки припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування жилим приміщенням.

ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, суду пояснили, що ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 06.03.2003 р., який був розірваний рішенням суду від 02.02.2015р. ОСОБА_1 зареєстрована у будинку з 29.08.2007р., а проживала з 2003 року по 26.01.2015р., до того часу поки її не вигнав чоловік. Стверджує, що відповідач змінив вхідні замки та чинить їй перешкоди в користуванні житлом. Вона з дітьми вимушено проживає у знайомої ОСОБА_8, оскільки немає іншого житла.

ОСОБА_2 позов підтримала, пояснивши, що з 2003 року постійно проживала у будинку на правах члена сім'ї власника ОСОБА_4, який у 2009 році зареєстрував її в будинку. Вважала його батьком, а він називав її дочкою, утримував її, сплачував за навчання, приймав участь у вихованні. Відносини між ними погіршились у 2013 році та остаточно припинились 26.01.2015р., після того як відповідач вигнав їх з матір'ю та сестрою з будинку.

Допитана судом малолітня ОСОБА_7 підтвердила, що батько вигнав їх з будинку та чинить перешкоди у користуванні житлом.

Представник третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей виконавчого комітету Шепетівської міської ради у судовому засіданні позов прокурора підтримав.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що не заперечує проти проживання у будинку його дочки ОСОБА_7, однак вважає, що дитина бажає проживати з матір'ю ОСОБА_1, яка не має права користування його будинком, оскільки шлюб між ними розірваний. Щодо вселення ОСОБА_2 також заперечив, посилаючись на те, що вона не була членом його сім'ї, а проживала та була прописана ним в будинку як дочка ОСОБА_1 від першого шлюбу. Також стверджував, що не виганяв позивачів з будинку та не чинив їм перешкоди у користуванні житлом, не міняв замки, а вони пішли з будинку добровільно 26.01.2015р.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є членами сім'ї власника будинку, вважає, що на спірні правовідносини не поширюються норми ЖК УРСР.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 16 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №4032, відповідач ОСОБА_4 став власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Право власності на вказаний будинок зареєстроване за ОСОБА_4 16.03.2003р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП Шепетівське бюро технічної інвентаризації від 16.03.2003р.

Відповідно до даних свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.2013р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 06.03.2003р., який був розірваний рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2015р.

Від шлюбу є малолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2

З паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_4 з 10.01.2004 року зареєстрований в належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1

З паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_1 з 29.08.2007 року по даний час зареєстрована в належному відповідачеві будинку за адресою: АДРЕСА_1

Вказані обставини також підтверджуються даними домової книги та не заперечуються сторонами.

З паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_2 з 26.12.2009 року (дати отримання паспорта) по 15.10.2011 року була зареєстрована у АДРЕСА_1; з 04.01.2012р. по 03.07.2012 р. була зареєстрована в АДРЕСА_2, де проживала у період навчання, з 17.07.2012р. по даний час зареєстрована в належному відповідачеві будинку за адресою: АДРЕСА_1

Сторони у судовому засіданні не заперечували, що вселились в будинок АДРЕСА_1 у 2003 році як сім'я: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду пояснили, що працюють у Шепетівському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, 05.02.2015р. до них звернулася ОСОБА_1 із заявою про вчинення економічного, психологічного та фізичного насильства в сім'ї стосовно неї та дітей ОСОБА_4 Під час обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ними встановлено, що ОСОБА_4 перешкоджає вільному користуванню житлом ОСОБА_1, малолітній дочці ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з 26.01.2015р. ОСОБА_1 з дітьми проживають в її будинку, що по АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_4 вигнав їх з будинку та перешкоджає їм у користуванні житлом, змінив вхідні замки.

Допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 суду пояснили, що проживають по сусідству з ОСОБА_4 Знають про те, що дружина з дітьми не проживають у будинку з лютого 2015 року, причини їм невідомі.

При розгляді справ про вселення, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також колишніми членами його сім'ї.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Тобто серед членів сім'ї наймача виділяють дві категорії:1) безспірні члени сім'ї (дружина (чоловік) наймача; діти наймача; батьки наймача); 2) особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з наймачем у безпосередніх родинних зв'язках (брати, сестри дружини (чоловіка), неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985р., вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до змісту ст.ст. 9, 156, 157 ЖК УРСР, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власне факт припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.

Як встановлено судом, малолітня дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в силу ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР, ст. 3 СК України є членом сім'ї власника будинку ОСОБА_4, місцем її проживання було місце проживання її батьків: АДРЕСА_1

ОСОБА_1 станом на 26.01.2015р. була членом сім'ї власника будинку - дружиною ОСОБА_4 та мала право користуватися жилим приміщенням, після набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили вона стала колишнім членом сім'ї власника будинку, що не позбавляє її права користування займаним приміщенням, і не є підставою для її виселення.

ОСОБА_2 вселилася до будинку за згодою власника, постійно проживала у спірному будинку з 2003 року, зареєстрована у ньому, а тому суд вважає, що вона проживала у будинку ОСОБА_4 як член його сім'ї.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 проживала у будинку ОСОБА_4, не будучи членом його сім'ї. Сам відповідач у судовому засіданні підтвердив факт утримання та виховання ОСОБА_2, називав її дочкою, а вона його батьком.

Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку має відповідно до ст. 157 ЖК, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Передбачені ст.ст. 9, 156, 157 ЖК обмеження щодо виселення колишніх членів сім'ї власника не є порушенням права власності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі іншого житла не мають, відповідач чинить їм перешкоди для проживання у спірному будинку, про що свідчать неодноразові звернення ОСОБА_1 до компетентних органів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що право позивачів на проживання та користування спірним будинком порушене і підлягає захисту шляхом вселення.

Посилання відповідача про вселення до будинку у майбутньому його батьків не є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 9, 64, 156 ЖК УРСР, суд

вирішив:

Позов Шепетівського міжрайонного прокурора в інтересах малолітньої ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей виконавчого комітету Шепетівської міської ради до ОСОБА_4 про вселення задовольнити.

Вселити малолітню ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в будинок АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у сумі 121,80 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Цідик