Номер провадження: 22-ц/785/5207/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Станкевича В.А.

- Ступакова О.А.

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року по справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, в тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_9, в тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, у тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_13, треті особи: Головне Управління державної міграційної служби України в Одеській області та Служба у справах дітей Одеської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 2-5 т. 1), який уточнив в ході розгляду справи (а. с. 81-82 т. 1) та просив: виселити із квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, з подальшим зняттям з реєстрації місця проживання у відповідному територіальному підрозділі державної міграційної служби; відшкодувати за рахунок відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. та перерахувати їх на рахунок позивача.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обгрунтовував тим, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року, рішенням апеляційного суду Одеської області від 01 березня 2013 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2012 року скасовано, позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення боргу, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Звернено стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_4 на праві власності, шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу предмета іпотеки шляхом укладання від імені ПАТ «Мегабанк» договору купівлі-продажу предмету іпотеки із будь-якою особою-покупцем за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, встановленої суб'єктом підприємницької діяльності, з наданням ПАТ «Мегабанк» права отримати в ОМБТІ та РОН витягу з реєстру прав власності на вказаний предмет іпотеки в рахунок задоволення позовних вимог ПАТ «Мегабанк» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року на загальну суму 81 487,97 грн. за період з 05.02.2012 року по 22.08.2012 року; виконання рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 11.047.2011 року у справі № 2/508-2011 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року в розмірі 419 736,48 грн. за період з 01.03.2009 року по 04.02.2011 року (включно); стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» штраф за невиконання зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки в сумі 5 000 грн. Посилаючись на те, що проживання відповідачів у вказаній квартирі обмежує можливість кредитора, іпотекодержателя ПАТ «Мегабанк» виконати рішення суду від 01.03.2013 року по реалізації іпотечного майна та погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ «Мегабанк» за кредитним договором від 07.02.2008 року № 27-14П/2008, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як зазначено в рішенні суду, в судове засідання сторони та треті особи не з'явилися. Від представника позивача в матеріалах справи є заява про розгляд справи в її відсутність, про згоду на заочний розгляд справи. Від відповідачів та представника органу опіки та піклування Суворовської райадміністрації заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, про причини своєї неявки не повідомили.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволено. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8, ОСОБА_9, разом з малолітнім ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 разом з малолітнім ОСОБА_13 з квартири АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в рівних частинах судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 через своїх представників подали апеляційні скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року, в яких просять: ОСОБА_4 скасувати рішення суду від 08.12.2014 року, прийняти нове рішення, яким у позовних вимогах позивача відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; ОСОБА_6 скасувати рішення суду від 08.12.2014 року та постановити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та таким, що грубо суперечить положенням діючого цивільного матеріального та цивільного процесуального права України.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги, представник банку заперечувала проти задоволення апеляційних скарг. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг та наданих доказів, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2 і в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору, з ухваленням нового рішення в цій частині, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов ПАТ «Мегабанк», суд першої інстанції виходив з наступного. Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року, ОСОБА_4 отримала від ВАТ «Мегабанк», яке в наступному було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Мегабанк», кредит в розмірі 290 200 грн. під 18% річних, строком до 06.02.2018 року. У свою чергу ОСОБА_4, отримавши кредитні грошові кошти, прийняла на себе зобов'язання повернути кредит та сплачувати за його користування кошти в розмірі та в порядку, визначеному графіком, який є додатком № 1 до цього договору і його невід'ємною частиною.

Відповідно до кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку.

Крім основного договору кредитування, між сторонами 07.02.2008 року був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 в рахунок забезпечення кредитного договору передала в іпотеку ВАТ «Мегабанк»» двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4

01 березня 2013 року рішенням апеляційного суду Одеської області заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.09.2012 року скасовано, позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення боргу, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково, звернено стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_4 на праві власності, шляхом надання ПАТ «Мегабанк» права продажу предмета іпотеки шляхом укладання від імені ПАТ «Мегабанк» договору купівлі-продажу предмету іпотеки із будь-якою особою-покупцем за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, встановленої суб'єктом підприємницької діяльності, з наданням ПАТ «Мегабанк» права отримати в ОМБТІ та РОН витяг з реєстру прав власності на вказаний предмет іпотеки в рахунок задоволення позовних вимог ПАТ «Мегабанк» про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року на загальну суму 81 487,97 грн. за період 3 05.02.2012 року по 22.08.2012 року; виконання рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 11.047.2011 року у справі № 2/508-2011 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року в розмірі 419 736,48 грн. за період з 01.03.2009 року по 04.02.2011 року (включно); стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» штраф за невиконання зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки в сумі 5 000 грн.

25.12.2013 року, 14.02.2014 року, 13.03.2014 року ПАТ «Мегабанк» направив до іпотекодавця ОСОБА_4 вимогу про добровільне звільнення квартири з усіма членами сім'ї, однак з боку відповідачки будь-яких повідомлень не надходило (а. с. 16-17, 21, 24-28).

Відповідно до довідки КП « ЖКС «Пересипський» відповідачі є зареєстрованими у спірній квартирі з: 10.01.2003 року - ОСОБА_4, 09.02.2007 року - ОСОБА_7, з 06.07.2012 року - ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, 31.08.2012 року - ОСОБА_11, 11.09.2012 року - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а. с. 18).

Враховуючи встановлені обставини, приймаючи до уваги відсутність відомостей від відповідачів про звільнення квартири, а також виходячи із того, що право користування квартирою відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_13 повністю залежить від виконання зобов'язань іпотекодавця, суд першої інстанції дійшов висновку про законність вимог позивача та відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» задовольнив позовні вимоги і відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідачів на користь позивача судовий збір.

Однак, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8, які оскаржують рішення суду першої інстанції, з квартири АДРЕСА_2 (предмет іпотеки), на який звернуто стягнення.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 109 ЖК України, на яку в рішенні посилається суд першої інстанції, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_2 (предмет іпотеки), на яку звернуто стягнення та, з якої виселено відповідачів, належить іпотекодавцю - ОСОБА_4 на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Суворовською районною адміністрацією Одеського міськвиконкому 05.11.2002 року № 022423, що вбачається з договору іпотеки (а. с. 8 т. 1) та не заперечується учасниками процесу, а не була придбана за рахунок кредиту, виданого відповідно до кредитного договору № 27-14П/2008 від 07.02.2008 року, який забезпечує.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі за № 6-39цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

За таких обставин, враховуючи вище викладене та те, що позивачем пред'являлися позовні вимоги про виселення відповідачів з квартири (предмет іпотеки) без надання та зазначення іншого постійного житла, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача, в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2, на що суд першої інстанції помилково не звернув уваги, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині, про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується іншими відповідачами, то відсутні підстави для скасування рішення суду в частині виселення інших відповідачів з квартири АДРЕСА_2, тому в цій частині апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яка також є законним представником малолітнього ОСОБА_8, не підлягають відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з них і судові витрати, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і в частині стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору в розмірі 243,60 грн.

Таким чином, на підставі наведеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційних скарг та вважає, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року необхідно скасувати, в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2 і в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні цих позовних вимог ПАТ «Мегабанк» і в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору в розмірі 243,60 грн. В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.12.2014 року по справі за позовом ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6, в тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_8, ОСОБА_9, в тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, у тому числі як законного представника малолітнього ОСОБА_13, треті особи: Головне Управління державної міграційної служби України в Одеській області та Служба у справах дітей Одеської міської ради про виселення та зняття з реєстраційного обліку скасувати, в частині виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2 і в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору.

Ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог ПАТ «Мегабанк» та в стягненні з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Мегабанк» судового збору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич

О.А. Ступаков