Справа № 265/7059/15-ц
Провадження № 2/265/2894/15
У Х В А Л А

29 жовтня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали позову ОСОБА_2 до Приватного нотаріусу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором іпотеки, визнання недійсними заяви про проведення розрахунку, про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек, -

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного нотаріусу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором іпотеки, визнання недійсними заяви про проведення розрахунку, про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек.

Натомість, вивчивши матеріали позовної заяви суд вважає, що вона підлягає поверненню заявнику, оскільки позовну заяву подано з порушенням п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Так на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовна заява повертається, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичних осіб подаються до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Однак за положеннями виключної підсудності, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, які виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом п. 41 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» в разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З матеріалів поданого ОСОБА_2 позову вбачається, що він просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, яка утворилась з договору іпотеки від 15 грудня 2008 року, предметом якого виступає АДРЕСА_1 в Приморському районі міста Маріуполі, за яким саме й виник спір у сторін щодо незаконного на думку позивача скасування нотаріусом заборони на відчуження вказаного предмету іпотеки.

Отже між сторонами існує спір з приводу нерухомого майна.

Вказані обставини з урахуванням наведених цивільно-процесуальних норм та позиції Вищого Спеціалізованого Суду свідчать про те, що територіальна підсудність вказаного спору не відноситься до компетенції Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя, бо за виключною підсудністю спір підлягає розгляду Приморським районним судом міста Маріуполя.

За ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала, яка разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Таким чином позов ОСОБА_2 до Приватного нотаріусу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором іпотеки, визнання недійсними заяви про проведення розрахунку, про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек необхідно повернути позивачу для подання його належному суду.

Керуючись ст. ст. 114, 115, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного нотаріусу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором іпотеки, визнання недійсними заяви про проведення розрахунку, про вилучення обтяження обєкта нерухомого майна та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек повернути ОСОБА_2.

Розяснити заявнику, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із ним до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу суду протягом пяти днів з дня її отримання може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя