Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилявся, на підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 11 жовтня 1991 року та рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року з його заробітної плати стягувалися аліменти на утримання відповідачки до досягнення нею 23 річного віку у розмірі ј частини від всіх видів його доходу.

Він є пенсіонером, ветераном праці, непрацездатною особою похилого віку, якій нещодавно виповнилось 69 років.

Останні п'ять років він потребує матеріальної допомоги від відповідачки для придбання ліків та нормального харчування.

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти у розмірі ј частини від усіх видів її заробітку (доходу).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Судами надана оцінка всім зібраним доказам, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, і в позові відмовлено за недоведеністю скрутного матеріального становища позивача та застосовано норми ст. 204 СК України, згідно із якою дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Доводи скарги зводяться до відсутності вини позивача у несвоєчасній сплаті аліментів, у неможливості регулярного спілкування з дочкою, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель