Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/8106/14-ц
Провадження № 2/644/410/15
РІШЕННЯ

іменем України

26 жовтня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Лігус С.М.

при секретарі - Дяченко А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи: Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про виселення, позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним, позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

14 серпня 2014 року позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, де просить виселити відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, а також неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зареєстровані та проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 по Верстатний 4-й вїзд у місті м. Харкові без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 09.06.2009 року за реєстраційним № 196 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис, згідно якому в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 121 839,40 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме спірний будинок № 32-А по Верстатний 4-й вїзд у місті м. Харкові, власником якого є ОСОБА_5. Іпотечний договір було укладено 17.08.2007 року за № 2627 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 у забезпечення договору кредиту, укладеного між ОСОБА_5 та позивачем за № 2053 від 17.08.2007 року, додаткового договору за № 1 від 30.04.2008 року та додаткового договору за № 2 від 09.06.2009 року. На момент укладення Іпотечного договору в спірному будинку, що є предметом іпотеки проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина), ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син). Під час примусового виконання виконавчого напису органом Державної виконавчої служби позивачу стало відомо, що в спірному будинку, що є предметом іпотеки проживають і зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син),ОСОБА_3 (син), ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 (онука), ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 (онук). Попередньої згоди на реєстрацію чи користування спірним житловим будинком іншими особами відповідно до умов іпотечного договору, позивач не надавав, та ОСОБА_5 за цим питанням до позивача не звертався. Зазначені обставини перешкоджають реалізації предмета іпотеки під час проведення виконавчий дій, для погашення заборгованості позичальника ОСОБА_5 перед ПAT «Ощадбанк». А тому, враховуючи вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, є всі підстави для виселення відповідачів.

24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_10Ф про визнання договору іпотеки за № 2627 від 17.08.2007 року недійсним, у звязку з чим, зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборону щодо спірного нерухомого майна, скасувати державну реєстрацію іпотечного договору №2627 від 17 серпня 2007 року та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 17 серпня 2007 року про обтяження спірного будинку. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що спірний будинок, який є предметом іпотеки є спільною сумісною власністю її, як дружини та її чоловіка ОСОБА_5 Про укладання її чоловіком ОСОБА_5 договорів кредиту та іпотеки їй будо невідомо, у звязку з чим порушені її майнові права на спільне сумісне майно подружжя спірний будинок, що є предметом іпотеки та є її єдиним житлом.

27 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним, у звязку з чим, зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборону щодо спірного нерухомого майна, скасувати державну реєстрацію іпотечного договору №2627 від 17 серпня 2007 року та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 17 серпня 2007 року про обтяження спірного будинку. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що на в теперішній час йому стало відомо, що його батько ОСОБА_5 уклав з позивачем договір кредиту та договір іпотеки, предметом якого є спірний будинок. Позивач ОСОБА_3 вважає, що при укладанні зазначеного іпотечного договору було порушено його право на житло в спірному будинку, оскільки на час укладення договорів кредиту та іпотеки він був неповнолітнім та мешкав і був зареєстрований у будинку, який є предметом іпотеки та в 2011 році зареєстрував свою доньку - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_7. Приватний нотаріус ОСОБА_7 посвідчила спірний договір іпотеки без дозволу органів опіки та піклування.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» позов підтримала. З позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не згодна та надала пояснення, які повністю співпадають з її письмовими запереченнями, доданими до матеріалів справи, де зазначено, що підстави позову є надуманими, не обґрунтованими, оскільки при укладенні спірного іпотечного договору дотримано всіх вимог чинного законодавства, які визначені необхідними для чинності правочину. Просила застосувати строк позовної давності до позову ОСОБА_3

Представник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в суді підтримала їх позови, з позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» про виселення не згодна та надала пояснення, що спірний договір іпотеки був складений в порушення закону, тому немає підстав для виселення відповідачів зі спірного будинку, що є предметом іпотеки. При цьому вона посилається на лист за підписом голови адміністрації Орджонікідзевського району від 12.08.2015 року, наданий нею в якості доказу до матеріалів справи

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_7 з позовами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не згодна та надала письмові заперечення, які додані до матеріалів справи, де зазначено, що спірний договір іпотеки від 17.08.2007 року був нею посвідчений з додержанням усіх вимог закону та діючого на той час законодавства. Перед посвідченням іпотечного договору нею було роз'яснено ОСОБА_2 положення сімейного законодавства, а саме зміст статей 60,65 Сімейного кодексу України, про що вказано в заяві про надання згоди ОСОБА_2 своєму чоловікові, ОСОБА_5 на передачу в іпотеку належного останнім на праві спільної сумісної власності спірного житлового будинку. Просила суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності за позовом ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_5 та представник головного управління Державної міграційної служби у Харківської області в судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Суд ухвалив слухати справу у їх відсутності.

Представник органу опіки та піклування просила суд розглянути справу у її відсутності та при ухваленні рішення врахувати інтереси неповнолітніх дітей.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позови не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.06.2009 року за реєстраційним № 196 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис, згідно якому в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1 121 839,40 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме спірний будинок № 32-А по Верстатний 4-й вїзд у місті м. Харкові з гаражем, огорожею та зливною ямою, з загальною площею 431,9 кв. м., та житловою - 82,8 кв. м., власником якого є ОСОБА_5 на підставі дублікату Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, посвідченим Четвертого Харківською державною нотаріальною конторою 10 січня 1990 року і зареєстровано в реєстрі №1-52, дублікат видано державним нотаріусом Харківського обласного державного нотаріального архіву, зареєстровано 29 червця 2006 року в реєстрі за №1-421, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів від 30 червня 2006 року згідно ОСОБА_11 з Державного реєстру правочинів за № 1403817 від 30 червня 2006 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що засвідчує ОСОБА_11 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.06.2006 року за № 15244638. (а.с.14-16). ОСОБА_5 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 02.07.1983 року та спірний житловий будинок було набуто під час шлюбу.(а.с.17).

Іпотечний договір було укладено 17.08.2007 року за № 2627 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 у забезпечення договору споживчого кредиту, укладеного між банком та ОСОБА_5 за № 2053 від 17.08.2007року на суму 1 100 000 грн. зі сплатою 17,5% річних на вісім років на споживчі нужди, додаткового договору за № 1 від 30.04.2008 року та додаткового договору за № 2 від 09.06.2009 року. (а.с.6-13). На момент укладення Іпотечного договору в спірному будинку, що є предметом іпотеки проживали та були зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина), ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син). На теперішній час в спірному будинку, що є предметом іпотеки проживають і зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (син),ОСОБА_3 (син), ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 (онука), ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_6 (онук).

Банком були направлені вимоги про добровільне виселення із спірної квартири, які залишилися без виконання.(а.с.25-31).

Позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про виселення відповідачів не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-39цс15.

Судом встановлено, що предмет іпотеки житловий будинок № 32-А по Верстатний 4-й вїзд у місті м. Харкові не був придбаний за рахунок кредиту, право власності на нього відповідачем ОСОБА_8 було набуто у 2006 році (а.с.14-16), тому позов ПАТ «Державний ощадний банк України» про виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки від 17.08.2007року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно ч. ч. 1-3,5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка впиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що після укладення кредитного договору № 2053 від 17.08.2007 року та укладення в його забезпечення Іпотечного договору № 2627 від 17.08.2007року, ОСОБА_5 отримав в Банку кредит 1 100 000 грн. на споживчі потреби, які використані в інтересах сімї, та упродовж 7 років користуючись кредитом Позивач ОСОБА_2 зазначеного періоду не ставила питання перед Банком про недійсність Іпотечного договору. Ствердження ОСОБА_2 про те, що вона не надавала свою згоду на передачу в іпотеку спірного житлового будинку не відповідають дійсності. Перед посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом було роз'яснено ОСОБА_2 положення сімейного законодавства, а саме зміст статей 60,65 Сімейного кодексу України, про що вказано в заяві про надання згоди ОСОБА_2 своєму чоловікові, ОСОБА_5, на передачу в іпотеку належного останнім на праві спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними будівлями № 32-а за адресою: м. Харків, Верстатний, 4-й вїзд.(а.с.19), що вказує на той факт, що волевиявлення ОСОБА_2 на надання згоди на передачу вказаного нерухомого майна в іпотеку було вільним та від повідало її внутрішній волі.

З письмових пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_7, які підтверджуються письмовими доказами вбачається, що вона діяла на підставі вимог ст.ст.43, 45 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії нотаріально посвідчуванні угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса чи іншої посадової особи, яка вчиняє нотаріальну дію, що і було дотримано при вчиненні нотаріальних дій від 17.08.2007 року №№1262, 1263 при укладені договору іпотеки нотаріусом за предявленими паспортами нотаріусом було встановлено осіб ОСОБА_2, ОСОБА_5 Наданих ОСОБА_5 та ОСОБА_2 документів, які були оформлені належним чином, не вбачалось жодних перешкод для посвідчення іпотечного договору, який по формі і змісту повністю відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку», волевиявленню та дійсним намірам сторін.

Крім того, позивачем ОСОБА_2 пропущений трьох річний строк позовної давності на предявлення позову про визнання недійсним іпотечного договору від 17.08.2007 року. Про передачу нерухомого майна в іпотеку ОСОБА_2 було відомо ще з 17.08.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки від 17.08.2007року не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В пункті 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 зазначено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ПІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Судом встановлено, що під час посвідчення договору іпотеки від 17.08.2007 року ОСОБА_5 було надано довідку Голови вуличного комітету від 08.08.2007р. № 619 про склад сім'ї, згідно якої за адресою по вул.4-й Верстатний вїзд, 32-а в житловому масиві Восточний, м. Харків, з ним проживають: дружина ОСОБА_2, 1963 рік народження; син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, який був повнолітнім. Іпотекодавець ОСОБА_5, відповідно до пп.5.1.1 та 5.1.2 п. 5.1 іпотечного договору, запевнив, що: предмет іпотеки є власністю останнього і він вправі ним розпоряджатися і на нього може бути звернуто стягнення без жодних обмежень та обтяжень; предмет іпотеки не є предметом іпотеки по договорах іпотекодавця за іншими договорами, не обтяжений іншими зобовязаннями, в тому числі не переданий в оренду (найм), позичку, нікому не відчужений, у спорі та/або під арештом та забороною не перебуває.(а.с.11). Окремою заявою від ОСОБА_5 від 17.08.2007р., наданої на імя нотаріуса ОСОБА_7А, останній засвідчив, що прав користування житловим будинком, що передається в іпотеку, малолітніх та неповнолітніх дітей немає.(а.с. 18).

Чинним законодавством України на час посвідчення іпотечного договору не встановлювались вимоги до нотаріусів вимагати надання довідок про склад сімї з місця проживання (реєстрації) іпотекодавця під час посвідчення іпотечних договорів чи договорів відчуження нерухомого майна, право користування яким мають малолітні та неповнолітні діти.

Під час посвідчення іпотечного договору саме з метою підтвердження не порушення прав малолітніх чи неповнолітніх дітей та норм ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ч.4 ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 177 СК України нотаріусу були надані: ОСОБА_5 лист Голови вуличного комітету виконкому Орджонікідзевської районної ради м. Харкова № 619 від 08.08.2007р. щодо складу сімї мешкаючих осіб у спірному житловому будинку, що передається в іпотеку, заява ОСОБА_5 зі свідченнями, що прав користування житловим будинком неповнолітні діти не мають.(а.с.20).

Наданих ОСОБА_5 документів, які були оформлені належним чином, не вбачалось жодних перешкод для посвідчення іпотечного договору, який по формі і змісту повністю відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку», волевиявленню та дійсним намірам сторін.

З наданих нотаріусу ОСОБА_10Ф та ОСОБА_2 документів вбачався склад сімї, який мешкав та був зареєстрований за адресою житлового будинку, що передавався в іпотеку, малолітні чи неповнолітні діти не були власниками цього нерухомого майна та не були зареєстровані за цієї адресою, у звязку з чим, підстав вимагати обовязкового надання дозволу органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору у нотаріуса не було.

В письмових поясненнях приватний нотаріус ОСОБА_7 зазначила, що під час посвідчення іпотечного договору ОСОБА_5 та AT «Ощадбанк» їй було розяснено, що на запит AT «Ощадбанк» опікунська рада виконкому Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради надала письмову відповідь (лист) 17.08.2007р., де не заперечувала проти передачі ОСОБА_5 в іпотеку Банку цього житлового будинку. Оригінал такого листа органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської районної в місті Харкові ради нотаріусом не був залучений до іпотечних матеріалів, а залишився в ВАТ «Ощадбанк», враховуючи, що цей лист був адресований запитувачу - ВАТ «Ощадбанк», а не приватному нотаріусу, та враховуючи ту обставину, що з інших, наданих нотаріусу ОСОБА_5 документів, неповнолітній син - ОСОБА_3 серед осіб, що зареєстровані в цьому. житловому будинку, вказаний не був, а його батько (ОСОБА_10Ф.) заявляв, що права неповнолітніх дітей не порушуються. (а.с.171).

Враховуючи всі ці обставини та наявність у AT «Ощадбанк» листа органу опіки та піклування, треба вважати, що відсутні порушення норм ч.3 ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства», ч.4 ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», під час посвідчення іпотечного договору, оскільки лист зі згодою органу опіки та піклування на передачу в іпотеку Банку певного нерухомого майна був виданий до дати укладення іпотечного договору.

Посилання представника ОСОБА_3 в суді на лист (а.с.189) за підписом голови адміністрації Орджонікідзевського району від 12.08.2015 року про те, що протягом 2007 року виконкомом Орджонікідзевської районної ради не розглядалося не приймалося рішення на передачу спірного житлового будинку в іпотеку, надану нею в якості доказу до матеріалів справи, суд не може прийняти в якості доказу, оскільки він спростовується інформацією, наданої в довідці від 16.08.2007 року за підписом голови адміністрації Орджонікідзевського району, затвердженого секретарем опікунської ради, де вказано, що неповнолітній ОСОБА_3,1989року народження навчається та проживає в м. Києві, родина має ще квартиру за іншою адресою, опікунська рада не заперечує проти передачі спірного житлового будинку в іпотеку банку (а.с.171).

Крім того, позивачем ОСОБА_3. пропущений трьох річний строк позовної давності на предявлення позову про визнання недійсним іпотечного договору від 17.08.2007 року. Перше попередження про виселення було надіслано банком ще 06.05.2009 року, тому спростовується ствердження ОСОБА_3, що він тільки в теперішній час дізнався про його порушене право. ОСОБА_3 став повнолітнім 26.11.2007 року та з цього часу мав право звернутися з теперішнім позовом до суду.

Відповідно до ч. І ст. 15 ЦК України - особа не має права на захист свого цивільного права у разі відсутності його порушення.

Згідно із ч. 2 ст. 15 ЦК України особа не має права на захист свого інтересу, який суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 3 ст. 13 ЦК України забороняє особі вчиняти дії з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч. З ст. 16 ЦК України, у разі порушення особою положень частин другої-пятої статті 13 ЦК України, суд може відмовити особі у захисті її цивільного права та інтересу.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 537 ЦК України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника, якщо він надасть нотаріусу докази відсутності кредитора (його представника) у місці виконання зобов'язання або ухилення кредитора (його представника) від прийняття виконання чи в разі іншого прострочення з їхнього боку, а також внесе в депозит нотаріуса належні з нього кредиторові гроші або цінні папери. Внаслідок чого не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобовязання приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборону щодо спірного нерухомого майна, скасувати державну реєстрацію іпотечного договору №2627 від 17 серпня 2007 року та виключити з Державного реєстру іпотек запис від 17 серпня 2007 року про обтяження спірного будинку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.13, 15,215,203, 261, 537, 575,589, ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Сімейним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат», ст. 109 Житлового Кодексу Української РС, суд -

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи: Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області про виселення - відмовити.

В позові ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

В позові ОСОБА_3 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М. Лігус