СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5105/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

21.07.2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 66 064,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2014 року сторони уклали договір позики на суму 3 000 дол. США, терміном повернення до 12.12.2014 року. Відповідач зобов'язання за договором позики не виконує, коштів не повертає, а тому позивач просить стягнути кошти в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлявся в установленому порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 02.12.2014 року ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) уклали договір позики, оригінал якого оглянуто судом, а копія міститься в матеріалах справи (а. с. 3), відповідно до п. 1 якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 3 000 дол. США, що за взаємною згодою складає 48 000,00 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю грошові кошти в доларах без сплати процентів. На момент укладення договору позикодавець передав позичальнику, а позичальник отримав у позикодавця суму позики в повному обсязі. «Сума позики» повинна бути повернута позичальником до 12.12.2014 року (включно) (п. 2 договору).

ОСОБА_2 грошові кошти за вказаним договором не повернув.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, встановленими є обставини укладення між сторонами договору позики та отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 3 000,00 дол. США, терміном повернення до 12.12.2014 року. Також встановленими є обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань і не повернення коштів в установлені строки.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Частиною 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач не повернув отримані грошові кошти згідно договору позики від 02.12.2014 року. Такими діями порушено умови договору та положення ст. ст. 526, 530, 1046, 1049 ЦК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики від 02.12.2014 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте, вирішуючи питання розміру стягнення, суд виходить з наступного. Звертаючись до суду, позивач розраховував суму боргу згідно офіційного курсу валют, що був чинний на час подачі позову. 21.07.2015 року офіційний курс гривні до долара США становив 22,03 грн. за 1 дол. США (а. с. 4), а 25.09.2015 року (станом на день винесення рішення) офіційний курс гривні до долара США становить 21,46 грн. за 1 дол. США.

За таких обставин, сума боргу, що підлягає стягненню, становить: 21,46 Х 3 000 = 64 380 грн. Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 02.12.2014 року в розмірі 64 380 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 661,00 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина Ірану, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, посвідка на постійне проживання НОМЕР_2, видана 11.04.2014 року, орган, що видав посвідку 8001) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ІН: НОМЕР_1) заборгованість за договором позики від 02.12.2014 року в розмірі 64 380 грн. та судові витрати - 661 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ