Справа №487/9576/14-ц 05.03.2015 05.03.2015 05.03.2015
Провадження № 22ц/784/323/15 Суддя першої інстанції Павлова Ж.П.
Категорія 24 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

5 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Леванчука О.М., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Козака В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (надалі- ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що Заводським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 1 жовтня 2008 року по 1 червня 2011 року з урахуванням виплат на підставі ст. 625 ЦК України та судових витрат у загальному розмірі 2632.40 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Про існування цього наказу він дізнався після отримання в листопаді 2011 року повідомлення з державної виконавчої служби про необхідність сплати зазначеної суми боргу.

Оскільки у нього заборгованості не існувало він звернувся до суду з заявою, за якою ухвалою того ж суду від 2 грудня 2011 року було скасовано виданий судовий наказ.

В грудні 2011 року він вдруге отримав повідомлення від державної виконавчої служби про сплату боргу за судовим наказом, внаслідок чого був змушений робити копію ухвали про скасування судового наказу та надавати державному виконавцю.

У вересня 2014 року він отримав від відповідача рахунок-повідомлення за серпень 2014 року, згідно якого він повинен сплатити заборгованість за послуги теплопостачання, з урахуванням штрафних та судових санкцій в сумі 517 грн. 68 коп.

Він звернувся з заявою до відповідача про надання йому пояснень з цього приводу, адже судовий наказ за яким стягуються штрафні санкції було скасовано. Проте йому повідомили, що ухвалу суду про скасування судового наказу ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не отримувало.

Такі дії відповідача вважає неправомірними та такими, що завдали йому моральну та матеріальну шкоду, що виражається у витратах на ксерокопії документів, транспортні витрати на проїзд, витрати, які він поніс у зв'язку з тим, що йому надавалась відпустка на роботі без збереження заробітної плати для вирішення цього питання.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 274 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 726 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для покладення відповідальності на особу, яка завдала майнову та моральну шкоду, необхідна сукупність чотирьох умов: наявність шкоди; протиправність дій цієї особи; причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини ( ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, за зверненням ОКП " Миколаївоблтеплоенерго» 4 серпня 2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 боргу за спожиті послуги у розмірі 2174.72 грн., суми індексації цієї суми, процентів, а загалом 2632, 40 коп. (а.с.2, 4).

На виконання цього наказу на адресу позивача протягом листопада - грудня 2011 року надходили вимоги-повідомлення державної виконавчої служби про сплату сум, зазначених в судовому наказі (а.с.29,29-30).

Після отримання з державної виконавчої служби 21 листопада 2011 року першого повідомлення, ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва про скасування судового наказу, при цьому надавши копії квитанцій про своєчасну сплату послуг відповідача за вказаний період, з яких вбачається відсутність боргу. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2011 року вищезазначений судовий наказ було скасовано за заявою ОСОБА_2 (а.с. 4).

У вересня 2014 року позивач за своєю адресою отримав рахунок-повідомлення за серпень 2014 року, де зазначено, що позивач повинен сплатити відповідачу штрафні та судові санкції у розмірі 517.68 грн. Після звернення ОСОБА_2 до відповідача з відповідним судовим рішенням ці санкції були скасовані з його особового рахунку (а.с. 3).

В апеляційному суді позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, конкретизував їх і послався на те, що матеріальна шкода завдана відповідачем внаслідок витрат, затрачених ним на проїзд до районного суду для звернення з заявою про скасування судового наказу, отримання копій судових рішень, неодноразовий проїзд до виконавчої служби та відповідача для надання копій ухвали про скасування судового наказу, витрат на виготовлення копій таких ухвал. Компенсацію моральної шкоди позивач пов'язує з протиправними діями відповідача щодо незаконного нарахування йому заборгованості та штрафних санкцій внаслідок чого він відчував нервові зриви, безсоння та зміни в його життєдіяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався цих процесуальних приписів закону, не роз'яснив та не надав можливості позивачу конкретизувати свої вимоги та підтвердити відповідними розрахунками та доказами, внаслідок чого районний суд дійшов передчасного висновку про недоведеність позовних вимог.

З матеріалів дослідженої апеляційним судом архівної цивільної справи № 2-н-2274/11 вбачається, що 28 липня 2011 року ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь заборгованості за послуги теплопостачання, що утворилась за період з 1 жовтня 2008 року по 1 червня 2011 року в розмірі 2174.72 грн., а також 348. 52 грн.- індексації суми боргу, 109.16 грн.- трьох процентів річних, нарахованих за час прострочення сплати поточних платежів, 30 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заводським районним судом було видано судовий наказ від 4 серпня 2011 року, яким стягнуто зазначені суму та судові витрати. Цей наказ було пред'явлено до примусового виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Між тим, як вбачається з квитанцій, наданих ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про скасування цього наказу, послуги ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» споживачем ОСОБА_2 сплачувалися своєчасно та на час звернення теплопостачальної компанії до суду борг у споживача за вказаний період був відсутній. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 грудня 2011 року вищезазначений судовий наказ було скасовано за заявою ОСОБА_2

Після скасування судового наказу відповідач до суду з позовною заявою про стягнення з позивача будь-якої заборгованості за спожиті послуги не звертався, що підтверджує відсутність боргу позивача перед ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Таким чином, ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» при відсутності заборгованості у споживача за спожиті послуги безпідставно зверталося до суду за видачею судового наказу про стягнення такої заборгованості.

Таких висновків не заперечував й представник відповідача в судовому засіданні.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача, який в подальшому звернувся до державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового наказу, позивач був змушений нести матеріальні витрати, пов'язані з проїздом від місця свого проживання до районного суду для звернення з заявою про скасування судового наказу, отримання копій судових рішень, неодноразовий проїзд до Заводського відділу виконавчої служби та місця знаходження відповідача для надання копій ухвали про скасування судового наказу, витрат на виготовлення копій таких ухвал для підтвердження відсутності правових підстав для стягнення з нього суми боргу та штрафних санкцій.

Обчислення таких витрат позивач уточнив в судовому засідання апеляційного суду, їх розмір склав 67грн. ( 34 грн. витрати в 2011 році та 36 грн. - в 2014 році).

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок протиправних дій відповідача при вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за надані послуги, позивачу з вини відповідача завдана майнова шкода у розмірі 67грн., яка підлягає стягненню з ОКП « Миколаївоблтеплоенерго».

Крім того, з огляду на встановлені обставини з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація моральної шкоди, що пов'язана з протиправними діями відповідача щодо незаконного нарахування позивачу заборгованості та штрафних санкцій внаслідок чого він відчував певні моральні страждання та незручності в його життєдіяльності.

При визначені компенсації позивачу моральної шкоди, колегія суддів враховує ступінь та глибину моральних страждань позивача, характер протиправних дій відповідача, їх тривалість та обсяг завданих страждань, та вважає достатньою сумою відшкодування моральної шкоди 150 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості.

З урахуванням вищенаведених мотивів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243.60 грн. та на користь позивача 121.80 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» на користь ОСОБА_2 67 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 150 грн. компенсації моральної шкоди, а також 121 грн. 80 коп. судових витрат.

В дохід держави стягнути з обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» 243 грн. 60 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: