Справа №2-6542/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

20 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в сумі 120895,17 грн., витрати пов'язані з проведенням дослідження в сумі 1000,00 грн. та моральну шкоду в сумі 30000,00 грн.

Стягнути з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 50000,00 грн. та 410,00 грн. витрат пов'язаних з оплатою евакуатора, також просив стягнути судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2015 року приблизно о 18:10 год. в місті Києва по вул. Гната Юри сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, та автомобіля «Honda CR-V», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням відповідача ОСОБА_2

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 завдані механічні ушкодження.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Разом з тим, цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована ОСОБА_4 у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» з розміром граничного страхового відшкодування за шкоду, завдану майну - 50000,00 грн. та за шкоду, завдану здоров'ю - 100000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн.

12.05.2015 року позивач повідомив страхову компанію про подію, яка має ознаки страхового випадку, про що ним було написано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Однак, відповідач ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» жодних дій по виплаті страхового відшкодування не здійснив, у зв'язку з чим, позивач самостійно замовив проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, за проведення якого ним було сплачено 1000,00 грн.

Згідно висновку спеціаліста № 40/06/15 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 складає 170895,17 грн.

З урахуванням того, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 складає 170895,17 грн., а сума страхового відшкодування яку має сплатити страхова компанія - 50000,00 грн. недостатньо для покриття завданих позивачу збитків, вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 120895,17 грн. та 1000,00 грн. за проведення огляду транспортного засобу, іншу суму, а саме 50000,00 грн. та 410,00 грн. за послуги евакуатора вважає за доцільне стягнути зі страхової компанії.

Крім матеріальної шкоди, позивачу було завдано і моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 30000,00 грн. і просив стягнути з відповідача ОСОБА_2

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, врахувавши заяви представників позивача та відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року:

«Володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них».

Згідно вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (абз. 4 п. 4 Постанови).

Судом встановлено, що 10.05.2015 року приблизно о 18:10 год. в м. Києва по вул. Гната Юри, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2, та автомобіля «Honda CR-V», д.р.н. НОМЕР_3, під керуванням відповідача ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_2 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Honda CR-V», д.р.н. НОМЕР_3, внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Встановлено, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2, як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» відповідно до полісу № АІ/4759583 з розміром граничного страхового відшкодування за шкоду, завдану майну - 50000,00 грн. та за шкоду, завдану здоров'ю - 100000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 грн.

Внаслідок ДТП автомобілю позивача «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2, було завдано механічних пошкоджень.

12.05.2015 року позивач письмово повідомив відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про подію, яка має ознаки страхового випадку.

Згідно повідомлення ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» було заведено справу № 506, в якій має міститись вся докладна інформація про ДТП, яка мала місце.

Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На підставі зазначеного повідомлення про ДТП, яка мала місце, ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» було здійснено огляд автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2, та складено відповідний акт огляду.

Водночас, на підставі вказаного акту огляду, страховою компанією мало бути замовлено та проведено експертизу пошкоджень автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2.

Однак, з моменту проведення огляду, сума пошкоджень, яка має бути вирахована ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», позивачу не відома та не виплачена, оскільки відповідач відмовляється будь-яким чином інформувати позивача про дану обставину.

Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку ОЦІНЕНУ шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Разом з тим, відносини у сфері оцінки шкоди регулюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»: звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Отже, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року, документом який підтверджує належним чином оцінений розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу є саме звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу, і який є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Позивач з власної ініціативи замовив у ОСОБА_5 проведення огляду пошкодженого транспортного засобу «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 та складення належного звіту про вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2.

Згідно висновку спеціаліста №40/06/15, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 складає 170895,17 грн.

Таким чином, внаслідок ДТП, яка мала місце 10.05.2015 року, позивач зазнав збитків на грошову суму, яка складає 170895,17 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Разом з тим, частиною 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

З урахуванням того, що відповідно до висновку спеціаліста № 40/06/15 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 складає 170895,17 грн. та з урахуванням вказаних приписів чинного законодавства, з відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» підлягає стягненню на користь позивача сума страхового відшкодування 50000,00 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 120895,17 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 складає 170895,17 грн., а сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страховою компанією на користь позивача є недостатньою для повного покриття завданих ОСОБА_1 збитків, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 різницю між страховим відшкодуванням та оціненою вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeout 308», д.р.н. НОМЕР_2 у розмірі 120895,17 грн. (170895,17 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача) - 50000,00 грн. (страхове відшкодування).

Крім того, у зв'язку з понесеними витратами за проведення огляду транспортного засобу та складання висновку, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати в сумі 1000,00 грн.

Пунктом 6 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлено, що після ДТП, яка мала місце, позивач скористався послугами евакуатора, за що ним було сплачено ПП ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 410,00 грн., яку він просив стягнути з відповідача ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ».

Проте, відносини, що виникли між позивачем та страховою компанією носять договірний характер, а тому витрати, що пов'язані з послугами евакуатора підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2

Позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 30000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору 500,00 грн. та з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в сумі 1223,05 грн.

Керуючись Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 11, 1166, 1167, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27-30, 60, 61, 88, 164, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 77 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 страхове відшкодування в сумі 50000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, матеріальну шкоду в сумі 120895,17 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 1000,00 грн. та витрати за послуги евакуатора 410,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 77 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в сумі 1223,05 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя