АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 4743 /2015 р. Головуючий у І інстанції Марцинкевич В.А.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Слюсар Т.А., Стрижеуса А.М.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович про визнання договорів недійсними ,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" ), треті особи: ОСОБА_2, приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П. про визнання договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 04 вересня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір кредиту №030/718072-KR, за умовами якого останній надав позичальнику грошові кошти у сумі 105 300 доларів США, зі сплатою 14 % річних та комісій в розмірі та порядку, визначених в Додатку № 1 до цього Договору. 15 травня 2012 року до цього договору були внесені зміни.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між нею та банком було укладено іпотечний договір № 300/718076-Ю, згідно якого вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру № 404 загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 27,30 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1.

Посилаючись на те , що умовами договору порушені її права, які встановлені ст. 11, ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", просила визнати недійсним кредитний договір №030/718072-KR від 04 вересня 2008 року та договір про внесення змін до кредитного договору, з огляду на те, що надання споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється і в свою чергу банк зобов'язаний перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування , а також орієнтовану сукупну вартість кредиту , проте відповідачем дані вимоги не були виконані та зміст цих договорів суперечить нормам законодавства.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року в задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", третіх осіб: ОСОБА_2, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука Сергія Павловича про визнання договору кредиту №030/718072-KR від 04 вересня 2008 року, договору кредиту від 15 травня 2008 року про внесення змін до кредитного договору №030/718072-KR та іпотечного договору №8989 від 04 вересня 2008 року недійсним відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

ОСОБА_2 та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду у судове засідання не з'явилися і причину неявки не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав , викладених у ній , представника відповідача Матвіїва І.А., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на її необґрунтованість, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" (далі - Банк ) та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 030/718072-KR ( далі - Договір), за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 105 300,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних та комісій в розмірі та порядку, визначених в додатку № 1 до цього договору, що є його невід'ємною частиною на умовах визначених цим договором , із кінцевим терміном повернення у вересні 2033 року. Кредит отримано на підставі заяви ОСОБА_1 про отримання кредиту від 04.09.2008 року, яка підписана позивачем власноручно ( а.с. 7-11, 52).

До цього договору , 15 травня 2012 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін у зв'язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС "FlexCube" за договором кредиту , згідно з умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 96 643,00 доларів США, зі сплатою 14, 67 % річних .

Детальний розпис сукупної вартості кредиту , значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту наведено в додатку № 4 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною ( п. 1.1. Договору про внесення змін)(а.с.19-25).

В той час в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та позивачем було укладено Іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 030/718072-KR від 04 вересня 2008 року квартиру № 404 , що складається з 2-х кімнат, загальною площею 49,90 кв.м. та жилою площею 27,30 кв.м. , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 12-15).

З попередньої інформації про умови кредитування фізичних осіб на придбання нерухомості на вторинному ринку від 04.09.2008 року випливає , що ОСОБА_1 повідомлена Банком про умови кредитування , переваги та недоліки пропонованих графіків погашення , щодо наявних в установі АКБ"Укрсоцбанк" схем кредитування, їх умов, відмінностей між ними, в тому числі стосовно її зобов'язань , їх перевагами та недоліками, а також щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту за кожною з них, та отримала всі необхідні роз'яснення ( а.с. 56-57).

Наведене спростовує доводи позивача про порушення при укладені кредитного договору Банком вимог Закону " Про захист прав споживачів" , щодо надання зазначеної інформації.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет КМУ.

При цьому ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" установлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Указані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Порядок надання дозволу НБУ на банківські операції та генеральних ліцензій установлюється також Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженим постановою Правління НБУ від 17 липня 2001 року № 275, у п. 5.3 якого зазначено, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, що перераховані в цьому Положенні, є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями згідно з п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

З огляду на зазначене банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями, який є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Банк надав докази в підтвердження того , що він має банківську ліцензію та письмовий дозвіл Національного банку України на здійснення операцій ( а.с.76-81).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд обґрунтовано виходив з того, що доводи позивача щодо недійсності договорів не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та відсутні докази щодо укладення договорів з порушенням вимог законодавства, оскільки судом встановлено договори належним чином укладені та містять всі істотні умови, що передбачені чинним законодавством.

Судом надана належна оцінка доказам та з'ясовані обставини , які мають значення для правильного вирішення справи, а тому посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування судом обставин справи є безпідставним.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону , а тому і в цій частині доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: