У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості; за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору поруки припиненим, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2004 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримала у кредит кошти у розмірі 29 155 доларів США, зі сплатою 1,34 % щомісяця, строком користування до 28 вересня 2007 року. У рахунок забезпечення кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_5, а також товариством з обмеженою відповідальністю «Траєкторія» (далі - ТОВ «Траєкторія») укладено договори поруки, за умовами якого поручителі поручилися за виконання ОСОБА_4 кредитних зобов'язань. Надалі до кредитного договору неодноразово укладалися додаткові угоди, що стало підставо для укладення додаткових угод до договорів поруки. Належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання відповідачі не виконують, за ними утворилася заборгованість у розмірі 47 117,23 долара США, яку позивач просив стягнути у судовому порядку.

У серпні 2014 року ТОВ «Траєкторія» звернулося до суду з указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що банк з товариством не узгоджував збільшення основного зобов'язання за кредитним договором, між товариством та банком додаткових угоди до кредитного договору укладено не було, а тому наявні підстави для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 47 117,23 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Траєкторія» про стягнення як з поручителя кредитної заборгованості за договором кредиту - відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Траєкторія» задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 28 вересня 2004 року№452/1-і, що був укладений між ТОВ «Траєкторія» та ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для визнання договору поруки укладеного між банком та ОСОБА_5 припиненим, а тому наявні підстави для солідарного стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Додаткові угоди із поручителем ТОВ «Траєкторія» не узгоджувалися і відповідні додаткові угоди до основного договору поруки не укладалися, тому відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України наявні підстави для висновку про припинення поруки щодо ТОВ «Траєкторія».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

В.А. Черненко