АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Пікуль А.А.

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання відмови у видачі компенсаційних коштів протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання відмови у видачі компенсаційних коштів протиправною.

Мотивуючи свої вимоги тим, що 13.05.2013 вона через свого повіреного ОСОБА_3 уклала договір депозиту № ВДБ-88143:978 з ПАТ «Терра Банк» на розміщення в банку 350 євро терміном до 13.11.2014.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21.08.2014 № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно з яким з 22.08.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Терра Банк».

ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» набуло зобов'язань щодо повернення в межах гарантованої суми відшкодування вкладникам грошових коштів, залучених ПАТ «Терра Банк».

З 13.01.2015 ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» розпочав виплати коштів вкладникам ПАТ «Терра Банк» за договорами банківського вкладу, а також за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

13.01.2015 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату компенсаційних коштів за її вкладом, проте відповідач повідомив про можливість отримання коштів лише 20.01.2015.

Справа № 752/6053/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10772/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Т.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Повірений ОСОБА_6 звернувся до відділення ПАТ «ОТП Банк» у м. Львові, проте йому було відмовлено у видачі компенсаційних коштів, посилаючись на необхідність з'ясування можливості видачі коштів за довіреністю № 289. Позивач зазначає, що повірений вимушений був подати письмову заяву про видачу компенсаційних виплат 20.01.2015, на що 06.02.2015 відповідач рекомендованим листом надав письмову відповідь про відмову у видачі коштів, яка, на думку позивача, є необґрунтованою.

Оскільки, на думку позивача, довіреність № 289 від 02.03.2012 є достатньою для виконання всіх дій, необхідних для отримання компенсаційних виплат по договору № ВДБ-88143:978, ОСОБА_2 просила визнати відмову відповідача у видачі компенсаційних коштів її повіреному ОСОБА_6 протиправною.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2015 позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання відмови у видачі компенсаційних коштів протиправною - задоволено.

Визнано протиправною відмову ПАТ «ОТП Банк» у видачі компенсаційних коштів за договором депозиту № ВДБ-88143:978, укладеним 13.05.2013 між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Терра Банк», повіреному ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої 02.03.2012 державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.І., яка зареєстрована в реєстрі за № 289.

Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення суду у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. А саме, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що вчинення дій щодо отримання у АТ «ОТП Банк» належних довірителю коштів, як вкладнику ПАТ Перехідний Банк «Кристалбанк», наданою довіреністю не передбачалось. Більш цього, вказані дії не ототожнюються з наданим повіреному правом розпоряджатись грошовими рахунками довірителя, оскільки вказані кошти не перебували на рахунку позивача, а знаходились на коррахунку АТ «ОТП Банк». Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не враховував, що вказаний спосіб захисту не передбачений Законом, та задовольнив вимоги позивача у спосіб, який не відповідає встановленим діючим законодавством способам захисту порушених прав.

На підставі вказаного, просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було протиправно відмовлено у видачі належних позивачу коштів представнику позивача ОСОБА_6 на підставі довіреності як вкладнику ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», оскільки вказана довіреність містить достатній обсяг повноважень для отримання коштів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає фактичним обставинам справи та грунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виплата грошового вкладу обумовлена договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договору, що порушує права позивача.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Cудом встановлено, що 13.05.2013 між ОСОБА_2 та ПАТ «Терра Банк» укладено договір банківського вкладу № ВДБ-88143:978.

Згідно умов договору позивачем було внесено 350 євро на строк до 13.11.2014.

За договором від 13.01.2015 № 1 з додатковими договорами № 1-1 від 05.02.2015, № 1-3 від 03.03.2015 та № 1-4 від 10.03.2015 про здійснення виплат вкладникам ПАТ «Перехідний Банк «Кристалбанк» АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов'язання від імені та за рахунок ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» здійснити виплати коштів вкладникам ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» траншами на підставі реєстру вкладників, які мають право на отримання коштів за вкладами.

20.01.2015 ОСОБА_6 на підставі довіреності, посвідченої 02.03.2012 державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.І., зареєстрованою в реєстрі за № 289, звернувся в інтересах позивача до керівника Львівського регіонального відділення ПАТ «ОТП Банк» із заявою про виплату грошових коштів згідно умов договору банківського вкладу № ВДБ-88143:978 від 13.05.2013. (а.с.3 зв.)

06.02.2015 листом № 600-01-5/69 керуючого регіональним відділенням АТ «ОТП Банк» в м. Львів ОСОБА_6 відмовлено в отриманні коштів від Фонду гарантування вкладів, посилаючись на те, що пред'явлена ним довіреність не містить достатнього обсягу повноважень.

Позивач неодноразово зверталась до відповідача з вимогами повернути вклад у зв'язку з закінченням терміну дії договору, проте ці вимоги відповідачем виконані не були.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при задоволенні позову не враховано, що довіреність посвідчена 02.03.2012 державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.Т. та зареєстрована в реєстрі за № 289, передбачала право повіреного розпоряджатися грошовими рахунками, які відкриті або будуть відкриті довірителем, проте вчинення дій щодо отримання у АТ «ОТП Банк» належних довірителю коштів, як вкладнику ПАТ Перехідний Банк «Кристалбанк», наданою довіреністю не передбачалось. Крім того, вказані дії не ототожнюються з наданим повіреному правом розпоряджатись грошовими рахунками довірителя, оскільки вказані кошти не перебували на рахунку позивача, а знаходились на коррахунку АТ «ОТП Банк», колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2012 державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори Рівненської області Ріцькою Г.І. посвідчена довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 289, за умовами якої ОСОБА_2 (довіритель) уповноважила ОСОБА_6 (повірений) розпоряджатися грошовими рахунками, які відкриті або будуть відкриті у подальшому на її ім'я в національній валюті та іноземних валютах у будь-яких установах банку, незалежно від їх форм власності та галузевого підпорядкування (а.с. 3). Для цього ОСОБА_6, як повіреному, надано право подавати від імені довірителя, відкривати на її ім'я рахунки в національній та іноземній валюті, одержувати через касу відділень банків будь-які суми з належних довірителю рахунків ( в тому числі нараховані на суми вкладів відсотки і компенсаційні нарахування) без обмежень їх розміру і валюти, а в разі необхідності - закривати рахунки, розписуватися за довірителя, в тому числі за одержання грошових сум, подавати від імені довірителя заяви, одержувати необхідні довідки та документи, довідки або інші документи про наявність грошових сум, поповнювати рахунки, виконувати всі необхідні дії, необхідні для отримання компенсаційних виплат, а також виконувати всі інші необхідні дії та формальності в межах та в обсязі, передбачених чинним законодавством України для такого роду уповноважень. Довіреність видана строком на п'ять років і дійсна до 02.03.2017. Таким чином, колегія суддів вважає, що довіреність відповідає вимогам закону та містить достатній обсяг повноважень для отримання коштів.

Твердження відповідача про те, що судом не враховано, що вказаний спосіб захисту порушених прав, а саме визнання протиправною відмови у видачі компенсаційних коштів, законом не передбачений, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України, перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, а тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: