Справа № 428/5069/15-ц
Провадження № 2/428/2124/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М. розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до Борівської селищної ради, Одеської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Вимпел - 7» про визнання права власності на спадкове майно, усунення від права спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Сєвєродонецького міського суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Борівської селищної ради, Одеської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Вимпел - 7» про визнання права власності на спадкове майно, усунення від права спадкування за законом.

Від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона зазначила, що має підстави вважати, що відповідачі до розгляду справи по суті в суді мають намір розпорядитися спадковим майном на свій розсуд і здійснити відчуження майна. Тому просить накласти арешт на домоволодіння № 17 по вул.Комсомольській, с.Боброве, м.Сєвєродонецька Луганської області та квартиру № 27, яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генерала Петрова, буд. 59-а.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беріть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини у звязку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб…

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»

«Звернути увагу судів на те, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК ( 1618-15 ) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст.293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають».

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що позивачем в заяві про забезпечення позову було порушено вимоги ст.151 ЦПК України, а саме позивачем не додано жодних доказів та щоб підтверджували посилання позивача в обґрунтування причин та виду забезпечення позову, який належить застосувати, та його необхідність, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того зі змісту п.1, ч.1, ст.153 ЦПК України вбачається, що за для застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту, однією з необхідних умов є саме належність спірного майна або грошових коштів на праві власності саме відповідачу по справі. З позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що відповідачами по справі позивачем зазначено Борівську селищну раду, Одеську міську раду, ОСОБА_2, однак з наданих позивачем документів, слідує, що відповідно до технічного паспорту власником домоволодіння № 17 по вул.Комсомольській, с.Боброве, м.Сєвєродонецька Луганської області є ОСОБА_3, що помер 26.01.2013 року, право власності на квартиру № 27, що розташована за адресою: м.Одеса, вул.Генерала Петрова, буд. 59-а ні за ким не зареєстровано, однак ОСОБА_3 був членом ЖБК «Вимпел-7» та останній пайовий внесок за квартиру був ним сплачений в грудні 1990 року, у звязку з чим, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви позивача про забезпечення позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п.7 ч.6 ст. 130, ст.151-153, 210, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до Борівської селищної ради, Одеської міської ради, ОСОБА_2, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Вимпел - 7» про визнання права власності на спадкове майно, усунення від права спадкування за законом відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Олійник