Справа № 484/3474/15-ц
Провадження № 2/484/1547/15
Рішення

Іменем України

18.09.2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в місті Первомайську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

31 серпня 2015 року представник ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 19094.77 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.03.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, за яким банк надав позичальнику 21600 грн. встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22.80% на рік за користування коштами на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.

Відповідач не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором внаслідок чого станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 19094.77 грн., яка складається з 4643.99 заборгованість за кредитом, 19783.09. грн.. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2520.32 грн. заборгованість за пеню та комісію, а також штраф відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн. штраф (фіксована частина), 897.37 грн. штраф (процентна ставка).

Посилаючись на викладене просили позов задовольнити.

В судове засідання представник позивача надав заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просив застосувати строк позовної давності 3 роки. З Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач ознайомлений не був.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судом та матеріалами справи установлено, 13.03.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредитну картку «Універсальна» на 55 днів пільгового періоду, кредитний ліміт в сумі 500 грн. Базова процентна ставка по кредиту 1.9 % в місць на залишок заборгованості, щомісячна комісія 1%.

ОСОБА_2 не належним чином виконував свої зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за

відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача .

Належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, позивачем не було надано.

Крім того, у заяві позичальника від 13.03.2008 домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

У зв'язку із цим доводи представника відповідача про неознайомлення відповідача ОСОБА_2 з Умовами та правилами надання банківських послуг не можна визнати необґрунтованими, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору від 13.03.2008 року.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14 і від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної даності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки визначений на лицевій стороні картки (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці..

Судом з розрахунку наданим представником позивача встановлено, що останній платіж ОСОБА_2 було здійснено 12.07.2012 року. Після цієї дати ніяких дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності, відповідач не вчиняв.

З позовом банк звернувся лише 31 серпня 2015 року, тобто з пропуском позовної давності.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-167цс-14 від 12 листопада 2014 року за позовом ПАТ КБ «Приват банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У даній справі ВСУ висловив наступну правову позицію.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними

щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів, заявлені банком поза межами позовної давності, а тому відповідно до ст. 267 ЦК України задоволенню не підлягає.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, якою є стягнення неустойки (ст. 266 ЦК України).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 13.03.2008 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: