У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона з 06 червня 2011 року по 01 жовтня 2014 року працювала на посаді інженера 1 категорії ВП ВО ОКП «ДТКЕ» Жданівкатепломережа», який є структурним підрозділом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (далі - ОКП «Донецьктеплокомуненерго»). Позивачка була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_4 просила суд стягнути з відповідача на свою користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01 травня 2014 року по 01 жовтня 2014 року у сумі

13 317 грн 42 коп.; аліменти - 4 936 грн 33 коп.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати із розрахунку середньоденного заробітку 302 грн 67 коп. за весь час затримки, починаючи з 01 жовтня 2014 року по день фактичного розрахунку прийняття рішення судом, а також стягнути за відповідача на її користь неустойку (пеню) в розмірі 1 % від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення невиплачених коштів на утримання дитини у розмірі 8 855 грн 69 коп.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області

від 28 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь

ОСОБА_4 заборгованість із заробітної плати у розмірі

13 317 грн 42 коп.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь

ОСОБА_4 заборгованість за аліментами у розмірі 4 936 грн 33 коп.

Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь

ОСОБА_4 середньоденний заробіток за час затримки виплати зарплати у період з 02 жовтня 2014 року включно по день постановлення рішення судом - 28 січня 2015 року у розмірі 12 946 грн 40 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОКП «Донецьктеплокомуненерго» просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду: позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, суми заборгованості за аліментами задовольнити, в іншій частині позовних вимог залишити без задоволення, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як вбачається з матеріалів справи, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не погодилося з рішенням суду першої інстанції лише в частині щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення компенсації середнього заробітку за час затримки заробітної плати, посилаючись на те, що через наявність воєнного конфлікту на Сході України та проведення антитерористичної операції (далі - АТО), вина ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у невиплаті заборгованості із заробітної плати, відсутня (а. с. 109).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 з підстав, передбачених ст. ст. 47, 116, 117 КЗпП України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з того, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний розраховуватися з працівником у визначені законом строки, сплатити працівникові в день звільнення усі належні суми, а у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу сум, що належать звільненому працівнику, за відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини підприємства у несвоєчасному розрахунку при звільненні позивача, оскільки перешкоди, що спричинила АТО при проведенні господарської діяльності та справляння і сплати податків і обов'язкових платежів, не мають відношення до належного виконання обов'язку власника або уповноваженого ним органу щодо виплати заробітної плати працівнику та сум, належних до сплати при звільненні працівника.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подані касаційні скарги слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області

від 28 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області

від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана