У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

справа № 312/225/15-ц

провадження № 2/312/82/2015

28 жовтня 2015 року с. Велика Білозерка

Суддя Великобілозерського районного суду Запорізької області Яцун О.О., в стадії вирішення питання про відкриття провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Управління Держземагенства у місті Енергодар Запорізької області, Реєстраційна служба Великобілозерського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою судді від 07 жовтня 2015 року зазначена позовна заява була залишена без руху, оскільки подана без дотримання вимог частини 5 статті 199 ЦПК України, зокрема, у звязку з тим, що позивачем не сплачено в повному обсязі судовий збір у відповідності до вимог, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Згідно розяснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для подання заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, із змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивача складаються з двох вимог немайнового характеру та двох вимог, які носять майновий характер.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатила лише частково судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.442686664.1 від 02.10.2015 року (а.с.1).

Відповідно до п.п.1) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду складає не менше 487 грн. 20 коп. та не більше 6090 грн.

Згідно п.п.2) п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду складає 487 грн. 20 коп.

Отже, при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру, виходячи з одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що на час звернення до суду складає не менше 487 грн. 20 коп. та не більше 6090 грн., а також за дві позовні вимоги немайнового характеру по 487 грн. 20 коп. за кожну.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою судді від 07 жовтня 2015 року позивачу було надано строк, який не може перевищувати трьох днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Між тим, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали позивачем було лише частково виконано вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 07 жовтня 2015 року.

Так, 28 жовтня 2015 року представником позивача ОСОБА_3 на виконання ухвали судді від 07 жовтня 2015 року було надано до канцелярії суду квитанцію № П443/3628628/1 від 26.10.2015 року про сплату судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Отже, необхідно констатувати, що позивач не виконав в повному обсязі вимоги, які зазначені в ухвалі судді від 07 жовтня 2015 року та не сплатив судовий збір в розмірі та в порядку встановленому Законом України «Про судовий збір».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Згідно розяснень, які містяться в п.п. 12.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру. Якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог.

Також в п.п. 1,3 вказаного Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначено, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України Закону України «Про судовий збір». Якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина пята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві

За змістом частини 1 та частини 3 ст. 82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати, позивачем не заявлялося.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами частини 2 статті 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до частини 2 статті 121 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Крім того, при зверненні до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. на рахунок 0059; отримувач: УДКСУ у Великобілозерському районі, що підтверджується квитанцією 0.0.442686664.1 від 02.10.2015 року та, на виконання ухвали судді від 07.10.2015 року судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. сплачено на рахунок 0059; отримувач: УДКСУ у Великобілозерському районі, що підтверджується квитанцією № П443/3628628/1 від 26.10.2015 року.

Враховуючи, що оскільки заява повертається заявнику, то сплачена сума судового збору, відповідно до вимог п. 2) ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», підлягає поверненню позивачеві.

Положеннями частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті - повністю.

Повернення зазначених коштів здійснюється у порядку, передбаченому частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись статтями 119, 121 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Управління Держземагенства у місті Енергодар Запорізької області, Реєстраційна служба Великобілозерського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання договору оренди земельної ділянки повернути позивачеві.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Великобілозерському районі Запорізької області повернути ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., яка була сплачена за квитанцією № 0.0.442686664.1 від 02.10.2015 року на рахунок № 0059, та суму судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., яка була сплачена за квитанцією № П443/3628628/1 від 26.10.2015 року на рахунок № 0059.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Яцун