АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц-796- 2585 /2015 р. Головуючий в 1 інстанції- Кравець Д.І.
Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про встановлення фактів та визнання права власності.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24.11.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам по справі, неповно з'ясував обставини справи.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 56/100 частини квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належала - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, про що свідчить дублікат Свідоцтва про право власності на житло, виданого Київським мотоциклетним заводом 15 жовтня 1998 року згідно з розпорядженням № 254 від 15 жовтня 1998 року (т. 1 а.с. 55).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 23 серпня 2002 року (т. 1 а.с. 6) При цьому, заповіту щодо розпорядження майном, зокрема, належної ОСОБА_5 56/400 частини квартири, на випадок своєї смерті останньою складено не було.

Позивач просив суд встановити факт постійного проживання у квартирі позивача та спадкодавця ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_5, тобто вступ в управління та користування 56/400 частиною квартири, а також визнати право власності за позивачем на 28/400 частину квартири, яку незаконно прийняв у спадщину ОСОБА_4, після смерті матері позивача ОСОБА_5

Судом також встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_5 є позивач по справі - ОСОБА_1, про що свідчить Свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 09 грудня 1975 року (т. 1 а.с. 115).

При цьому, положеннями ч.3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УPCP, у тому числі, щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. При цьому, у разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, то застосуванню підлягає положення Цивільного кодексу Української PCP у редакції Закону Української PCP від 18 липня 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Судом також встановлено, що жодним із наявних у ОСОБА_5 спадкоємців, відповідної заяви про прийняття спадщини після її смерті до державної нотаріальної контори подано не було, а заява ОСОБА_4 про прийняття ним спадщини після смерті його дружини ОСОБА_7 не є належним та допустимим доказом, оскільки ОСОБА_4 на час відкриття спадщини вже не належав до кола спадкоємців - чоловік спадкодавця, тому що 01 серпня 1991 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (т. 1 а.с. 139).

Також позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували як факт постійного проживання у спірній квартирі позивача на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, так і факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_5, тобто вступ в управління та користування 56/400 і частиною квартири, не встановлено наявності таких доказів і під час розгляду справи в суді.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 у даному випадку не є належним відповідачем у даній справі.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді