Провадження 2/235/3900/15
Єдиний унікальний №235/8037/15-ц
26 жовтня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Стоілової Т.В.,
при секретарі Скидан А.І.
за участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красноармійська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-
10.09.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона євласницею житлового приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 20 вересня 2003 року. Крім неї в квартирі також зареєстровані її діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі.
З квітня 2014 року ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, має іншу сім'ю, добровільно знятися з реєстрації він не бажає, рахунки за комунальні послуги він не сплачує.
На її(позивачки)утриманні знаходяться її доньки, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів на їх утримання, вона працює прибиральницею, має невелику заробітну плату. Реєстрація відповідача в її квартирі не дає їй оформити та отримувати субсидію по сплаті комунальних послуг, вона також не має можливості розпоряджатися квартирою на власний розсуд.
Враховуючи викладене, вона просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування квартирою № 7 в будинку № 26 на м-ні «Шахтарський» в м.Красноармійську, Донецької області; зобовязати Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстрації в зазначеній квартирі. Судові витрати по справі, понесені нею, просила стягнути з відповідача на її користь.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.(а.с.16).
Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до судового засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату та час слухання справи.(а.с.17).
За згоди позивачки, суд постановлює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6І, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає спірній квартирі з перших місяців 2014р. без поважної причини, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. (Стаття 160 ЖК України).
Із матеріалів справи вбачається, що квартира, що за адресою: АДРЕСА_1, належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі № 5473.(а.с.6).
Згідно довідки, виданої КП «КЦЄЗ» від 21.07.2015р. в квартирі № 7 на м-ні «Шахтарський», буд.26, в м.Красноармійську, Донецької області, зареєстровані позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4.(.а.с.18)
Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком позивачки ОСОБА_1, з яким вона перебуває в зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану Межівського району Дніпропетровської області з 24.04.1999р.(а.с.5)
Відповідно до ст.317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону (ст.319 ЦК України).
Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору дарування від 20 вересня 2003 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає в цій квартирі більше року з квітня 2014р. без поважної причини, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивачки про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки згідно ст..7 ч.1 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто додатково заявлені вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку є такими, що не відповідають вимогам закону.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають поверненню понесені нею судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 487,20грн., сплачений при поданні позову.(а.с.1,2)
З врахуванням викладеного та керуючись ст.316, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150, 160 Житлового Кодексу України, ст.7 ч.1 ЗУ Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст.5, 10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовити, як необґрунтованих.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя.