Справа № 740/4455/15-ц
Провадження № 6/740/101/15
УХВАЛА

28 вересня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючої - судді Гордієць Л.В..

при секретарі Носилевській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині подання заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань по рішенню суду.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у ВДВС Ніжинського МРУЮ знаходяться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/740/499/15, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 16.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13250,00грн. в рахунок повернення авансу. Боржник борг не сплачує, таким чином він ухиляється від виконання своїх зобовязань. В звязку з тим, що боржник не погашає в добровільному порядку зазначену заборгованість державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

В судове засідання заступника начальника ВДВС Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 не зявилась. ОСОБА_2 в судове засідання не викликався в силу ст.377-1 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Отже, при розгляді подання про тимчасове обмеження конституційного права громадянина у виїзді за межі України має бути доведеним факт ухилення від виконання судового рішення та умисел боржника на вчинення таких дій чи бездіяльності, оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконаних зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Судом по справі встановлено, що на виконанні в ВДВС Ніжинського МРУЮ Чернігівської області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/740/499/15, виданого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 16.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 13250,00грн. в рахунок повернення авансу (а.с. 4).

21.07.2015 року заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом (а.с.5).

26.08.2015 року заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

08.09.2015 року заступником начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 винесена постанова про арешт коштів боржника.

З повідомлення МВС України від 03.09.2015р. вбачається, що на транспортний засіб CHEVROLET СВ2026АЕ, власником якого є ОСОБА_2, накладено арешт, заборона на відчуження.

В матеріалах справи мається лише один виклик попередження державного виконавця на імя боржника ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, а саме доказів отримання боржником викликів про явку до відділу ДВС, ознайомлення боржника з матеріалами виконавчого провадження та інших.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що тільки в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду може бути застосовано до нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, а не з підстав лише наявності у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, так як така підстава законодавством не передбачена.

На підставі викладених обставин, факт ухилення боржником від виконання боргових зобовязань не доведено, отже суд не вбачає підстав для задоволення вказаного подання.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :