Справа № 442/6198/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" вересня 2015 р.Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що у 2001 році вона вселилася у вказану вище квартиру, яка на момент її вселення була вільною, хоча формально в ній були зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2014 року визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, так як у даній квартирі не проживали з 2001 року. На той час позивачка вселилася у вказану квартиру, як тимчасовий мешканець зі згоди наймачів. Однак зареєстрована у двохкімнатній квартирі АДРЕСА_2, в якій також проживають: ОСОБА_4, дочки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, внуки ОСОБА_4, Софія та Василина, зяті Володимир та Йосиф.

З підстав забезпечення житлової площі нижче мінімального рівня вона перебуває на обліку осіб, що потребують покращення житлових умов у Дрогобицькій міській раді на черзі № 2111. Крім того є інвалідом першої групи та згідно медичного висновку № 4 від 16.03.2007 року виданим Дрогобицькою міською поліклінікою їй встановлено право на першочергове забезпечення площі та приписано не проживати у комунальній квартирі, в одній кімнаті з іншими членами сімї. У звязку з чим вона перебуває на пільговій черзі на отримання житла. Таким чином склалися обставини, що позивачка не змогла в силу хвороби жити у двохкімнатній квартирі зі своїми родичами, тому на законних підставах поселилася як тимчасовий мешканець у спірну квартиру, в якій постійно проживає з 2001 року по даний час.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно насувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності е непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Визнання права власності необхідне їй для законного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Представник позивача ОСОБА_7 в попереднє судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки Цивільний кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 р., норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 р., а отже визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивач довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Згідно із ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно насувається за рішенням суду.

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності е непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Визнання права власності необхідне їй для здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном. Матеріалами справи встановлено, що позивач понад 10 років користується квартирою №7 у будинку № 2 по вул. О.Гончара в м. Дрогобич, Львівської області.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею, 27,5 кв.м., житловою площею 14,4 кв.м., за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________