Справа № 300/1091/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі - Волошин В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду 17 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 жовтня 2005 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, і це підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 20 вересня 2013 року має заборгованість - 26929,88 грн., яка складається з наступного:

- 3327,25 грн. - заборгованість за кредитом;

- 21844,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1258,57 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини Банк просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26929,88 грн. та судові витрати.

Рішенням Воловецького районного суду від 17 грудня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Межі доводів апеляційної скарги - суд помилково застосував загальну позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, відповідач не надала Банку письмової заяви про припинення договору, у зв'язку з чим на підставі умов, передбачених п. 9.12, Договір є пролонгованим.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 19 лютого 2014 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 26929,88 грн., з яких: 3 327,25 грн. - заборгованості за кредитом, 21884,06 грн. - заборгованості за відсотками, 1 758,57 грн. - штрафу та 403,94 грн. - судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 19 лютого 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Дурдинець Р.Ю. підтримала апеляційну скаргу.

Відповідачка вважає апеляційну скаргу безпідставною, просила таку відхилити й залишити без змін законне рішення суду першої інстанції, оскільки позов заявлено поза межами строку позовної давності й заборгованості по вказаному кредиту вона не має.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлено поза межами позовної давності, встановленої ст. 257 ЦПК України.

З таким висновком суду можна погодитися з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної даності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як матеріалами справи так і судом встановлено, що 13 жовтня 2005 року між ОСОБА_1 та Банком було укладено кредитний договір відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, і це підтверджується підписом у заяві.

Встановлено, що у зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 20 вересня 2013 року має заборгованість - 26929,88 грн., яка складається з наступного:

- 3327,25 грн. - заборгованість за кредитом;

- 21844,06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 5000,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1258,57 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно п. 1.1 Умов надання банківських послуг заява, підписана клієнтом, разом з пам'яткою клієнта та Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає укладений договір про надання банківських послуг.

Згідно пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця; строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH),

Згідно з п.п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу ІІ «Правила користування платіжною картою» строк дії карти вказаний на лицьовому боці картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня, вказаного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (а.с.14 зворот).

За п. 5.4. вказаних Правил строк погашення процентів за кредитом проводиться щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту у повному об'ємі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на картці (у полі MONTH).

Із заяви ОСОБА_1 вбачається, що 13 жовтня 2005 року їй відкрита платіжна картка № НОМЕР_1, строк дії якої закінчився у червні 2008 року (а.с. 8), згідно розрахунку останній платіж здійснено у вересні 2006 року (а.с. 90).

Банк не видавав ОСОБА_1 нову платіжну картку і грошові кошти за вказаним вище Договором і це підтвердили в судовому засіданні представники Банку Гриниха Т.Ю. та Дурдинець Р.Ю..

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості, що виникла станом на 31 січня 2014 року.

Так, за цим розрахунком, заборгованість безпосередньо за кредитом становить 3 327,25 грн., 21 844,06 грн. - проценти за користування кредитом, 500 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1 258,70 грн. - штрафу (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 подала заяву про застосування позовної давності.

Встановивши, що строк дії карти у полі MONTH визначено до 06/08, строк дії кредитного договору відповідає терміну дії кредитної карти, а останній платіж на погашення заборгованості здійснено 1 та 5 вересня 2006 року, що з позовом до суду Банк звернувся у жовтні 2013 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову Банку в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду з позовом про захист своїх прав.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-167цс-14 від 12 листопада 2014 року за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до Особи 1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У даній справі ВСУ висловив наступну правову позицію.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судами залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1., 5.5. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі-останнім днем місяця, указаного на картці, і що останній платіж здійснено в травні 2009 року, дія картки закінчилась 31 січня 2009 року, а з позовом до суду банк звернувся у жовтні 2013 року.

Суди апеляційної й касаційної інстанції, погоджуючись із доводами позивача щодо стягнення грошових коштів в межах трьохрічного строку до моменту нарахування банком останнього платежу - 31 серпня 2013 року, не звернули уваги на те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 27 грудня 2006 року не виконав.

Інші доводи апеляційної скарги на законність судового рішення не впливають.

Рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права й підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

З огляду на викладене та на підставі ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу Банку слід відхилити як безпідставну та необгрунтовану й залишити без змін рішення суду першої інстанції, ухвалене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Воловецького районного суду 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: