Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 282/1675/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Ковалика Ю. А. секретаря судових засідань Стаднюк В.В. за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про стягнення з відповідача 20643 грн. 25 коп. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. судових витрат на правову допомогу.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15 травня 2014 року з вини старшого погонича стада тварин ОСОБА_5, його автомобіль марки KIA Rio отримав механічні пошкодження, вартість відновлення яких згідно калькуляції складає 18643 грн. 25 коп. Крім того, понесені додаткові витрати на надання правової допомоги в ході розгляду справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності в сумі 2000 грн.

Неправомірними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду в розмірі 10000 грн., яка полягає в отриманні значного стресу, порушився нормальний сон, він знаходився в стані дискомфорту, пригніченості, змінився звичайний уклад життя, оскільки при таких обставинах неможливо користуватись пошкодженим автомобілем, відчувати себе впевнено у суспільстві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 158), про причини неявки суд не повідомив. В письмових запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позову. Обгрунтовуючи тим, що 15.05.2014 року він був погоничем тварин і переганяв їх по автодорозі, де рухався позивач. ОСОБА_2 побачивши стадо великої рогатої худоби, свідомо не зупинився і в'їхав в середину стада. В цей час від узбіччя підійшов ОСОБА_6 і замахнувся до однієї з корів, після чого корова злякалася і впала на автомобіль позивача. Таким чином не він, а ОСОБА_6 своїми діями спричинив шкоду ОСОБА_2 (а.с. 38-39).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні позову, обґрунтовуючи, тим що відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою. Позовні вимоги пред'явлено до неналежного відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 15 травня 2014 року близько 18.00 год. в с. Юрівка Любарського району Житомирської області ОСОБА_5 будучи старшим погоничем стада тварин, що рухалося по проїзжій частині дороги по вул. Житомирській, та учасником дорожнього руху, порушив п. 7.6 Правил дорожнього руху України, а саме не забезпечив рух стада ВРХ ближче до правого краю дороги, стадо худоби рухалося по всій проїзній частині дороги, створюючи небезпеку та перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого одна із тварин, злякавшись замаху палицею невстановленої особи, яка виганяла з череди свою худобу, пошкодила автомобіль НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, котрий не міг проїхати та зупинився на середині проїжджої частини дороги (а.с. 58-59).

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 25.06.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 9).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 31.07.2014 року постанову Любарського районного суду Житомирської області від 25.06.2014 року змінено. Звільнено ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оголошене усне зауваження, справу закрито (а.с. 58-59).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 31.07.2014 року встановлено, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, оскільки він був учасником дорожнього руху та порушив вимоги п. 7.6 ПДР України, внаслідок чого сталося пошкодження транспортного засобу.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до висновку № 3888 судової автотоварознавчої експертизи від 27.01.2015 року розмір матеріальних збитків, з технічної точки зору, заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, внаслідок дорожньої пригоди, яка мала місце 15.05.2014 року, станом на дату пошкодження складає 23920 грн. 37 коп. (а.с. 142-144).

Згідно з калькуляцією від 16.05.2014 року вартість робіт та запчастин (матеріалів) по ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 18643 грн. 25 коп. (а.с. 13), що підлягає стягненню з відповідача, в межах заявлених вимог.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на надання правової допомоги в ході розгляду справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності в сумі 2000 грн. не підлягає задоволенню, оскільки порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки, що узгоджується з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

За п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних

переживаннях, пов'язаних з пошкодженням майна, витратою додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для ремонту автомобіля та підготовки і подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, з врахуванням, що пошкодження автомобіля позивача сприяли необережні дії іншої невстановленої особи, яка злякала худобу, що пошкодила автомобіль, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме слід стягнути з відповідача ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Позивачем не надано розрахунку витрат на правову допомогу при розгляді справи, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, що узгоджується з п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору 487 грн. 20 коп. (а.с. 1, 50) та проведення судової автотоварознавчої експертизи 1500 грн. (а.с. 162).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_4 матеріальну шкоду у розмірі 18643 (вісімнадцять тисяч шістсот сорок три) грн. 25 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн., крім того витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп., витрати на проведення судової експертизи 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн., а всього на загальну суму 23630 (двадцять три тисячі шістсот тридцять) грн. 45 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. А. Ковалик