АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/2476/2015 Головуючий в 1 інстанції - Лужецька О.Р.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,треті особи: Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2, ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, який обґрунтовував тим, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис в порушення вимог Закону, оскільки банком був пропущений трирічний строк для стягнення заборгованості тому, що з часу направлення боржнику вимоги про дострокове погашення кредиту минуло більш ніж три роки до моменту вчинення виконавчого напису.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив про його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову. В скарзі посилався на те, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором сплив 20 вересня 2010 року, а виконавчий напис було вчинено більш ніж через три роки 01 листопада 2013 року, після виникнення у банку права вимоги. Тобто нотаріусом були порушені вимоги ст. 88 Закону України, відповідно до якої виконавчий напис може бути вчинено за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Суд першої інстанції помилково обчислював строк з дня отримання відповідачем вимоги в червні 13 року, та безпідставно не врахував, що аналогічна вимога про дострокове повернення кредиту направлялась також і 20 вересня 2010 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача до суду не з`явився. Про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 284 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Згідно з п. 285 Інструкції, у разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за даними Державного реєстру іпотек наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини.

21.12.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 10-294883, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 110 500,00 дол. США під 11,75 % річних для придбання нерухомого майна - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 з кінцевим терміном його повернення 20.12.2032 року включно (а.с.12-18).

З метою належного виконання зобов'язання за кредитним договором 21.12.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 02-10/4198, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту нерухоме майно, що придбане іпотекодавцем за кредитні кошти надані іпотекодержателем, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 19-23).

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2010 року позивач звернувся до відповідача з листом, яким проінформував, що станом на 17.09.2010 року відповідач має прострочену заборгованість в сумі 11496,44 дол. США та 8190,41 грн. пені за прострочку платежів. Враховуючи викладене, просили негайно повернути всю заборгованість по кредиту та відсоткам у розмірі 109852,44 дол. США та 8190,41 грн.

01.06.2013 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом, в якому зазначив, що станом на 31.05.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 148 133,76 дол. США, що станом на 31.05.2013 р. становить 1 184 033,14 грн., з яких заборгованість за кредитом - 103140,00 дол. США, що станом на 31.05.2013 р. становить 824398,02 грн., заборгованість за відсотками 38235,48 дол. США, що станом на 31.05.2013 р. становить 305616,19 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту 2180,25 дол. США, що станом на 31.05.2013 р. становить 17426,71 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків 4578,03 дол. США, що станом на 31.05.2013 р. становить 36592,21 грн. Даний лист отриманий ОСОБА_1 10.06.2013 року (а.с.41-44).

22.08.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_2 з заявою про вчинення виконавчого напису, в якій зазначив що станом на 31.05.2013 р. загальна заборгованість позичальника перед кредитором згідно договору кредиту складає 148 133 дол. США 76 центів, що згідно курсу НБУ станом на 31.05.2013 р. складає 1 184 033 грн. 14 копійок (а.с. 72).

01.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис та запропоновано звернути стягнення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.26).

Судом також було встановлено, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий перелік документів, визначений Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року: оригінал посвідченої угоди, документи що підтверджували безспірність заборгованості та встановлення прострочення виконання зобов`язань.

Також судом було встановлено, що письмову вимогу від 01 червня 2013 року боржник отримав 10 червня 2013 року.

Банком також були дотримані строки звернення до нотаріуса не раніше ніж 30 днів від дати отримання вимоги.

З огляду на те, що з заявою про вчинення виконавчого напису банк звернувся 22 серпня 2013 року, суд встановив, що не минув трирічний строк з дня виникнення у банку права вимоги.

Вивчивши, надані суду докази, колегія суддів приходить до висновку, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, відповідає встановленим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача, про те що минув трирічний строк з дня виникнення у банку права вимагати повернення кредиту на момент вчинення напису, колегія суддів не приймає, тому, що з 20 вересня 2010 року, з моменту направлення першої вимоги боржнику про дострокове погашення кредитну, не минув трирічний строк на момент звернення банку до нотаріусу за вчиненням виконавчого напису, тобто на 22 серпня 2013 року . Не минув цей строк і станом на дату направлення повторної вимоги, яка отримана була боржником 10 червня 2013 року і станом на дату обрахування заборгованості , яка визначена у виконавчому написі станом на травень 2013 року. Колегія вважає, що строк перебування документів у нотаріуса з 22 серпня 2013 року до моменту вчинення виконавчого напису 01.11.2013 року не міг бути підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису, оскільки у кредитора на момент звернення до нотаріуса не минув трирічний строк з дня виникнення у нього права вимоги.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: