Справа №478/867/15-ц 26.10.2015 26.10.2015 26.10.2015
Провадження №22-ц/784/2498/15
Справа № 478/867/15-ц
Провадження № 22ц/784/2498/15 Головуючий в 1 інстанції Іщенко Х.В.,
Категорія: 30 Доповідач Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Прокопчук Л.М., Темнікової В.І.,

За участю секретаря: Харитонової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданою через представника ОСОБА_3,

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди .

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 16.04.2015 року на території його домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Сєднєва, 204, с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, сталася пожежа, за наслідками якої у позивача знищено сіно люцерни вагою 1500 кг., та покриття на сіно (тент) .

Позивач стверджував, що пожежа виникла з вини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будинок яких є суміжним з будинком позивача, які підпалювали на території свого домоволодіння відходи рогатої худоби. Пожежа виникла внаслідок необережного відповідачів з вогнем, а також з урахуванням несприятливих погодних умов

Посилаючись на те, що діями відповідачів йому завдано майнову шкоду, позивач остаточно просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь в солідарному порядку 2 168 матеріального збитку, та судові витрати.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, поданій через представника ОСОБА_3, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у звязку з допущенням судом першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи у повному обсязі заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції послався на зміст Акту про пожежу від 20.04.2015 року, згідно з яким пожежа виникла 16.04.2015 року о 14 год 00 хв (час орієнтовний), об'єктом пожежі встановлено сіно, власником якого зазначено ОСОБА_4, пожежу виявлено о 14 год 05 хв ОСОБА_4, пожежу ліквідовано о 14 год 40 хв 16.04.2015 року.

Крім того суд взяв до уваги висновок Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області від 19.04.2015 року, згідно з яким 18.04.2015 року до чергової частини Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області по телефону надійшло повідомлення від мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 В.В. про те, що 16.04.2015 року сталася пожежа його сінника з сіном. В ході перевірки по даному факту було встановлено, що 13.04.2015 року фактично прийомна донька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підпалила відходи рогатої худоби, щоб таким чином знищити частину відходів рогатої худоби. 16.04.2015 року приблизно о 14 год 00 хв через несприятливі погодні умови, а саме, через вітер, у ОСОБА_1 загорівся скирд сіна з прилеглою будівлею, через деякий час загорівся сусідній скирд сіна, що знаходився на городі ОСОБА_4

Дійшовши з наведеного до висновку про винні дії відповідачів, суд при визначенні розміру шкоди виходив із даних того ж Акту про пожежу від 20.04.2015 року, в якому зазначено, що пожежею було знищено 1,5 т сіна, брезент. Орієнтовні прямі збитки від пожежі становлять 3,500 грн.; установлені побічні збитки становлять 21,500 грн.; ймовірною причиною пожежі є необережне поводження з вогнем.

Також суд виходив при цьому із даних довідки Фермерського господарства «Попова дача» Казанківського району від 03.06.2015 року про вартість 1 (однієї) тони сіна люцерни у 1333 грн. і довідки, виданої ФОП ОСОБА_5 04.06.2015 року, про вартість тенту розміром 4x6 м2 у 168,00 грн.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.04.2015 року близько 14 години 00 хвилин загорівся скирд сіна з прилеглою будівлею на земельній ділянці, наданій для обслуговування будинку № 200 по вул. Сєднєва у с. Володимирівці Казанківського району Миколаївської області, в якому мешкає відповідач ОСОБА_1 з сім?єю.

Приблизно о 14 годині 05 хвилин вогонь перекинувся на сусідню садибу, де мешкає позивач ОСОБА_4 (вул. Сєднєва № 204), внаслідок чого загорівся скирд сіна, належний йому.

Згоріло сіно і тент розміром 4х2 кв.м.

Ст.6 Закону України «Про пожежну безпеку» передбачено, що громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які перебувають на території України, зобов'язані: виконувати правила пожежної безпеки, забезпечувати будівлі, які їм належать на праві особистої власності, первинними засобами гасіння пожеж і протипожежним інвентарем, виховувати у дітей

обережність у поводженні з вогнем; повідомляти пожежну охорону про виникнення пожежі та вживати заходів до її ліквідації, рятування людей і майна.

Як уже зазначалося вище, 16.04.2015 року первісно пожежа виникла на садибі будинку № 200 по вул. Сєднєва у с. Володимирівці Казанківського району Миколаївської області, в якому мешкає відповідач ОСОБА_1 з сім?єю.

При цьому, згідно із відповіддю Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області (а.с.26), цю службу ОСОБА_1 про пожежу на його садибі не повідомляв.

Згідно із поясненнями самого ОСОБА_1, наданими у Казанківському РВ УМВС України в Миколаївській області 19.04.2015 року, пожежу гасили вони з дружиною самостійно, потім вогонь перекинувся на сіно сусіда ОСОБА_4

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 порушив правила пожежної безпеки, оскільки не повідомив про пожежу до Казанківського районного сектору ГУ ДСНС України в Миколаївській області, а вжиті ним самостійно заходи по її ліквідації виявились неефективними, що призвело до загорання сіна у позивача.

Доказів того, що пожежа виникла внаслідок порушення 13.04.2015 року правил пожежної безпеки відповідачкою ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Посилання суду на висновок Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області від 19.04.2015 року як на належний доказ, є безпідставним, оскільки в силу вимог ст. 61 ЦПК України преюдиціальними обставинами для суду є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, а також вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення з питань, чи мали місце відповідні дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтованими є доводи позивача тільки в частині спричинення йому майнової шкоди неправомірними діями відповідача ОСОБА_1

Згідно з п. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій нанесені збитки (майнова шкода) в результаті порушення її громадянських прав, має право на їх відшкодування.

Майновими збитками вважаються, зокрема, втрати, які особа понесла у зв'язку із знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майновий збиток, нанесений неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток, нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка його нанесла.

Особа, яка завдала збитку, звільняється від його відшкодування, якщо доведе, що збиток нанесений не з її вини.

До загальних умов виникнення зобов'язань з відшкодування шкоди належать: а) шкода; б) протиправність поведінки завдавача шкоди; в) наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника та її результатом - шкодою; г) вина особи, що завдала шкоди.

З урахуванням вищенаведеного встановленим вважає колегія суддів, що майнова шкода спричинена позивачу діями ОСОБА_1, внаслідок порушення ним вимог Закону України «Про пожежну безпеку»

Що стосується розміру майнової шкоди, то колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції і в цій частині ґрунтується на припущеннях.

Як уже зазначалося вище, суд при визначенні розміру шкоди виходив із даних того ж Акту про пожежу від 20.04.2015 року, в якому зазначено, що пожежею було знищено 1,5 т сіна, брезент. Орієнтовні прямі збитки від пожежі становлять 3,500 грн.; установлені побічні збитки становлять 21,500 грн.

Проте, як пояснив допитаний в якості свідка провідний інспектор Казанківського районного сектору головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій ОСОБА_6, особисто присутнім під час гасіння пожежі на садибі ОСОБА_4 він не був, а акт про пожежу склав тільки 20.04.2015 р.

Отже достовірних доказів того, що кількість сіна, яке згоріло внаслідок пожежі, складає саме 1500 кг., матеріали справи не містять.

Відповідач ОСОБА_1 у наданих суду запереченнях на позовну заяву наполягав на тому, що сіна було не більше 1000 кг.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суду слід було виходити з тої кількості сіна, яка визнається відповідачем.

Позивач ОСОБА_4 на обґрунтування вимог щодо вартості сіна надав довідку з ФГ «Попова дача» Казанківського району Миколаївської області про те, що вартість сіна на підприємстві складає 1333 грн.

Відповідач ОСОБА_1 до заперечень на позов надав довідку з ФГ «Лупащенко» Казанківського району Миколаївської області про те, що реалізаційна вартість сіна на підприємстві складає 1100 грн.

Згідно з листами Відділу статистики у Казанківському районі Головного управління статистики у Миколаївській області та Управління агропромислового комплексу Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області дані про вартість 1 тонни сіна у них відсутні.

Виходячи із даних, наданих сторонами, середня вартість 1 тонни сіна складає 1216. 50 грн. (1333 грн.+1100 грн.:2).

Доказів того, що минулорічне сіно втрачає 50% своєї властивості як фураж і, відповідно, коштує менше, матеріали справи не містять.

Вартість тенту, розміром 4х6 кв.м., згідно із наданою позивачем довідкою ФОП ОСОБА_5, складає 168 грн.

Таким чином, доведеною є сума майнової шкоди, спричиненої позивачу ОСОБА_4, у 1384.50 грн., і саме вона підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1

З нього ж в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 155.91 грн.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 1384.50 грн (тисяча триста вісімдесят чотири) гривень 50 копійок.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати у сумі 155 гривні 91 копійку.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: