АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2591/15 Головуючий 1 інстанції - Попрас В.О.
Категорія договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.

за участю секретаря - Черепаха С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року по справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № МL 702/650/2008, згідно умов якого Банк надав відповідачу ОСОБА_4 кредит в сумі 50000 доларів США, Згодом, 24.02.2012 р., між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право вимоги за зобов'язаннями за кредитним договором № МL 702/650/2008 від 12.02.2008 року. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання по кредитному договору № МL702/650/2008 від 12.02.2008 р. не виконала, станом на 12.06.2014 р. має заборгованість у розмірі 142629,20 грн. Виконання зобов*язань за вказаним кредитним договором було забезпечено договором поруки № SR702/650/2008 від 12.02.2008 р. укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, згідно умов якого відповідачка ОСОБА_3 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань перед позивачем в повному обсязі. Позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 142629,20 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором ML702/650/2008 від 12.02.2008р. у розмірі 142629,20грн. та судовий збір в сумі 713,15грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не перевірив доводи сторін, не дослідив графік погашення кредиту, не визначив загальної суми заборгованості та не перевірив дотримання позивачем строку звернення до суду, не визначився коли саме здійснено останній платіж, внаслідок чого невірно встановив розмір заборгованості. Звертає увагу, що боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов*язанні. Наполягає, що порука ОСОБА_3 за договором є припиненою, оскільки сплив шестимісячній строк звернення до суду з моменту останнього платежу.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладений кредитний договір № МL702/650/2008, згідно умов якого їй надано кредит в сумі 50000 доларів США.

12.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № SR702/650/2008, відповідно до умов якого відповідачка ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачкою ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором.

15.12.2009 року, 06.08.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 були укладені додаткові договори до кредитного договору № МL702/650/2008.

14.12.2009 року був укладений додатковий договір № 1 до договору поруки яким сторони внесли зміни та доповнення до договору поруки № SR702/650/2008.

24 лютого 2012 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання, в тому числі за кредитним договором № МL 702/650/2008 від 12.02.2008 року.

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.

Відповідач звертає увагу на відсутність у позивача ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, проте така ліцензія необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги.

Матеріали справи містять досудову вимогу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ім*я ОСОБА_2 від 26.03.2012 р. Проте, факт отримання такої вимоги відповідачі заперечують. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачі отримували таку досудову вимогу.

19.04.2012 року між ПАТ «ОТП Банк», що діяло на підставі договору комісії з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 укладено додатковий договір №4 до кредитного договору № МL702/650/2008, затверджено новий графік погашення заборгованості за кредитом.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2012 року ОСОБА_2 на рахунок АТ «ОТП Банк» було перераховано 319400 грн. для конвертування їх у 40000 доларів США для погашення заборгованості.

Відповідач наполягає, що на погашення заборгованості за кредитом банком було спрямовано не всі 40000 доларів США, а лише 36774,39 грн., в той час як решта 3225,61 долари США не були враховані.

Проте, такі доводи відповідача спростовуються матеріалами справи. Так, з розрахунку заборгованості (а.с. 4-5) вбачається, що позивачем вся сума 40000 доларів США зарахована на погашення заборгованості за договором кредиту, так 36774,39 доларів США спрямовані на погашення тіла кредиту, а 3225,61 долари США (616,33 + 1204,07 + 1405,21) на погашення заборгованості за відсотками.

Обґрунтованих заперечень щодо розрахунку заборгованості наданого позивачем відповідачі не навели.

Відповідно до загального порядку заміни кредитора у зобов'язанні, визначеного ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

ОСОБА_2 наполягає, що не була обізнана про заміну кредитора, проте, з преамбули до додаткового договору № 4 від 19.04.2012 року, який підписаний ОСОБА_2, прямо вбачається про відступлення ПАТ «ОТП Банк» права вимоги на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 24 лютого 2012 р.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що про заміну кредитора у зобов*язанні була повідомлена ОСОБА_3 Так, досудова вимога на ім*я ОСОБА_3 була направлена ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за адресою м. Охтирка, вул. Дикалого, буд. 1, в той час, як своє відношення до такої адреси поручитель заперечує, в договорі поруки зазначена адреса ОСОБА_3 АДРЕСА_1. За умовами п. 3.4. договору поруки, вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою вказаному в договорі поруки.

Між тим, всі платежі, що надійшли від відповідачів первісному кредитору на виконання умов кредитного договору після заміни кредитора враховані у розрахунку заборгованості, відповідачами не надані докази виконання ними решти свого зобов'язання як первісному, так і новому кредиторові.

ОСОБА_2 наполягає, що сплив строк позовної давності за вимогами, заявленими позивачем. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Матеріалами справи підтверджено, не спростовано сторонами, що останній платіж за кредитним договором було здійснено 05.03.2013 року. З позовом до суду ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося 10.07.2014 року.

Таким чином, з часу здійснення останнього платежу, яким перервався перебіг позовної давності, трирічний строк виконання основного зобов*язання, визначений ст. 257 ЦК України -не сплинув. Пеня за кредитним договором підлягає стягненню з ОСОБА_2 в межах річного строку, що передував зверненню до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Проте, за змістом договору поруки із урахуванням змін внесених додатковим договором від 14.12.2009 року, поручитель зобов*язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових зобов*язань за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов*язань. При цьому Кредитний договір в розумінні договору поруки це кредитний договір № МL702/650/2008 з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками. В разі зміни розміру Боргових зобов*язань вони забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів.

Крім того, з розрахунку заборгованості та інших матеріалів справи вбачається, що з укладенням додаткових договорів обсяг відповідальності відповідачів фактично не збільшився, з 19.04.2012 року проценти за кредитом відповідачу взагалі не нараховуються, за таких обставин відсутні підстави вважати поруку припиненою з підстав визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Так, вимогу до поручителя про повернення заборгованості шляхом пред*явлення позову було заявлено позивачем лише 10.07.2014 року, тому стягненню з поручителя підлягає лише заборгованість, що утворилась після 10.01.2014 року, тобто до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги.

Матеріалами справи підтверджено, що 19.04.2012 року окрім додаткової угоди № 4, з урахуванням всіх внесених платежів після реструктуризації боргу, був підписаний та затверджений новий графік погашення заборгованості, яким погодили, що залишок заборгованості за тілом кредиту становить 9750,58 доларів США, заборгованість за відсотками відсутня. Зазначена додаткова угода та графік погашення заборгованості, що є його невід*ємною частиною підписана ОСОБА_2, недійсною не визнана.

Згідно зазначеного графіку погашення заборгованості станом на 10.01.2014 року непростроченим є залишок за кредитом в розмірі 8163,19 доларів США.

Оскільки офіційний курс гривні на час здійснення розрахунку встановлювався та обнародувався в середині робочого дня, тому заборгованість розрахована позивачем станом на 12.01.2014 року по курсу 1163,1239 грн. за 100 доларів США, що є офіційним курсом НБУ станом на 11.01.2014 року. Оскільки курс валюти станом на 11.01.2014 року є меншим, ніж станом на 12.01.2014 року, тому застосування позивачем такого курсу для розрахунку суми заборгованості не порушує права відповідачів.

Таким чином, стягненню з відповідачів солідарно підлягає непрострочений станом на 10.01.2014 року залишок заборгованості за тілом кредиту 94948,02 грн. (1163,1239З грн. : 100 х 8163,19). Решта заборгованості за тілом кредиту 10810,08 грн. (105758,10 - 94948,02) підлягає стягненню особисто з ОСОБА_2

Крім того, з відповідачів солідарно підлягає стягненню пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, що утворилась після 10.01.2014 року, тобто до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги та в межах позовних вимог. А саме:

ПеріодКількість днів у періоді Сма заборговантіРзрахунок пені
21.01.2014 р. 21.02.2014 р.3175,5975,59 : 100 х 1 х 31 = 23,43
21.02.2014 р. 21.03.2014 р.28151,18151,18 : 100 х 1 х 28 = 42,33
21.03.2014 р. 21.04.2014 р.31226,77226,77 : 100 х 1 х 31 = 70,29
21.04.2014 р. 21.05.2014 р.30302,36302,36 : 100 х 1 х 30 = 90,7
21.05.2014 р. 12.06.2014 р.22377,95377,95 : 100 х 1 х 22 = 83,15
309,9

Таким чином, стягненню з відповідачів солідарно підлягає пеня 3604,52 грн. (1163,1239З грн. : 100 х 309,9). Решта пені в межах річного строку позовної давності та в межах заявлених вимог за період з 10.07.2013 року по 12.06.2014 року в розмірі 31792,48 грн. (1163,1239З грн. : 100 х 2733,37) підлягає стягненню з ОСОБА_2 виходячи з наступного розрахунку:

ПеріодКількість днів у періоді Сума заборгованостіРозрахунок пені
10.07.2013 р. 22.07.2013 р.12476,88476,88 : 100 х 1 х 31 = 57,22
22.07.2013 р. 21.08.2013 р.30552,47552,47 : 100 х 1 х 31 = 165,74
21.08.2013 р. 23.09.2013 р.33628,06628,06 : 100 х 1 х 31 = 207,26
23.09.2013 р. 21.10.2013 р.28703,65703,65 : 100 х 1 х 31 = 197,02
21.10.2013 р. 21.11.2013 р.31779,24779,24 : 100 х 1 х 31 = 241,57
21.11.2013 р. 23.12.2013 р.32854,83854,83 : 100 х 1 х 31 = 273,55
23.12.2013 р. 21.01.2014 р.29930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 269,82
21.01.2014 р. 21.02.2014 р.31930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 288,43
21.02.2014 р. 21.03.2014 р.28930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 260,52
21.03.2014 р. 21.04.2014 р.31930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 288,43
21.04.2014 р. 21.05.2014 р.30930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 279,12
21.05.2014 р.12.06.2014 р.22930,42930,42 : 100 х 1 х 31 = 204,69
2733,37

Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором МL702/650/2008 від 12.02.2008р. у розмірі 98552,54 грн. (94948,02 грн. + 3604,52 грн.); особисто з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором МL702/650/2008 від 12.02.2008р. у розмірі 42602,56 грн. (10810,08 грн. + 31792,48 грн.)

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п.п. 2, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

З урахуванням наведених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає відповідній зміні.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором МL702/650/2008 від 12.02.2008р. у розмірі 98552,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором МL702/650/2008 від 12.02.2008 р. у розмірі 42602,56 грн.

В частині стягнення судового збору рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді