У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Лесько А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Львівської міської ради в особі управління комунальної власності департаменту економічної політики, треті особи: Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське міське комунальне підприємство «Айсберг», про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності за касаційною скаргою ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9, поданою їх представником ОСОБА_12, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив поновити строк позовної давності, визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 19 лютого 2009 року в частині, що стосується приватизації квартири АДРЕСА_1 та визнати недійсним свідоцтво про право власності від 19 лютого 2009 року та скасувати державну реєстрацію права власності вищевказаної квартири.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 9 лютого 2009 року згідно з наказом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Згідно з даними, які вказані у свідоцтві, власниками на праві спільної сумісної власності є: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 На його думку, п.10 додатку до вищевказаного наказу виданий з грубим порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню разом із свідоцтвом про право власності, як такі, що порушують права малолітньої особи - ОСОБА_5 Вказував, що 2 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5, який зареєстрований у вказаній квартирі з 17 жовтня 2008 року. Вказував, що довідка Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» від 1 грудня 2008 року була подана до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради разом із заявою про приватизацію. При цьому серед осіб, які зареєстровані у спірній квартирі малолітній ОСОБА_5 не вказаний, а тому приватизація відбулась з порушенням прав малолітнього ОСОБА_5 Зазначав, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, оскільки він дізнався про порушення прав сина лише в грудні 2013 року, коли побачив оскаржувані документи.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року, позов задоволено частково.

Поновлено строк позовної давності для звернення до суду.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 19 лютого 2009 року № 435-Ж-Г, в частині, що стосується приватизації квартири АДРЕСА_1 (п.10 додатку до Наказу № 435-Ж-Г).

Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 19 лютого 2009 року, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку про те, що строк позовної давності було пропущено не з вини малолітнього ОСОБА_5, а тому підлягає поновленню з метою захисту прав малолітнього. Приватизація спірної квартири була проведена з порушенням вимог закону, а саме без включення у довідку про склад сім'ї квартиронаймача - малолітнього ОСОБА_5, що потягло порушення прав останнього.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9, подану їх представником ОСОБА_12, відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 6 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

А.О. Лесько