Справа № 302/119/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» на рішення Міжгірського районного суду від 02 червня 2015 р. за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

у січні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з останньої 555983.78 грн. кредитної заборгованості та судові витрати.

На обґрунтування Банк зазначав, що згідно з договором від 26.12.05 р. № MKMWAK04520016 (надалі - Договір) відповідач одержав кредит на суму 46500 грн.

Однак, узятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 належним чином не виконувала, через що станом на 14.01.15 р. її заборгованість перед Банком склала 555983.78 грн., із яких:

- 51980.29 грн. - заборгованість за кредитом;

- 150988.97 грн. - заборгованість по відсотках;

- 3487.50 грн. - заборгованість по комісії;

- 349527.02 грн. - пеня за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань.

Справа розглядалася повторно (а.с.41-42).

Останнім рішенням Міжгірського районного суду від 02.06.15 р. у позові відмовлено (а.с.92-94).

Апелянт просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції виходив із недоведеності обставин невиконання або неповного виконання виконавчого напису нотаріуса та рішення суду про стягнення звернення на автомобіль як предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Установлено, що факт неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором кредиту та наявність заборгованості не оспорюються.

Згідно з положеннями ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За правилами ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Разом із тим, рішенням Міжгірського районного суду від 05.05.2011 р. у цивільній справі № 2-149/11 за позовом Банку до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави позов задоволено повністю: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № MKMWAK04520016 від 26.12.2005 р. у сумі 163617.02 грн. звернуто стягнення на належний ОСОБА_2 на праві власності автомобіль DAEWOO моделі Lanos TF69Y, 2005 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом продажу такого іншій особі.

25.07.2011 р. Банк подав до Міжгірського районного суду заяву про виготовлення і направлення їм виконавчого листа, який був надісланий Банку (Мукачівській філії) 05.08.2011 р. (а.с.30-32, 45-46 цивільної справи № 2-149/11).

Ухвалою Міжгірського районного суду від 07.05.2015 р. було витребувано в позивача (Банку) відомості про виконання рішення Міжгірського районного суду від 05.05.2011 р. у цивільній справі № 2-149/11, а з відділу ДВС Міжгірського РУЮ - копії документів виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-149/11 від 05.05.2011 р. (а.с.73-75).

На виконання цієї ухвали відділ ДВС Міжгірського РУЮ повідомив, що вказаний виконавчий лист на виконання у відділ не надходив і станом на 26.05.2015 р. не перебуває (а.с.82).

На письмовий запит місцевого суду від 26.05.2015 р. (а.с.85) відділ ДВС Міжгірського РУЮ 02.06.2015 р. також повідомив, що виконавчий напис нотаріуса № 2319 від 16.08.2007 р. про звернення стягнення із ОСОБА_2 на предмет застави - автомобіль DAEWOO моделі Lanos TF69Y, 2005 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на користь Банку в рахунок погашення суми 46461.66 грн., дійсно перебував у 2008 р. на виконанні (а.с.88).

Банк же ні в суді першої інстанції, ні на запит апеляційного суду в порядку ст. 10 ч.4 ЦПК України не надав жодних даних про наслідки виконання як виконавчого напису нотаріуса так і виконавчого листа № від 05.05.2011 р., тобто про стан погашення заборгованості, що позбавляє суд перевірити предмет позову та дати належну правову оцінку сумі заборгованості (розрахунку) на момент пред'явлення позовних вимог.

Відповідач стверджує про повне виконання своїх зобов'язань, а доказів зворотного позивач не надав.

Згідно з приписами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги по суті оскарженого рішення про те, що кредитні зобов'язання не були припиненні з виконавчим написом нотаріуса, не заслуговують на увагу як підстава для скасування рішення, оскільки за наявності виконавчого напису нотаріуса та рішення суду про звернення стягнення на предмет застави, відсутності даних про стан їх виконання неможливо стверджувати про конкретний розмір заборгованості, тобто чи погашена така повністю або частково.

Позивач розрахував заборгованість із 37.12.2005 р. по 14.01.2015 р. (а.с.4-5).

Решта доводів зводяться лише до викладу обставин справи (фабули) та декларування норм матеріального і процесуального права без прив'язки до спірних правовідносин.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» відхилити.

2. Рішення Міжгірського районного суду від 02 червня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: