Справа № 443/1365/15-ц Провадження № 2/443/653/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г. при секретарі Башті Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жидачеві цивільну справу за позовною заявою Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, як органу опіки та піклування, в інтересах малолітніх ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

встановив:

12.08.2015 року Жидачівська районна державна адміністрація Львівської області, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві представник позивача вказав, що відповідач є матір"ю малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. Службою у справах дітей Жидачівької РДА, відповідно вимог чинного законодавства, малолітніх дітей відповідача влаштовано до притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА, оскільки при обстеженні місця проживання відповідача у с. Руда Жидачівського району Львівської області було встановлено, що мати дітей ОСОБА_6 більше тижня відсутня за місцем проживання та малолітні діти залишені нею без догляду. Окрім того, було встановлено, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків з приводу виховання своїх дітей, в приміщенні непридатні умови для проживання, антисанітарія, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, не забезпечені засобами гігієни.

Представник позивача за довіреністю Гавдик Н.І. у судовому засіданні позов підтримала на підставах, вказаних у ньому та просила відібрати у відповідача її малолітніх дітей і стягнути аліменти.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, заявивши, що відсутні підстави для відібрання у неї малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав, оскільки вона піклується про дітей.

Залучений до участі у справі в якості третьої особи батько неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_8 у письмовій заяві, адресованій суду, вказав, що після офіційного розлучення у 2004 році з ним постійно знаходиться дочка ОСОБА_9, а син - з мамою. Вважає, що ОСОБА_6 дбайливо ставиться до дітей, тому висловився проти задоволення позовних вимог.

Прокурор Томашевська Н.Ю. позов підтримала, вважала за можливе відібрати малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_10 у відповідача ОСОБА_5 (ОСОБА_1 ) без позбавлення останньої її батьківських прав.

Суд, вислухавши сторони, думку прокурора, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги про відібрання дітей та стягнення аліментів підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання.

Підставою для відібрання дитини, згідно положень ст.164 СК України, є ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров"я та морального виховання.

Правовий сенс відібрання дитини за ст.170 СК України полягає в екстренності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 є матір"ю малолітніх: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується копіями свідоцтв про народження останніх(а.с.8-12).

Згідно із висновком Жидачівської РДА Львівської області №02-17/2453 від 10.08.2015 року, відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, в приміщенні житлового будинку в с.Руда Жидачівського району Львівської області, де проживає відповідач з дітьми, санітарно-гієнічні умови проживання дітей незадовільні: у житловому будинку всюди бруд та безлад, постільна білизна брудна, відсутні продукти харчування, діти недоглянуті, не забезпечені сезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, а також нею не створено належних умов для здобуття дітьми освіти (діти запізнюються на уроки, їхній зовнішній вигляд неохайний). За вказаних обставин орган опіки та піклування вважає доцільним відібрати від відповідачів їх малолітніх дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Таким чином, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_6, як мати дітей, не в повному обсязі виконує свої обов'язки та мало уваги приділяє вихованню малолітніх дітей, не здійснює за ними належний догляд та контроль, не піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, не в достатньому обсязі цікавиться їхнім здоров'ям, не проявляє до них батьківську увагу та турботу, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню і вихованню малолітніх дітей.

Приймаючи до уваги, що малолітні: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_10 позбавлені належного батьківського піклування з боку своєї матері, а залишення дітей у відповідача є небезпечним для життя останніх, здоров'я і морального виховання, враховуючи, що інші особи не звернулися до суду із заявою про передачу дітей їм, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо відібрання дітей у відповідача ОСОБА_6 без позбавлення батьківських прав, так як відповідач на даний час не може забезпечити повне і всебічне виховання власних дітей та підтримання на належному рівні стану їх здоров'я й життєдіяльності, оскільки не проявляє до малолітніх дітей достатньої батьківської турботи та не приймає належної участі у їх вихованні, тому відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у відповідача є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дітей.

При цьому, суд приходить також до висновку, що відібрання дітей повинно відбутися без позбавлення відповідача батьківських прав, так як остання може змінити своє ставлення до своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їхніми батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Відповідно до ч.4 ст.170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей на час знаходження у притулку для дітей, хоча має таку можливість, так, як є працездатною особою молодого віку, суд приходить до висновку, що із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей та із заявленим розміром аліментів, суд погоджується.

Згідно із ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.150,155,164,170,180,182 СК України, ст.8,11,12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.60, 88,213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Відібрати без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_11, жительки с.Руда Жидачівського району Львівської області малолітніх дітей: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 та передати їх органу опіки та піклування Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, жительки с.Руда Жидачівського району Львівської області на користь органу, в якому будуть перебувати діти, аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року до повноліття найстаршої дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_13 року.

Стягнути з ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_11, жительки с.Руда Жидачівського району Львівської області на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя ________________________

09.10.2015