АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6694/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2692/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чумак О.В.,

при секретарі - Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 23 червня 2015 року

за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання (боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3 )

по справі за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення боргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23 червня 2015 року задоволено заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу № 2-н-532/11 від 03 березня 2011 року до виконання. Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання судового наказу № 2-н-532/11 від 03 березня 2011 року про стягнення солідарно з: ОСОБА_3, ОСОБА_2 боргу в сумі 4227,01 грн., витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та солідарно судовий збір 51 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ВП «Полтаватеплоенерго».

Вказує, що суд першої інстанції, поновлюючи строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, не врахував те, що змінилася сума боргу, яка становить 3278,00 грн., а також ту обставину, що інший боржник ОСОБА_3 помер. Також суд не навів висновок про поважність причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, а стягувач не звертався на протязі тривалого часу за видачею виконавчого документу, будучи обізнаним про нього.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави №2н-532/11 від 03 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість у розмірі 4277,01 грн., судовий збір у сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Визначено щодо видачі стягувачу судового наказу після набрання ним законної сили.

Судовий наказ набрав законної сили 15.04.2011 року.

Строк пред'явлення наказу до виконання визначено три роки (а.с.16).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції станом на дату видачі судового наказу, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

30.05.2011 року заявник звернувся до суду з клопотанням про видачу судових наказів, винесених Октябрським районним судом м. Полтави у 2011 році, у тому числі і щодо боржників ОСОБА_3 (лист від 30.05.2012 р. № 19/2903, а.с.23-24), проте зазначене клопотання місцевим судом залишено без реагування.

Судовий наказ отриманий ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» лише 08.04.2015 року, про що зафіксовано на обкладинці справи.

Заборгованість, стягнута згідно судового наказу, боржником не погашена.

22.05.2015 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Як зазначалося вище, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.06.2015 року задоволено заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу № 2-н-532/11 від 03 березня 2011 року до виконання. Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання судового наказу № 2-н-532/11 від 03 березня 2011 року про стягнення солідарно з: ОСОБА_3, ОСОБА_2 боргу в сумі 4227,01 грн., витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та солідарно судовий збір 51 грн. на користь держави.

Задовольняючи заяву про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, місцевий суд виходив із обґрунтованості поданої заяви, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Частиною першою статті 106 ЦПК України встановлено, що у разі ненадходження від боржника заяви про скасування судового наказу протягом трьох днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч.2 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі також-Закон) стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення попущеного строку до суду, який видав відповідний виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст.371 ЦПК України).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 04.11.2010 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Як зазначено вище, за змістом ч.1 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час видачі судового наказу стягувачеві, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом 3-х років, якщо інше не передбачено законом.

Внаслідок внесених Законом України " Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 4 листопада 2010 року N 2677-VI змін до Закону останній було викладено в новій редакції від 08.03.2011 року, пунктом 2 ч.1 статті 22 якої передбачено, що інші виконавчі документи (окрім зазначених у п.1 ч.1 даної статті) можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд не виконав приписи ст.106 ЦПК України, у тому числі викладені у п.4 судового наказу, відповідно до якого судовий наказ після набрання ним законної сили необхідно видати стягувачу.

Так, у відповідності до вимог ст.104 ЦПК України копію судового наказу разом з додатками було надіслано боржникові рекомендованим листом із повідомленням 10.03.2011 року та одержано ним 04.04.2011 року, що підтверджується особистим підписом (а.с.17,18).

Оскільки протягом установленого законодавством строку заява про скасування судового наказу від боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надійшла, то, у відповідності до статті 106 ЦПК України судовий наказ набрав законної сили з 15.04.2011 року, про що є відповідна відмітка на оригіналі наказу, який міститься у матеріалах справи (а.с. 16).

Разом із тим у справі відсутні докази на підтвердження того, що судовий наказ після набрання ним законної сили видавався (направлявся) стягувачеві для пред»явлення його до виконання, як це передбачено частиною першою статті 106 ЦПК України.

Таким чином, місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, зокрема, положень ч.1 ст.106 ЦПК України в частині направлення судового наказу стягувачеві після внесення до нього відповідної відмітки про дату набрання ним законної сили.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду про задоволення заяви.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що інший боржник ОСОБА_3 помер та що сума боргу зменшилася не впливають на правильність постановленої ухвали.

Окрім того, згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Таким чином, зазначені обставини стосуються виконання судового наказу в порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження» та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, ст.ст.315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Октябрського районого суду м. Полтави від 23 червня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ П.М. Карнаух

СУДДІ /підпис/ Ю.В.Дряниця

/підпис/ О.В.Чумак

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області П.М.Карнаух