УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Великосеверинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_5 про скасування рішення сільської ради, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, зобов'язання сільської ради понови право на користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила скасувати рішення Великосеверинської сільської ради за № 185/70 від 29 вересня 2000 року про вилучення земельної ділянки з її користування; скасувати рішення сільської ради про надання у користування та дозвіл на розробку технічної документації для оформлення права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_5; скасувати рішення сільської ради про надання у власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,1249 га по АДРЕСА_1; скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_5, зареєстрованого 27 липня 2013 року реєстраційною службою Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградської області за №28951150; зобов'язати Великосеверинівську сільську раду поновити позивачу законне право на користування земельною ділянкою, площею 0,1249 га, яка розташована по АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що 27 квітня 1994 року Великосеверинівською сільською радою позивачу надано земельну ділянку площею 0,13 га в постійне користування з цільовим призначенням під забудову житлового будинку. ОСОБА_4 використовувала спірну земельну ділянку, разом із власниками сусідньої земельної ділянки проводила газифікацію, сплачувала витрати на генеральний план, за соціальну сферу, податок на землю протягом 1994-1996 років. У 2013 році позивачу стало відомо, що на земельну ділянку по АДРЕСА_1, с. Підгайці, ОСОБА_5 виготовила державний акт, а також те, що вказана ділянка передавалася іншим особам під забудову житлового будинку з 2006 року неодноразово. На підставі рішення Великосеверенівської сільської ради Кіровоградського району № 185 від 29 вересня 2000 року у ОСОБА_4 було вилучено земельну ділянку та передано у вільний присадибний земельний фонд села Підгайці. Рішенням Великосеверенівської сільської ради Кіровоградського району № 711 від 22 січня 2013 року ОСОБА_5 надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу населеного пункту.Позивач вважає, що Великосеверинівська сільська рада порушила права її та норми ст.ст. 27, 28, 29, 31 Земельного кодексу України щодо припинення права користування земельною ділянкою органом місцевого самоврядування, у зв'язку із чим, звернулася до суду з відповідним позовом.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи в межах касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій повно встановлено фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовано норми матеріального права та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу була виділена спірна земельна ділянка у користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, за користування якою вона сплачувала протягом 1994-1996 років земельний податок. Після 1996 року сплату податку припинила у зв'язку з набуттям статусу інваліда ІІ групи. При цьому, про набуття нею статусу інваліда Великосеверинівську сільську раду жодним чином не повідомляла.

Суди дійшли обґрунтованих висновків, що Великосеверинівською сільською радою правомірно, на підставі чинного, на момент спірних правовідносин законодавства, в межах наданих Земельним кодексом України повноважень прийнято рішення про вилучення земельної ділянки у ОСОБА_4 Підстави для скасування рішень ради щодо вилучення земельної ділянки з користування ОСОБА_4, щодо надання у користування та дозволу на розробку технічної документації, а також про надання у власність ОСОБА_5 спірної земельної ділянки відсутні.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2015 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова