У Х В А Л А

22 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Занудіна Ольга Іванівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Виконавчий напис, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. від 9 серпня 2007 року, яким пропонується звернути стягнення на предмет іпотеки у вигляді житлових приміщень, загальною площею 659 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, за неналежне виконання умов кредитного договору № 49.4/157/05-N від 28 грудня 2005 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення суду апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанову Вищого господарського суду України від 3 червня 2009 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, 6 травня 2015 року, 24 червня 2015 року, 15 липня 2015 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 березня 2015 року та 11 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 травня 2008 року у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором № 49.4/157/05-N від 28 грудня 2005 року з останніх на користь банку стягнуто заборгованість станом на 6 серпня 2007 року за вказаним кредитним договором в сумі 2 308 378,88 доларів США, що за курсом НБУ становило 11 657 313 грн 34 коп., тобто таку ж саму суму, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса № 1760 від 9 серпня 2007 року, що підтверджує відсутність спору про розмір заборгованості на час вчинення виконавчого напису. Тому 9 серпня 2007 року нотаріус вчинив оспорюваний виконавчий напис відповідно до вимог чинного законодавства.

У постанові Вищого господарського суду України від 3 червня 2009 року, ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, 6 травня 2015 року, 24 червня 2015 року, 15 липня 2015 року, що надані заявником як приклади, зазначено, що на час вчинення виконавчих написів нотаріусами в судах розглядалися спори щодо саме розміру заборгованості за кредитними договорами.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 березня 2015 року та 11 березня 2015 року, що надані заявником як приклади, установлено, що на час вчинення виконавчих написів нотаріусами в судах розглядалися спори щодо саме розміру заборгованості за кредитними договорами.

Таким чином, порівняння змісту постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», треті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Занудіна Ольга Іванівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко