РІШЕННЯ

іменем України

"26" лютого 2015 р. 145/1893/14-ц

2/145/56/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

розглянувши у відкритому судовому засідання в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 27 лютого 2012 року між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 604.

Відповідно до умов вказаного договору він передав у власність відповідача ОСОБА_2 31485 гривень, а відповідач зобов'язався повернути йому таку ж суму грошових коштів зі сплатою належних з нього відсотків за користування грошовими коштами у строк по 27 жовтня 2012 року включно, з урахуванням індексу інфляції з дати укладення договору позики по дату останнього платежу, шляхом передачі готівки в такому порядку:

15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень мало бути передано йому в строк по 27 червня 2012 року, решту грошової суми, тобто 16485 (шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят п'ять) гривень відповідач по справі мав передати йому готівкою в строк по 27 жовтня 2012 року включно.

Крім того, відповідач зобов'язався сплатити йому 0,01% річних від суми отриманих ним грошових коштів як винагороду за користування позикою у строк по 27 жовтня 2012 року, інфляційні витрати та 1 (один) процент від простроченої суми за кожен день затримки.

На виконання умов вказаного договору ним були передані грошові кошти в розмірі 31485 гривень 00 копійок до нотаріального оформлення договору позики, що зазначено в п.2 вказаного договору та підтверджено підписом відповідача у справі в самому договорі позики.

27 червня 2012 року на виконання умов договору позики відповідач у справі повернув йому частину позичених грошових коштів в розмірі 15 000 гривень 00 копійок, частково виконавши таким чином свої зобов'язання за договором.

Однак в подальшому відповідачем по справі було порушено виконання умов договору позики, а саме не повернуто другу частину грошових коштів в розмірі 16485 гривень в строк до 27 жовтня 2012 року.

Вважає, що такі дії відповідача по справі порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Після укладення договору позики між ним та відповідачем по справі виникло зобов'язання на вчинення певних дій, а саме передачу грошових коштів та їх повернення в передбачений договором позики строк.

Відповідно до п. 2 Договору позики від 27.02.2012 року ним було в повному обсязі виконано зобов'язання за даним договором та передано відповідачу по справі грошові кошти в повному обсязі.

Відповідачем по справі свої зобов'язання за договором позики не виконано, грошові кошти на загальну суму 16485,00 грн. не повернуто.

Пунктом 4 Договору позики від 27 лютого 2012 року встановлено, що в разі неповернення позикодавцем грошових коштів до зазначеного в договорі строку, тобто до 27 жовтня 2012 року включно, він зобов'язаний сплатити несплачену суму основного боргу, несплачені відсотки за користування грошовими коштами, інфляційні витрати а також 1 (один) процент від простроченої суми за кожен день затримки.

Враховуючи встановлений Договором позики графік повернення позики та процентів по ньому (п. 1,4 Договору позики) відповідач по справі зобов'язаний повернути йому грошові кошти на суму 16485, 00 грн., що становить недоплачену суму основного боргу та 2143,05 грн. втрат від інфляційних втрат .

Просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 16485, 00 грн. як недоплачену суму основного боргу за договором позики від 27.02.2012 року, та грошові кошти в розмірі 2143,05 грн. втрат від інфляційних втрат

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати згідно квитанції .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, чи про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) .

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками / ст. 1046 ЦК України/.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми / ст. 1047 ЦК України/.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором /1048 ЦК України/.

Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України: боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора

зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини .

27 лютого 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 604.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 передав у власність відповідача ОСОБА_2 31485 гривень,

Відповідач ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів зі сплатою належних з нього відсотків за користування грошовими коштами у строк до 27 жовтня 2012 року включно, з урахуванням індексу інфляції з дати укладення договору позики по дату останнього платежу, шляхом передачі готівки 15 000 грн. в строк до 27 червня 2012 року, решту - 16485 грн. до 27 жовтня 2012 року.

Відповідач зобов'язався також сплатити 0,01% річних від суми отриманих ним грошових коштів як винагороду за користування позикою у строк до 27 жовтня 2012 року, інфляційні витрати та 1 процент від простроченої суми за кожен день затримки ( п. 4 договору).

27 червня 2012 року на виконання умов договору позики відповідач у справі повернув позивачу 15 000 грн., кошти в розмірі 16485 грн., які відповідач зобов"язався сплатити в строк до 27 жовтня 2012 року, не повернуто.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Враховуючи встановлений Договором позики графік повернення позики та процентів (п. 1,4 Договору позики) відповідач по справі ОСОБА_2 зобов'язаний повернути грошові кошти на суму 16485, 00 грн. - недоплачена сума основного боргу та втрати від інфляції, розмір яких згідно розрахунку / а.с. 6-7/ становить 2143,05 грн.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 224-226, 267 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 536, 549, 610, 611, 626, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 недоплачену суму основного боргу за договором позики від 27.02.2012 року в розмірі 16485 грн., 2143,05 грн. втрат від інфляції та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору, а всього 18871 ( вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят одну) гривню 65 копійок .

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку .

Суддя Ліщишина М. Ю.