АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/644/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа: Озерищанська сільська рада про підтвердження та встановлення механізму приватизації квартири, в якій вона проживає, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з заявою про підтвердження та встановлення механізму приватизації квартири, в якій вона проживає.

Просила встановити належність 16-квартирного будинку по АДРЕСА_1 - державної, комунальної, приватної власності. Захистити цивільне право та інтереси заявниці і відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, роз'яснити механізм приватизації її квартири.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6, оскільки згідно ч.4 ст.256 ЦПК України, із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду , ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначала, що судом в не повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для справи. Метою звернення до суду апелянта був захист її права на приватизацію квартири, в якій заявник проживає зі своєю сім'єю.

Розглядаючи заяву про підтвердження та встановлення механізму приватизації квартири, в якій проживає апелянт, суд першої інстанції не виконав норми ст. 259 ЦПК України та ст. 124 Конституції України та залишив поза увагою вимогу про визнання 16-квартирного будинку по АДРЕСА_1 - державної, комунальної, приватної власності.

ОСОБА_6 вважає не обґрунтованою ухвалу про відмову у відкритті провадження, з підстав наявності спору про право та просила скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи /а.с.26/ , в судове засідання не з'явилася та не повідомила суд про причини її неявки. Від Озерещанської сільської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника та зазначено, що вказаний в заяві 16-ти квартирного будинок не перебуває у комунальній власності територіальної громади с.Озерище.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції , приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення , виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Окреме провадження відрізняється від інших видів провадження суттєвими особливостями, серед яких головним є відсутність сторін з протилежними юридичними інтересами.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження за таких умов:

1. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто, відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту необхідно з'ясувати мету, для якої необхідно його встановлення.

2. Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду. Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (256 ЦПК).

3. Заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану тощо).

4. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

У разі звернення до суду із заявою про встановлення факту, що не має юридичного значення, суд відмовляє у відкритті провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України або ж у разі його помилкового відкриття - закриває провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України та роз'яснень, що викладені в п.п. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 234, 235, 256, 257 і 258 ЦПК України звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження про підтвердження та встановлення механізму приватизації квартири, в якій вона проживає, з проханням встановити юридичний факт належності 16-квартирного будинку по АДРЕСА_1 до певної форми права власності (державної, комунальної, приватної власності) , з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо здійснення нею права на приватизацію квартири в даному будинку.

Враховуючи вимоги ОСОБА_6 , які були викладені в її заяві , суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого і правильного висновку , що при визначенні форми права власності 16-квартирного будинку по АДРЕСА_1 є наявність сторін з протилежними юридичними інтересами, що унеможливлює розгляд справи в окремому провадженні, у зв'язку з чим спірні питання між сторонами мають розглядатись в порядку позовного провадження та правомірно постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження в зв'язку з існуванням спору про право.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки при її постановленні не було допущено порушень норм процесуального права.

А посилання ОСОБА_6 про відсутність спору про право, що зазначені в апеляційній скарзі, висновків суду про його наявність, - не спростовують. Оскільки саме по собі посилання в заяві на ту обставину , що спір про право відсутній - не впливає на суть вимог заявника, які полягають в першу чергу у визначенні правової природи і належності до певної форми власності нерухомого майна - 16-ти квартирного будинку, про що прямо зазначено в заяві /а.с.2/ .

А захист від порушеного права власності, яке в тому числі полягає і в праві володіння майном та можливості набуття його у власність шляхом приватизації , на яке й посилається заявник , - можливий лише в порядку позовного провадження, шляхом звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Тому судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року - відхилити .

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 січня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_6, заінтересована особа: Озерищанська сільська рада про підтвердження та встановлення механізму приватизації квартири, в якій вона проживає - залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :