Номер провадження: 22-ц/785/8576/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 і Моторне (транспортне) страхове бюро України, про визнання недійсним договору страхування, за апеляційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02. 07. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

22. 04. 2015 р. товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 і Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ), з посиланням на ст. 203 ч. 3, ст. 215 ЦК України з проханням визнати недійсним поліс № А1/0561611 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З позову вбачається, що сам бланк страхового полісу було передано 27. 03. 2014 р. начальнику управління страхування в м. Одесі та Одеській області ОСОБА_4 і товариству не надходило даних про реалізацію бланку страхового полісу № А1/0561611, за яким не надходило грошових коштів в якості страхового платежу і за станом на 16. 04. 2015 р. вказаний бланк втрачено, інформацію про що було подано до МТБСУ і опубліковано відповідне повідомлення в газеті «Урядовий курєр» 21. 10. 2014 р., а 20. 02. 2015 р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано копію вказаного полісу разом з повідомленням про ДТП, що сталося 18. 02. 2015 р. за участю транспортного засобу під управлінням ОСОБА_2

Зазначається, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, проте позивач навіть не планував реалізовувати втрачений поліс, інформацію про недійсність та втрату якого було подано до МТСБУ. Посилалося на те, що навіть якщо поліс було підписано якоюсь особою, то в силу ст. 18 Закону України «Про страхування» та ст. 983 ЦК України він не набрав чинності у звязку з несплатою страхового платежу.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02. 07. 2015 р. у задоволенні зазначеного позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» ставиться питання про скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого з ухваленням нового рішення про задоволення вказаного позову. Зокрема, вказується, що суд належним чином не перевірив доказів та пояснень, якими позивач обґрунтовував свою позовну вимогу та всіх обставин справи, не дав їм належної оцінки, не перевірив достовірність пояснень ОСОБА_3 та доказів, якими останній підтверджує свої пояснення, на відкриття кримінального провадження стосовно групи осіб, які були прийняті на роботу позивачем і підозрюються у вчиненні шахрайських дій і, що відповідачем не доведено факт оплати оспорюваного полісу. Посилається на те, що ОСОБА_3 було свідомо приховано від суду інформацію про те, що поліси, які були передані ОСОБА_3 представнику товариства були не оплачені, що було встановлено під час відрядження працівників центрального офісу ТДВ СК «Альфа-Гарант» і в акті передачі полісів оспорюваний поліс значиться п. 263 акту. Крім того, відмічається, що суд першої інстанції в рішенні зазначив, що «пунктом 3 вказаного полісу передбачено, що строк його дії з 00:00 год. 05. 04. 2014 р. до 04. 04. 2015 р. включно, тобто договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії», що суперечить ст. 983 ЦК України і ст. 18 Закону України «Про страхування», за положеннями яких договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу.

В судовому засіданні ОСОБА_5, представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_2 і його представник ОСОБА_6 вважають рішення суду правильним.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ТДВ СК «Альфа-Гарант» про визнання недійсним спірного страхового договору суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та невідповідності закону позовних вимог.

Вказаний висновок суду є законним та обґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі, договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

За ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містяться і в положеннях ст. ст. 16, 18 Закону України «Про страхування», ст. ст. 1, 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За ст. 203 (Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 статті), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2 статті), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 статті), правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 статті), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 статті), правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6 статті).

Статтею 215 (Недійсність правочину) ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 статті) і якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 статті).

Встановлено, що оспорюваний страхового поліс № АІ/0561611 за актом передачі полісів № АГ00205 27. 03. 2014 р. був переданий ОСОБА_3 (третя особа у справі), який на той час (з 17. 05. 2013 р. по 15. 08. 2014 р.) перебував на посаді начальника управління страхування в м. Одесі та Одеській області ТДВ СК «Альфа-Гарант».

04. 04. 2014 р. між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір страхування у формі поліса № АІ/0561611 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) № АІ/0561611 з печаткою ТДВ СК «Альфа-Гарант» для договорів № 44 та підписами ОСОБА_2 та представника ТДВ СК «Альфа-Гарант».

За умовами вказаного договору строк його дії з 00 год. 00 хвил. 05. 04. 2014 р. до 04. 04. 2015 р. включно (п. 3 полісу), страховий платіж у розмірі 203,46 грн. сплачено о 20:05 год. 04. 04. 2014 р. (п. 10 полісу).

Оригінал цього полісу № АІ/0561611 ОСОБА_3, начальник управління страхування в м. Одесі та Одеській області ТДВ СК «Альфа-Гарант», передав в числі інших оригіналів полісів офіційному представнику ТДВ СК «Альфа-Гарант» ОСОБА_7 (завгосподарством ТДВ СК «Альфа-Гарант») за актом від 23. 04. 2014 р., підписаним ОСОБА_3 та ОСОБА_7, і вказаний поліс у переліку полісів у цьому акті значиться під № 263 із вказівкою страхової премії в розмірі 203,46 грн.

З листа МТСБУ № 6/3-04/17356 від 18. 06. 2015 р., отриманого відповідачем на його запит вбачається, що відповідно до інформації, яка внесена ТДВ СК «Альфа-Гарант» до ЦБД МТСБУ, бланк ОСЦПВВНТЗ серії АІ/0561611 значиться зі статусом «втрачений», дата внесення страховиком 24. 09. 2014 р.

18. 02. 2015 р. в м. Одесі мало місце ДТП, яка сталася за участю та з вини відповідача ОСОБА_2, який керував автомобілем НОМЕР_1, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Шкода» у звязку з чим ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надіслано копію вказаного оспорюваного страхового полісу № АІ/0561611.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи і сторонами не спростовані.

Оскільки за матеріалами справи оригінал вказаного оспорюваного страхового полісу № АІ/0561611, який підтверджує наявність договору страхування між ОСОБА_2 і ТДВ СК «Альфа-Гарант», було передано після його укладення ОСОБА_3, начальником управління страхування в м. Одесі та Одеській області ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_7 (завгосподарством ТДВ СК «Альфа-Гарант») за актом від 23. 04. 2014 р., підписаним ОСОБА_3 та ОСОБА_7, що не оспорюється позивачем, і вказаний поліс у переліку полісів у цьому акті значиться під № 263 із вказівкою страхової премії в розмірі 203,46 грн., то суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що втрата оригіналу цього страхового полісу ТДВ СК «Альфа-Гарант» мала місце після вказаної передачі.

При цьому, апеляційний суд приймає до уваги, що в апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» підтверджується факт отримання оригіналу оспорюваного страхового полісу за актом від 23. 04. 2014 р., підписаним ОСОБА_3 та ОСОБА_7, з уточненням, що цей поліс не оплачено.

Що стосується волевиявлення учасників правочину (ТДВ СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_2 С.), то за викладених обставин у справі відсутні будь-які докази, які б спростовували б той факт, що це волевиявлення було вільним та відповідає внутрішній волі сторін, у звязку з чим відсутні підстави для визнання оспорюваного страхового полісу недійсним на підставі порушень положень ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Посилання ж у позовній заяві ТДВ СК «Альфа-Гарант» на те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, проте позивач навіть не планував реалізовувати втрачений поліс, інформацію про недійсність та втрату якого було подано до МТСБУ спростовується обставинами укладення страхового договору між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2, підтвердженими в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_3, на той час начальником управління страхування в м. Одесі та Одеській області ТДВ СК «Альфа-Гарант», та фактом вищевказаної передачі цього полісу ОСОБА_7 (завгосподарством ТДВ СК «Альфа-Гарант») за актом від 23. 04. 2014 р., що у справі не спростовано.

Одночасно апеляційний суд відмічає, що суд першої інстанції в рішенні зазначив, що згідно з нормами Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 07. 07. 2010 р. № 238/2010, у разі втрати бланку полісу страховик зобовязаний збільшити розмір свого гарантійного внеску у Фонді захисту потерпілих із розрахунку 50 грн. за кожний втрачений бланк на підставі листа-рахунку від МТСБУ; сума, належна до сплати, визначається Дирекцією МТСБУ на останню дату звітного кварталу на підставі інформації, занесеної страховиком до ЦБД МТСБУ; при цьому, датою втрати бланку вважається дата занесення відповідного запису до ЦБД МТСБУ; відповідний лист-рахунок про збільшення розміру гарантійного внеску за втрачені бланки в 3 кварталі 2014 р. був надісланий на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» 03. 12. 2014 р. № 6/3-05/33427 та кошти за вказані бланки, в тому числі за бланк серії АІ/0561611, ТДВ СК «Альфа-Гарант» перерахувало повністю 23. 10. 2014 р.; однак про факти втрати бланків полісів та вжиті заходи страховик зобовязаний щомісячно надавати до МТСБУ звіт за встановленою формою, проте вказаний звіт за вересень 2014 р. від ТДВ СК «Гарант-Альфа» на адресу Дирекції МТСБУ не надходив; у випадках виявлення фактів втрати, відповідно до п. 3.5 Глави 3 Порядку, наявність оголошення або визнання бланку полісу втраченим не звільняє страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» від виконання зобовязань за договором, оформленим на такому бланку, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

З урахуванням заявленого позову про визнання недійсним договору страхування з підстав недотримання вимог закону стосовно того, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, інші викладені в апеляційній скарзі твердження, в тому числі щодо не сплати страхового платежу по оспорюваному полісу, порушення кримінального провадження щодо працівників ТДВ СК «Альфа-Гарант», оспорювання моменту набрання чинності страхового договору, не мають правового значення для вирішення даного спору.

Якщо ж в рамках кримінального провадження, на яке посилається апелянт, будуть встановлені обставини, що спростують фактичні обставини у даній справі, то за наявності вироку суду у цьому кримінальному провадженню і підстав, передбачених законом, апелянт вправі буде ставити питання про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав, визначених ст. 361 ЦПК України.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі невідповідності твердження суду першої інстанції, що «пунктом 3 вказаного полісу передбачено, що строк його дії з 00:00 год. 05. 04. 2014 р. до 04. 04. 2015 р. включно, тобто договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії», то цей висновок суду ґрунтується на змісті самого оспорюваного полісу і відповідає положенням ст. 983 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про страхування», на які посилається сам апелянт, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором, і до того ж це не є предметом розгляду даної справи.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаних правових положень апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 і Моторне (транспортне) страхове бюро України, про визнання недійсним договору страхування, а вищевказані доводи апеляційної скарги висновок суду першої інстанції не спростовують.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

З урахуванням зазначених обставин на підставі вимог ст. ст. 11, 303 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог та апеляційної скарги і відповідно до вимог ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у даній справі належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» відхилити, а рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02. 07. 2015 р. залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_8

ОСОБА_9