Справа№592/7070/15-ц
Провадження №2/592/2131/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Шушура А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання права користування житлом, третя особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Веретенівський»

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 10.03.2014 року проживав з ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2. Так на прохання останнього поселився у квартирі 10.03.2014 року. Мав з ОСОБА_3 спільний бюджет, разом харчувалися, прали, прибирали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Втім за життя не встиг зареєструвати місце проживання у зазначеній квартирі. Тому позивач просить встановити факт проживання у зазначеній квартирі з 10.03.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право проживання у квартирі.

В судовому засіданні позивач та представники заявлені вимоги підтримали. Окремо позивач зазначив, що іншого житла немає. Квартиру яку мав довелося продати за борги у 2014 році.

Представник відповідача позов не визнав. Вважав, що позивач не довів, що проживав з ОСОБА_3 у квартирі. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа про час і місце судового розгляду повідомлений належними чином, але представник до суду не з'явився.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2. З 24.01.1990 року він був зареєстрований і проживав у зазначеній квартири.

На час судового розгляду квартира не перебуває у власності територіальної громади м.Суми. Права власності на зазначену квартиру не зареєстроване.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Також встановлено, що 29.01.2014 року позивач продав власну квартиру АДРЕСА_1. 28.02.2014 року він був знятий з реєстрації у зазначеній квартирі. Більше власного житла він не має.

З 10.03.2014 року у квартиру АДРЕСА_2 позивач заселився. Угоди про поселення та умови проживання між ОСОБА_3 і позивачем не укладалось. Позивач завіз у квартиру свої речі, меблі тощо. З часу заселення позивач разом з ОСОБА_3, почали вели спільне господарство, спільно харчувалися, доглядали житло.

Встановлене підтверджується зібраним і дослідженими судом доказами.

Так, показами свідка ОСОБА_4, сусіда з квартири №5, який пояснив, що АДРЕСА_2 колись належав кінноспортивній школі. Зазначену квартиру надавав ОСОБА_3 як співробітнику. Однак після ліквідації школи будинок залишився у стані невизначеності. Міська рада відмовилася приймати будинок у власність. У квартирі ОСОБА_3 увесь час жив сам. Останнім часом він ніде не працював, мав слабке здоров'я. Орієнтовно з середини 2014 року ОСОБА_1 став проживати у квартирі №4 разом з ОСОБА_3. Він мав там свої речі, меблі, шафу, столи, стільці. ОСОБА_3 ніде не працював, хворів, а ОСОБА_1 допомагав йому. Харчувалися вони разом. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишився жити у квартирі.

Показами свідка ОСОБА_5, сусіда з квартири №7, який пояснив, що ОСОБА_3 з самого будівництва будинку став проживати у зазначеній квартирі. Останнім часом у ОСОБА_3 погіршилося здоров'я. Приблизно близько двох років ОСОБА_1 проживав у квартирі №4 з ОСОБА_3. ОСОБА_1 мав свої речі у квартирі. Вони разом робили ремонт в квартирі. В розмові з ОСОБА_3 той казав про ОСОБА_1, що жили разом, з'ясовував як можна ОСОБА_1 прописати у квартирі. ОСОБА_3 ніде не працював хворів, а ОСОБА_1 допомагав йому, десь заробляв. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 залишився жити у квартирі. Також доповнив, що через невизначеність будинку були складнощі у реєстрації місця проживання у ньому. Усе наладилося після створення ОСББ на початку 2015 року.

Показами свідка ОСОБА_6, який пояснив, що давно знав ОСОБА_3 і ОСОБА_1. Останній жив у квартирі ОСОБА_3, мав речі, меблі. Вели вони спільне господарство, спільно харчувалися.

Витягами з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, з яких вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була продана 29.01.2014 року. На час судового розгляду у позивача іншого майна немає./а.с.57,58/

Довідкою ОСББ «Веретенівський», з якої вбачається, що у спірній квартирі був зареєстрований лише ОСОБА_3, який був єдиним квартиронаймачем./а.с.22,60/

Копією актового запису про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.45б/

Довідкою Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, з якої вбачається, що квартира АДРЕСА_2 не перебуває у власності територіальної громади м.Суми./а.с.38-39/

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є житловими і врегульовані ст.ст. ст. 6, 9, 64, 65 ЖК України, відповідно до положень яких позивач має право на користування спірною квартирою.

Так положеннями ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Відповідно до положень ч.ч. 4 і 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до положень ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Виходячи з того, що право власності на зазначену квартиру не зареєстроване то правовий режим спірної квартири слід вважати, як до квартири державного житлового фонду. Відтак залучення відповідачем Сумську міську раду є виправданим. З встановленого і зазначених положень закону вбачається, що позивач у законний спосіб, тобто з дозволу квартиронаймача, заселився у спірну квартиру. Квартиронаймач і позивач проживали разом, вели спільне господарство і харчувалися. Таким чином позивач набув прав користування житлом на рівні з квартиронаймачем.

У позивача немає інших засобів для захисту свого права, як визнання його рішенням суду.

Таким чином, суд вважає, що необхідно задовольнити заявлений позов.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факти спільного проживання у квартирі АДРЕСА_2 та ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 10.03.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право проживання у квартирі АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду. Особою, яка була відсутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Г. Костенко