Справа № 185/6269/15-ц
Провадження № 2/185/3464/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Юдіної С.Г.

за участю секретаря - Заверуха О.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просила суд: надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном України та повернення в Україну, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_4 строком до 01 січня 2016 року. Просила допустити негайне виконання в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон України.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з 14.09.2002 року по 29.01.2015 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Після закінчення навчального року вона має можливість вивезти дитину за межи України в Росію, для оздоровлення та розширення кругозору дитини. Відповідач добровільно не надає письмової згоди на виїзд дитини за межі України, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила надати дозвіл на виїзд за межі України її дочці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у її супроводі, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_4 строком на три місяці з дня набрання чинності рішення суду. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що бажає вивезти дитину на оздоровлення на море до Криму, а потім до знайомих у Росію. Відповідач категорично заперечує проти надання дозволу. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач аліменти не сплачує. Вона працює не офіційно, має стабільний дохід, має можливість вивезти дитину на оздоровлення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він має можливість особисто супроводжувати дитину за кордон, крім того вважає, що дитину можливо оздоровити і не вивозячи за територію України. Крім того, у дитини є родичі та близькі які також можуть її оздоровити. Зазначив, що позивач офіційно не працює і тому у неї немає можливості забезпечити дитину, посилався на те, що позивач хоче поїхати разом з дитиною до малознайомого чоловіка з яким познайомилася по Інтернету. Він працює на шахті і також має можливість оздоровити дитину, чергова відпустка у нього буде у жовтні, також може взяти відпустку без збереження зарплати.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судовому засіданні позов підтримала, зазначила що в інтересах дитини для її оздоровлення та розширення кругозору можливо надати дозвіл на виїзд за кордон дитини у супроводі матері без згоди батька.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 29 січня 2015 року, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду (а.с. 8).

Від спільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

Згідно з ч. 1, 2 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положення ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. В свою чергу, згідно з п. 2 - 2 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави учасниці зобовязуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводи відповідача про те, що позивач не має можливості належним чином забезпечити дитину, та те що вона бажає вивезти дитину за кордон до малознайомого чоловіка нічим не підтверджені і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Таким чином, з огляду на це та виключно в інтересах дитини, суд вважає за можливе надати дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_3, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька на строк три місяці з дня набрання чинності даного рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 155 СК України, ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 10, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну ОСОБА_5, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 на строк три місяці з дня набрання чинності даного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6