Справа №468/1344/14-ц 02.04.2015 02.04.2015 02.04.2015
Провадження №22-ц/784/610/15
Головуючий у першій інстанції-Янчук С.В.
Категорія 20 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Харитоновій І.В.,

за участю позивачки - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про стягнення коштів

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позивачка зазначала, що у 2013 році між нею та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж житлового будинку по АДРЕСА_1, який мав належати відповідачам за правом спадкування, за суму еквівалентну 3500 доларів США. На виконання домовленості вона передала відповідачам 23 квітня 2013 року 10 000 грн. та за їх згодою вселилась до будинку й розпочала його капітальний ремонт. 8 серпня 2013 року вона передала продавцям 5000 грн., 21 травня 2014 року - 2500 грн. Договір купівлі-продажу в нотаріальній формі укладено не було через відмову відповідачів. Витрати на проведення ремонтних робіт складають 84 130,91 грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовляються повернути отримані за будинок гроші, а також відшкодувати її витрати на проведення капітального ремонту, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17500 грн. авансових платежів та 84130,91 грн. витрат на проведення ремонтних робіт.

Відповідачка ОСОБА_4 позов визнала в частині повернення авансових платежів, заперечувала узгодженість використання будинку під приємницьку діяльність та проведення відповідних ремонтних робіт. Відповідачка ОСОБА_3, як хвора особа похилого віку, у судові засідання не з'являлась.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року позов задоволено частково, з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто по 8 750 грн. з кожної. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та задовольнити її вимоги повністю, посилаючись на безпідставність висновку суду про відмову у відшкодуванні витрат на ремонт будинку.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у 2013 році між ОСОБА_1, з однієї сторони, та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з іншої, було досягнуто домовленості про майбутню купівлю-продаж житлового будинку по АДРЕСА_1, який мав належати останнім за правом спадкування.

23 квітня 2013 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 10 000 грн. (а.с. 7). 8 серпня 2013 року позивачка передала ОСОБА_3 5000 грн. (а.с. 8), а 21 травня 2014 року - 2500 грн. (а.с. 9). Ці факти відповідачі не заперечували.

За згодою відповідачів ОСОБА_1 користувалась житловим будинком з травня 2013 року.

Договір купівлі-продажу між сторонами у передбаченій законом нотаріальній форму укладено не було.

З червня 2014 року між сторонами виникли неприязні стосунки щодо права користування ОСОБА_1 спірним будинком (а.с. 68-71). Намірів на укладення угоди в майбутньому сторони не мають.

Встановлені обставини свідчать про те, що отримані відповідачами 17500 грн. є авансовими платежами за майбутнім договором купівлі-продажу та набуті з підстав, які згодом відпали, і підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 за статтею 1212 ЦК.

Висновок суду першої інстанції в цій частині вимог відповідає обставинам справи та вимогам норм матеріально права.

Стягнення безпідставно набутих коштів з відповідачів в рівних частках сторони не оскаржували.

Разом з тим, вимагаючи відшкодування витрат на проведення ремонтних робіт у будинку (84 130, 91 грн.), ОСОБА_1 посилалась на узгодження їх проведення з відповідачами та доведеність розміру таких витрат.

Характеру правовідносин, які виникли між сторонами з цих підстав позивачка не зазначає. Не містить посилань на норми права і апеляційна скарга.

При визнанні такого характеру колегія суддів виходить з того, що зобов'язання з поліпшення майна за даних обставин нормами статті 1212 ЦК (набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав) не регулюються.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Проте, правовідносини, які виникають між власником майна, та особою, яка протягом певного часу добросовісно ним володіла, врегульовані статтею 390 ЦК України.

Відповідно до частини 4 цієї норми добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо таке відокремлення неможливо, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат в сумі, на яку збільшилась його вартість. Істотне значення у цьому випадку має і час, з якого володілець дізнався чи міг дізнатись про незаконність свого володіння.

Таких підстав позову ОСОБА_1 не зазначала, доказів щодо суттєвих обставин, передбачених цією нормою, не надавала, а сума, на яку збільшилась вартість будинку (а не витрати на ремонтно-будівельні роботи), не встановлювалась. Такий висновок не перешкоджає позивачці захищати свої права у передбачений законом спосіб.

Крім того, матеріали справи не містять доказів узгодженості з відповідачами проведення ремонтних робіт та переобладнань приміщення будинку під підприємницьку діяльність.

Розпорядження майном, в тому числі його капітальний ремонт, переобладнання тощо, до набуття права власності на нього, є ризиком користувача незалежно від підстав такого користування та характеру поведінки власника.

Отже, підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення 84 130,91 грн. вартості ремонтно-будівельних робіт судом не встановлено.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді