Провадження № 22-ц/779/2393/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
19.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в обґрунтування якого зіслалася на те, що з 28.08.2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час вона з відповідачем спільно не проживає, діти проживають з нею, перебувають на її повному утриманні і вихованні. Оскільки її доходів не вистачає для забезпечення належного рівня життя дітей, а відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, то просила стягнути з нього аліменти на утримання їх малолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року задоволено частково позов ОСОБА_1 . Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з 19 серпня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, потім у розмірі 750 грн. щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що він ніде не працює, а перебуває на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості. Інших доходів, крім виплати допомоги по безробіттю, у нього не має.

Поза увагою суду залишилась обставина, на яку він звертав увагу, що до 20 серпня 2015 року діти проживали разом з ним у будинку його батьків. Він увесь час опікувався дітьми, брав участь у їх вихованні та утриманні. Крім того, безпосередню участь у вихованні та утриманні дітей брали його батьки, з якими діти проживали до недавнього часу.

Також апелянт зауважує, що в порушення ст. 127 ЦПК України йому не було надіслано копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, що позбавило його можливості належним чином підготуватися та надати суду свої заперечення на позов.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього аліменти в розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити. Рішення суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим.

Апелянт в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 28.08.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4-5).

Діти проживають з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши стан здоров`я відповідача, те, що відповідач, окрім сина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_4 , інших дітей на утриманні не має, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає належним чином, проте має можливість та повинен матеріально допомагати дітям, дійшов висновку про стягнення з останнього аліментів на користь позивача ОСОБА_1 на утримання їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду, тобто з 19 серпня 2015 року, до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, потім у розмірі 750 грн. щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вірно встановивши обставини справи, оцінивши всі наявні в справі докази та правильно застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 184 СК України, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Відтак, за змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції установлено, що діти сторін проживають та знаходяться на утриманні матері ОСОБА_1 . Позивач працює продавцем у ФОП ОСОБА_7 та отримує мінімальну заробітну плату (а.с. 14). Відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишились його заперечення щодо можливості сплачувати ним аліменти на утримання дітей в розмірі 1500 грн. щомісячно, оскільки в період з 01.10.2014 року по 20.11.2014 року, з 04.01.2015 року по 06.03.2015 року та з 11.05.2015 року по 12.07.2015 року він перебував в зоні АТО, а тому ще не встиг працевлаштуватись, про що надав копію довідки з військової частини №971 від 10.08.2015 року (а.с. 31), а також копію довідки з Івано-Франківського міського центру зайнятості №6755 від 22.09.2015 року про те, що з 25.08.2015 року він перебуває на обліку як безробітний (а.с. 29), спростовуються мотивувальною частиною рішення суду, оскільки таким доводам суд дав оцінку в сукупності зі всіма встановленими обставинами справи.

В силу дії ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом ч.2 цієї ж статті суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

За наведених обставин та з урахуванням, встановленого ст. 180 СК України, обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, визначеного законом з 1 січня 2015 року у розмірі 1032 гривні, колегія суддів дійшла висновку, що розмір аліментів, підлягаючий стягненню з відповідача в користь позивача, визначений судом першої інстанції з урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.
Судді: Проскурніцький П.І.
Ясеновенко Л.В.