Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/1163/14-ц Головуючий у 1-й інст. Прищепа Т. П.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 В обґрунтування пропуску строку подання заяви для прийняття спадщини, позивач зазначив ту обставину, що на час відкриття спадщини спадкодавець не оформила свідоцтво про право власності на спадкове майно - житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1. Крім того, на час відкриття спадщини була відсутня будь-яка технічна документація на спірний будинок, оскільки жодних інвентаризаційних робіт щодо даного об'єкту нерухомого майна не проводилося від часу його будівництва. У зв'язку з чим, позивач не мав можливості зібрати встановлений законодавством перелік документів необхідний для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Звернувшись 11.02.2014 р. до державного нотаріуса Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, позивач отримав відмову, оскільки у встановлений законом термін не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини та у фактичне володіння та управління спадковим майном не втупив. У зв'язку з чим, ОСОБА_2 звернувся до суду з проханням визнати причини пропуску строку прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, терміном 30 днів з моменту вступу рішення в законну силу.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування зазначеного рішення районного суду та ухвалення по справі нового - про відмову в задоволенні заявлених вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що розглядаючи даний спір, суд неповно з'ясував обставини справи, не встановив поважності причин пропущення позивачем строку на прийняття спадщини, що призвело до ухвалення на її думку у справі незаконного рішення. При цьому зазначає, що зазначена позивачем причина несвоєчасної подачі заяви через 10 років з дня смерті матері є надуманою і необґрунтованою, оскільки заяву до нотаріальної контори позивач мав можливість подати і без правовстановлюючих документів та технічної документації на будинок, яких не існує і на сьогоднішній день. Крім того, зазначає, що спірний будинок не є спадковим майном померлої ОСОБА_4, оскільки належав померлому в 2011 році брату позивача - ОСОБА_5, батькові неповнолітнього ОСОБА_6, 1999р.н., інтереси якого представляє його мати - апелянт ОСОБА_3

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв'язку з чим, відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, визначив його додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте, такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_4 (а.с.20,47). Після її смерті залишилась спадщина : житловий будинок в цілому з усіма господарським будівлями АДРЕСА_1 (а.с.29,30-34); право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності агрофірми «Твердь» с. Симони Ємільчинського району Житомирської області (а.с.35,36); грошові внески з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками, що зберігаються в ТВБВ № 10005/063 смт.Ємільчине АТ «Державний ощадний банк України», на рахунку № 1500 залишок складає 0,01 грн. та на рахунку № 9155194 залишок складає 1188,12 грн. (а.с.37,38).

04 квітня 2013 року державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області видав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, спадкоємницею майна ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_7. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності агрофірми «Твердь» с. Симони Ємільчинського району Житомирської області та з грошових внесків з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками, що зберігаються в ТВБВ № 10005/063 смт.Ємільчине АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.41). Цього ж числа, державний нотаріус відмовив ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в цілому з усіма господарським будівлями АДРЕСА_1 через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок (а.с.47).

11 лютого 2014 року позивач разом зі своїм братом ОСОБА_8 звернулися до Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх матері ОСОБА_4, на що нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у встановлений законом термін не подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини та у фактичне володіння та управління спадковим майном не втупили (а.с.7,43,44,49).

07 березня 2014 року державний нотаріус відмовив також неповнолітньому ОСОБА_6, 1999 року народження у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, який був спадкоємцем ОСОБА_4, у зв'язку з неможливістю встановлення факту прийняття ОСОБА_5 спадщини після смерті матері ОСОБА_4 та відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок в цілому з усіма господарським будівлями АДРЕСА_1 (а.с.50-51).

Крім того, як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_8 звернувся також до суду із заявою про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР 1963 року (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не продовження пропущеного строку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа яка, не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набрання чинності зазначеного Кодексу. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Разом з тим, судом першої інстанції вирішено спір на підставі норм матеріального права (ЦК України 2003 року), які не підлягали до застосування при вирішенні спору про спадкування щодо спадщини, яка відкрилась 29.05.2003 року. Проте, норм матеріального права, які належало застосувати і на підставі яких необхідно було вирішити спір (норми розділу VI «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року), застосовано не було. Судом не враховано, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Крім того, звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4, позивач зазначив відповідачем у справі територіальну громаду в особі Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, яка не є належним відповідачем у даній справі.

В порушення вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належне коло спадкоємців. Після отримання інформації з Ємільчинської державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи № 60/2013р. після смерті ОСОБА_4, не роз'яснив позивачу необхідність залучення до участі у справі у якості відповідачів ОСОБА_7, яка прийняла спадщину після смерті матері, та ОСОБА_8 і неповнолітнього ОСОБА_6, які не вчиняли відповідних дій щодо відмови від прийняття спадщини.

При вирішенні спору суд першої інстанції вказані обставини не врахував, розглянув справу за участі неналежного відповідача, апеляційний суд позбавлений можливості усунути таке процесуальне порушення суду першої інстанції, а тому його рішення підлягає скасуванню з ухвалення апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому таке рішення апеляційного суду не перешкоджає ОСОБА_2 звернутись до суду з відповідним позовом до належних відповідачів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 08 грудня 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до територіальної громади в особі Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, за участю третьої особи - ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: