АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6589/15 Головуючий 1-ї інстанції Грищенко І.О.
Категорія: спори, що виникають із
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Рудаєва Вікторія Олександрівна, Головне управління юстиції у Харківській області, Десята Харківська державна нотаріальна контора, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив: 1.встановити нікчемність посвідченої 26.04.2012року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Рудаєвою В.О. за реєстровим №1042 довіреності від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3; 2.визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений 24.05.2012року приватним нотаріусом ХМНО Костенко С.А. за реєстровим №1171 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, діючого в інтересах ОСОБА_5, на підставі нікчемної довіреності від 26.04.2012року; 3. визнати за позивачем - ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року; 4. стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року загинула його двоюрідна сестра ОСОБА_5, яка проживала у належній їй на праві власності у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_5 за життя, він є єдиним спадкоємцем її майна. Після смерті сестри ОСОБА_5 він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В процесі зібрання документів для оформлення спадщини йому стало відомо, що 26 квітня 2012 року, тобто вже після смерті ОСОБА_5, приватним нотаріусом Рудаєвою В.О. була посвідчена довіреність, згідно якої ОСОБА_5 нібито уповноважила ОСОБА_3 бути її представником з питань продажу належної їй квартири. 24 травня 2012 року ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_5, уклав із ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вищеназваної квартири. Позивач зазначає, що оскільки квартира була продана на підставі нікчемної довіреності, договір купівлі-продажу квартири є недійсним.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні, пояснив, що ОСОБА_1 займалась пошуком квартири для покупки. Побачивши оголошення про продаж квартири, ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком прийшли за вказаною адресою, де побачили літню жінку, з якою домовились про вартість квартири та оформили договір завдатку. В покупки квартири їй допомагав її знайомий ОСОБА_3, якого вона від імені бабусі попросила оформити довіреність. Договір купівлі-продажу оформляли після повернення її чоловіка з відрядження. Гроші за квартиру передавала родичам бабусі в присутності самої ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи: ПН ХМНО Рудаєва В.О., Головне управління юстиції у Харківській області, Десята Харківська державна нотаріальна контора про час і місце розгляду повідомлялися належним чином, надали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників.

Рішенням Дзержинского районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено нікчемність довіреності, посвідченої 26.04.2012року ПН ХМНО Рудаєвою В.О. за реєстраційним №1042, виданої від імені ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_3; визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений 24.05.2012року ПН ХМНО Костенко С.А. за реєстраційний №1171, укладений між ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_5, та ОСОБА_1; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове, яким відмовити ОСОБА_2 в позові в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на його незаконність та необґрунтованість. Зазначив, що при проведені обласним управлінням юстиції та органом досудового слідства перевірок не підтверджено факту незаконних дій ОСОБА_3 під час здійснення ним представництва за довіреністю при укладенні угоди купівлі-продажу. Вважає, що продавець майна ОСОБА_3 діяв в межах наданих йому повноважень та мав право на відчуження спірної квартири. Вона також вважає, що заповіт ОСОБА_5, посвідчений 07.02.2006року є сфальсифікованим, оскільки посвідчувався у відсутності самої ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 21 червня 1993 року за реєстровим №1-93-16076, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 06.07.1993року за реєстровим №П-1-1466, та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори 26.02.2008 року за реєстровим №3-669, на праві власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Цей факт підтверджується також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ХМБТІ» від 13.03.2008року за №18085096.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 07 лютого 2006 року ПН ХМНО Кучерявим О.І. за реєстровим №430, згідно з яким вона все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також на яке вона буде мати право, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1. Позивач, як спадкоємець за заповітом, 06.04.2012року звернувся до Десятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Його заява, згідно відповіді держнотконтори за №2497/01-16 від 08.08.2014року була зареєстрована у книзі обліку та реєстрації спадкових справ №413. Заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с.12).

В ході зібрання документів для оформлення спадщини позивач дізнався, що спадкове майно - вищевказана квартира 24.05.2012року, тобто вже після смерті ОСОБА_5, була відчужена від її імені за довіреністю за договором купівлі-продажу.

Із довіреності, яка посвідчена 26.04.2012року ПН ХМНО Рудаєвою В.О. за реєстровим №1042, убачається, що ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 бути її представником з усіма необхідними повноваженнями з питань продажу, за ціну та на умовах на свій розсуд, належної їй на праві власності квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з правом зняття її з реєстраційного обліку (виписати) в житловому будинку за вищеназваною адресою та постановки на реєстраційний облік (прописати) за адресою: АДРЕСА_2. Діючи на підставі вищевказаної довіреності від імені ОСОБА_5, ОСОБА_3 уклав 24.05.2012року з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 27,7кв.м, загальною площею 46,0кв.м, який посвідчено ПН ХМНО Костенко С.А. за реєстровим №1171. Цей договір відповідно до вимог ст.182 ЦК України підлягав державній реєстрації в КП «ХМБТІ».

Як свідчать матеріали справи, реєстратором - КП «ХМБТІ» 29.05.2012року відповідно до п.п. 3.4, 3.5.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності, яке мотивовано тим, що подані нею документи не відповідають вимогам, встановленим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, та не дають можливість встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. За договором купівлі-продажу ОСОБА_5, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_3, продала належну їй квартиру АДРЕСА_1. При вивченні матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що ОСОБА_5 померла - ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а оскільки відповідно до положень ч.6 ст.248 ЦК України, у разі смерті особи, яка видала довіреність, представництво за довіреністю припиняється, тому станом на 24.05.2012року ОСОБА_3 не мав правових підстав для підписання договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_5

За даним фактом Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.190 КК України - незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману, яке завдало великий матеріальний збиток. Так, зі змісту постанови про порушення кримінальної справи від 19.10.2012року вбачається, що в квітні 2012року невстановлені особи, використовуючи паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_5, 1929р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, видали від її імені довіреність на ім'я ОСОБА_10 на право представляти інтереси померлої при продажу належної їй на праві власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Після чого, оформивши всі необхідні для цього документи, намагалися продати її. Таким чином невстановлені особи шахрайським шляхом намагались заволодіти квартирою, яка розташована за вказаною адресою, яка згідно діючого законодавства повинна була бути успадкована за заповітом братом померлої ОСОБА_2, чим могли завдати останньому великий матеріальний збиток.

У подальшому, постановою від 18.11.2012року досудове слідство по даній кримінальній справі зупинено на підставі п.3 ст.206 КПК України (в редакції 1960 року).

Згідно ч.3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність є одностороннім правочином. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів.

У ст.248 ЦК України визначено підстави припинення представництва за довіреністю.

Зокрема п.6) ч.1 цієї статті встановлено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Відповідно до положень ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Вирішуючи спір, судом правильно визначено, що оскільки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому її цивільна правоздатність як фізичної особи припинилась в момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Задовольняючи позов, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені вимоги є правомірними та ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири є безпідставними і колегією суддів не приймається, т.я. спірне житло було відчужено на підставі нікчемної довіреності.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими і висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 травня 2015 року залишити без змін..

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -