Провадження №22-ц/784/933/15 Суддя першої інстанції - Вуїв О.В.
Категорія 25 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- -Гарант»

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа- -Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа - Гарант») до ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ТДВ СК «Альфа - Гарант» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору страхування недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 30 липня 2014 року ним було отримано від ОСОБА_2 повідомлення про ДТП, що сталася 28 липня 2014 року за участю транспортного засобу ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача та транспортного засобу Nissan tiida, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 Відповідачем до вказаного повідомлення додано поліс обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0562825 від 15 квітня 2014 року.

Посилаючись на те, що договір страхування між ним та відповідачем не укладався, поліс страхування не видавався, страховий платіж страхувальником не сплачено, позивач просив суд визнати договір страхування (страховий поліс № АІ/0562825) від 15 квітня 2014 року недійсним.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката) (ст. 981 ЦК України).

Згідно положень ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що 15 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір страхування, оформлений полісом № АІ/0562825 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіля ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.30).

30 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ТДВ СК «Альфа - Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 28 липня 2014 року в м. Миколаєві на перехресті вул. Бутоми та вул.Г.Карпенка за участю транспортного засобу ВАЗ 2105, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача та транспортного засобу Nissan tiida, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3В.(а.с. 25-27).

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що бланк страхового полісу не був реалізований та страхувальником не було внесено страховий платіж.

За змістом ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо:

1) його укладено після настання страхового випадку;

2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

За положенням ч. 1,3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, за актом від 27 березня 2014 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» в особі ОСОБА_4 передала бланки полісів добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_5 (а.с.31).

З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0562825 вбачається, що від імені страховика його підписано агентом. Строк його дії починається з 00 год. 16.04.2014 року до 15.04.2015 року. Страховий платіж у розмірі 420,21 грн. сплачено 15.04.2014 року. Також вказано, що договір набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, в примітці зазначено, що страхувальнику видано спеціальний знак АІ/0562825.

Наведені свідчить, що сторонами в договорі страхування узгоджені усі істотні умови та містяться всі необхідні реквізити.

Згідно ч. 1,3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності правочину, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не здійснено розмежування понять - недійсність договору та набрання чинності договором не заслуговують на увагу, оскільки судом зроблено висновок, що ці поняття є різними і мають правові наслідки.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до підстав позову та не впливають на висновки суду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування та зміни рішення суду, ухваленого відповідно до закону.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант» відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: