У х в а л а

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротун В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Турківська міська рада Львівської області, про розподіл будинку в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою та демонтаж самочинного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником Ѕ частки житлового будинку по АДРЕСА_1. Власниками іншої Ѕ частки будинку є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Зазначений житловий будинок фактично розділений на дві частини з окремими входами, який можна поділити за згодою інших співвласників, проте останні не надають на це згоди, витрат по укладанню та посвідченню такого договору нести не бажають. Попереднім власником житлового будинку була ОСОБА_7, якій рішенням виконавчого комітету Турківської міської ради від 20 жовтня 1958 року № 34 виділено земельну ділянку під будівництво будинку площею 600 кв. м. Між ОСОБА_7 та комунальним відділом Турківської ради депутатів трудящих укладено договір про право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. Ураховуючи викладене, просила суд поділити в натурі житловий будинок по АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на приміщення під номерами: ІІ площею 8,1 кв. м, 1-1 площею 13,6 кв. м та 1-2 площею 15,6 кв. м із стягненням з ОСОБА_5 грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки, розрахованої експертом; встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою площею 600 кв. м та зобов'язати ОСОБА_5 демонтувати господарську споруду, позначену в схемі розташування земельних ділянок як «гараж», оскільки він розміщений на території її присадибної земельної ділянки. Вказує, що ні вона, ні попередній власник згоди на будівництво гаражу не давали, крім того, гараж розміщений на земельній ділянці, право користування якою вона прагне набути в результаті визначення порядку користування земельною ділянкою з боку тієї частини житлового будинку, якою вона користується. Розташування гаражу суперечить будівельним нормам та правилам, і порушує її права як співвласника будинку.

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 02 липня 2014 року позов задоволено частково. Поділено житловий будинок АДРЕСА_1, власниками якого по Ѕ ідеальні частки є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, наступним чином: ОСОБА_4 залишено у власності такі приміщення: житлову кімнату під літ. «1-2» площею 15,6 кв. м; кухню під літ. «1-1» площею 13,5 кв. м; житлову кімнату під літ. «2-3» площею 11,9 кв. м; веранду під літ. «1» площею 6,1 кв. м, всього загальною площею приміщень 41,0 кв. м, що в грошовому еквіваленті складає 50 800 грн. ОСОБА_5 залишено у власності такі приміщення: кухню під літ. «2-1» площею 14,1 кв. м; житлову кімнату під літ. «2-2» площею 14,8 кв. м, веранду літ. «ІІ» площею 18,7 кв. м, всього загальною площею приміщень 28,9 кв. м, що в грошовому еквіваленті складає 46 961 грн 60 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 919 грн у рахунок компенсації за відхилення від ідеальних часток при проведеному реальному розподілі житлового будинку. Визначено такий порядок користування земельною ділянкою біля житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 0,0962 га: ОСОБА_4 залишено в користування земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 3,32 м п; 1,16 м п; 6,83 м п; 8,82 м п; 13,80 м п; 5,71 м п; 3,28 м п; 2,18 м п; 61 м п; 3,91 м п; 2,60 м п; 3,94 м п; 9,75 м п; 7,14 м п; по житловому будинку - 8,81 м п - всього площею 0,0481 га; ОСОБА_5 залишено в користування земельну ділянку з такими розмірами по периметру: 8,81 м п; по житловому будинку: 1,19 м п; 7,14 м п; 9,75 м п; 6,30 м п; 6,58 м п; 8,20 м п; 7,17 м п; 3,09 м п; 16,50 м п; 7,41м п; 7,59 м п; 4,12 м п; 3,48 м п - загальною площею 0,0481 га. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію половини судових витрат у розмірі 2 689 грн.

Додатковим рішенням Турківського районного суду Львівської області від 31 липня 2014 року стягнуто судовий збір із ОСОБА_4 у розмірі 274 грн 21 коп., з ОСОБА_5 - 488 грн 81 коп.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року рішення Турківського районного суду Львівської області від 02 липня 2014 року скасовано в частині реального поділу житлового будинку АДРЕСА_1, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи й вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України обґрунтовано виходив із того, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

І.К. ПаріноваВ.М. Коротун С.П. Штелик