АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7393/15 Справа № 191/5686/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Твердохліб А. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

20 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.,

Свистунової О.В., Ремеза В.А.,

Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бюро швидкого кредитування" про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ТОВ «Бюро швидкого кредитування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики №1/2014/014/152 від 07 березня 2014 року у розмірі 24160,0 грн та судових витрат.

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Бюро швидкого кредитування» про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000,0 грн., посилаючись на те, що у липні 2014 року вона отримала від відповідача лист з пропозицією повернути борг до 29.12.2014 року, сплату якого здійснила раніше - 30 серпня 2014 року у сумі 3500,0 грн. Своїми діями, тобто поданням первісної позовної заяви до суду, ТОВ «Бюро швидкого кредитування» спонукав її до витрати коштів та часу для врегулювання даного питання, поставив під сумнів її честь, як клієнта, та принизив її ділову репутацію, хоча письмово ніяких претензій у досудовому порядку не пред'являв.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року, яка в апеляційному порядку не оскаржена, первісну позовну заяву ТОВ «Бюро швидкого кредитування» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики №1/2014/014/152 від 07 березня 2014 року - залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ТОВ «Бюро швидкого кредитування» відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до положення ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 07 березня 2014 року між сторонами у простій письмовій формі було укладено договір позики №1/2014/014/152, згідно якого ТОВ «Бюро швидкого кредитування» передало ОСОБА_6 грошові кошти (суму позики) у розмірі 2000,0 грн. (а. с. 5). ОСОБА_6 вказану грошову суму отримала, що підтверджено видатковим касовим ордером від 07.03.2014 року (а.с. 6), та зобов'язалася повернути не пізніше 28 березня 2014 року.

Згідно пункту 3.1 вказаного договору за користування позикою встановлена плата у розмірі 2% в день за кожний день користування позикою.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що договір №1/2014/014/152 від 07 березня 2014 року не містить умов щодо сплати моральної шкоди.

Місцевому суду ОСОБА_6 було надано квитанцію до прибуткового касового ордера №1210 від 30 серпня 2014 року, якою підтверджено прийняття ТОВ «Бюро швидкого кредитування» від ОСОБА_6 сплату боргу за договором №1/2014/014/152 від 07.03.2014 року у сумі 3500 грн. 00 коп. (а. с. 31).

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа, якій завдано збитків, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що договір №1/2014/014/152 від 07.03.2014 року не містить умов про сплату моральної шкоди; зважаючи, що факт заподіяння позивачі моральної шкоди не встановлено, - колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 є законним, обгрнутованим, тому підлягає залишенню без змін.

Колегія звертає увагу, що Законом України «Про захист прав споживачів» також не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку порушення зобов'язань за договором однією із сторін, окрім, коли порушення прав споживача призвело до спричинення шкоди здоров'ю, за наявності відповідного причинного зв'язку.

Доводи позивачки про те, що у позовній заяві ТОВ «Бюро швидкого кредитування» про стягнення боргу за договором №1/2014/014/152 від 07.03.2014 року навмисно викладена неправдива інформація щодо наявності заборгованості і ця інформація є наклепом, чим порушено її, позивачки, честь та ділову репутацію, - є надуманими та безпідставними.

Так, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Зважаючи на викладене колегія дійшла висновку, що факт звернення ТОВ «Бюро швидкого кредитування» до суду з позовом до ОСОБА_6 являється способом захисту інтересів позивача, тому вчинення ТОВ «Бюро швидкого кредитування» вказаної процесуальної дії не є підставою для стягнення на користь ОСОБА_6 моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що судом не встановлено факту протиправного діяння ТОВ «Бюро швидкого кредитування», яким було б спричинено моральну шкоду ОСОБА_6, тому підстави для задоволення її позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 30000,0 грн - відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді