Ухвала

іменем україни

02 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 березня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 березня 2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, аналогічний договір поруки укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 Відповідно до вказаних договорів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідають перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за зобов'язаннями, передбаченими кредитним договором, як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» (далі - ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус»), в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі міста Харкова укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель та позичальник також відповідають перед банком як солідарні боржники у частині, обумовленій у додатку до договору поруки. Оскільки позичальник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 03 вересня 2013 року складає 32 764,28 доларів США, що еквівалентно 261 786,62 грн. Враховуючи викладене, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів указану заборгованість.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2007 року в розмірі 261 586,62 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус», в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 200 грн заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2007 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_6 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керуючи статтями 530, 536, 553, 554, 1050, 1054 ЦК України, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що зобов'язання повинні виконувати належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Оскільки позичальник порушив кредитні зобов'язання, забезпечені порукою, то він разом з поручителями відповідають перед кредитором як солідарні боржники відповідно до умов, встановлених договорами поруки.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук Л.М. МазурТ.О. Писана