У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «МАРФІН-БАНК», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Є-ІНЖИНІРІНГ», про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю та визнання недійсним іпотечного договору,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю та визнання недійсним іпотечного договору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від

26 травня 2015 року позов задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 1997 року по теперішній час.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з

1997 року по теперішній час.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання майна спільною власністю та визнання недійсним іпотечного договору, суди першої та апеляційної інстанцій керувались положеннями статей 572, 575, 578 ЦК України, статті 6 Закону України «Про іпотеку» та, оскільки позивачкою не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року в частині задоволення позову про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 з 1997 року по теперішній час, та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, правильно враховував правовий висновок Верховного Суду від 16 травня 2012 року по справі № 6-36цс12, відповідно до якого встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, як і встановлення належності їм майна на праві спільної сумісної власності на підставі статті 74 СК України, пов'язується з набранням законної сили рішенням суду, яким такі юридичні факти встановлені, у зв'язку із цим визнання недійсним договору іпотеки, який був укладений до цього, не впливає на зміст правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням договору іпотеки.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від

12 серпня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «МАРФІН-БАНК», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Є-ІНЖИНІРІНГ» про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю та визнання недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна