АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача Румянцевої К.Ю.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року в справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 листопада 2012 року у справі № 504/2012,-

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/11691/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/331/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 листопада 2012 року у справі № 504/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувала тим, що вказаним рішенням третейського суду стягнуто з неї на користь ПАТ «Ерсте банк» заборгованість за кредитним договором № 014/11707/16156 від 28 травня 2008 року та кредитним договором № 014/1975/5/08607 від 27 грудня 2007 року в сумі 92 671, 18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 вересня 2012 року (1 дол. США = 7,993 грн.) еквівалентно 740 720 гривень 74 копійки.

ОСОБА_2 вважає, що третейське рішення підлягає скасуванню, оскільки між нею та Банком не укладалася третейська угода та у даному випадку правовідносини між нею та Банком регулюються законодавством про захист прав споживачів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року поновлено ОСОБА_2 строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду.

У задоволені заяви ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 листопада 2012 року у справі № 504/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про скасування заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій вона просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року і скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків в справі № 504/12 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 014/11707/2/16156 від 28 травня 2008 року та № 014/1975/5/08607 від 27 грудня 2007 року.

Зокрема посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивача Румянцева К.Ю., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Фідобанк», проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 23 листопада 2012 року виходив з того, що ПАТ «Ерсте Банк» не є споживачем в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, між Банком та ОСОБА_2 відносини регулюються третейською угодою у формі третейського застереження, що зазначено у п. 10 кредитного договору укладеного між сторонами по справі.

Колегія суддів повністю погоджується з таким виском суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 листопада 2012 Постійно діючим третейським судом при Асоціації Українських банків у справі № 504/12 постановлене рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 014/11707/2/16156 від 28 травня 2008 року та кредитним договором № 014/1975/5/08607 від 27 грудня 2007 року в сумі 92 671, 18 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01 вересня 2012 року(1 долар США = 7,993 гривень) еквівалентно 740 720 гривень 74 копійки та стягнуто третейський збір в сумі 7 807 гривень 31 копійку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилається на те, розгляд даної справи відноситься до Закону України «Про захист прав споживачів» і не відноситься до компетенції третейських судів, оскільки є виключно прерогативою судів загальної юрисдикції.

Однак, колегія суддів вважає, що дане посилання ОСОБА_2 не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки предметом спору у даному позові не є захист прав споживачів, а неналежне виконання договірних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, даний спір не можна віднести до спору про захист прав споживачів, оскільки права ОСОБА_2, як споживача послуг Банку порушені не були. Крім того, Банк, який є позивачем у спорі не є споживачем. Позов Банку щодо стягнення заборгованості з позивача не є спором про захист прав споживачів, тому що у розумінні ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з таким позовом, у даному спорі звертається Банк, а не споживач (фізична особа).

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на те, що між нею та Банком не було укладено третейської угоди.

Однак дане посилання колегією суддів також не приймається до уваги та спростовується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Так, п 10.1 кредитного договору визначено, що всі спори, розбіжності та вимоги які виникають при виконані цих договорів чи у зв'язку з цим або випливають з них підлягають розгляду за вибором позивача у постійно діючому Третейському суду при асоціації Українських банків, згідно з регламентом третейського суду, або у місцевому загальному суді, відповідно до підвідомчості та підсудності, встановлених цивільним процесуальним законом.

Колегія суддів, повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки посилання заявника не є підставами для скасування рішення Третейського суду.

Будь-яких інших доводів на підтвердження вимог щодо скасування рішення третейського суду заявником не наведено.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304. 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: