Номер провадження: 22-ц/785/2475/15
Головуючий у першій інстанції Суворова О. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненко В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОМР про визнання права власності посилаючись на те, що він є чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 про, що Київським відділом РАЦС ОМУЮ видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 та постійно проживав із нею до її смерті.

ОСОБА_4 на підставі довідки № 268, виданої 19 червня 1981 року виконкомом Приморської райради народних депутатів на праві власності належало підсобне приміщення загальною площею 23,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

Позивач звернувся до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на дане нерухоме майно, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна.

Враховуючи той факт, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, а також немає жодної обставини, яка б вказувала, що він за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, позивач вважає, що є належним спадкоємцем та має законні підстави для отримання права власності на вказане нерухоме майно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року та постановити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_4, що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 16 травня 1959 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 2 грудня 2009 року.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) КП "ЖКС "Чорноморський" № 399 від 10 квітня 2014 року ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 29 травня 1998 року.

За цією ж адресою з цієї ж дати по день своєї смерті була зареєстрована та проживала ОСОБА_4, що підтверджено довідкою КП "ЖКС "Чорноморський" № 400 від 10 квітня 2014 року.

Відповідно до копії спадкової справи № 536/2010 Третьої Одеської державної нотаріальної контори щодо майна померлої ОСОБА_4, за життя, 07 серпня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений Очеретяною І.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі під № 7529, яким заповіла належну їй частину ізольованої квартири АДРЕСА_4 у м. Одесі ОСОБА_7.

12 травня 2010 року до Третьої Одеської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини.

Цього ж дня до Третьої Одеської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 із заявою про відмову від отримання свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку у спадщині.

01 липня 2010 року Агопян В.О., державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі під № 1-708, на ? частку ізольованої квартири АДРЕСА_4 у м. Одесі.

06 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою, у якій він просив видати йому свідоцтво про право власності та свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад з належними відсотками у ВАТ "Державний ощадний банк України", що належав за життя ОСОБА_4

06 вересня 2010 року Агопян В.О., державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності за № 1-885 та свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-887 на зазначене майно.

Як вбачається з копії спадкової справи № 536/2010 з будь-якими іншими заявами ОСОБА_2 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори не звертався.

З довідки від 19 червня 1981 року вбачається, що 19 червня 1981 року виконкомом Приморської райради народних депутатів за № 268 було прийнято рішення "Про квартирні питання", яким було вирішено 2 кімнати площею 23,2 кв.м АДРЕСА_1 списати з балансу та передати під підсобне приміщення громадянці ОСОБА_4, родина 3 особи.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна індексний номер 29569141 від 17 листопада 2014 року, наданого Реєстраційною службою ОМУЮ на виконання ухвали суду, відомості щодо об'єкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 29569053 від 17 листопада 2014 року відомості щодо об'єкту нерухомого майна за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні.

Відповідно до листа КП "ЖКС "Фонтанський" № 1886 від 29 жовтня 2014 року, АДРЕСА_2 не існує.

Згідно відповіді КП "БТІ" ОМР № 7184-06/971 від 18 листопада 2014 року на ухвалу суду окремо право власності на підсобне приміщення площею 23,2 кв.м, яке розташовано за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

У відповідності до п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно ст. 87 ЦК УРСР 1963 року у редакції, яка була чинною станом на 19 червня 1981 року, тобто на дату прийняття рішення виконкому Приморської райради народних депутатів № 268, соціалістичною власністю є: державна (загальнодержавна) власність; колгоспно-кооперативна власність; власність профспілкових та інших громадських організацій. Держава охороняє соціалістичну власність і створює умови для її примноження. Ніхто не має права використовувати соціалістичну власність з метою особистої наживи та в інших корисливих цілях.

У відповідності до ст. 89 ЦК УРСР 1963 року у редакції, яка була чинною станом на 19 червня 1981 року, державна власність - спільне надбання всього радянського народу, основна форма соціалістичної власності. Держава є єдиним власником всього державного майна.

У відповідності до ст. 90 ЦК УРСР 1963 року у редакції, яка була чинною станом на 19 червня 1981 року, державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв'язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Відповідно до ст. 100 ЦК УРСР 1963 року у редакції, яка була чинною станом на 19 червня 1981 року, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Таким чином, у особистій власності громадян не могло перебувати іншого нерухомого майна, окрім жилих будинків, з огляду на що районний суд дійшов правильного висновку, що у ОСОБА_4 не могло виникнути право власності на підсобне приміщення загальною площею 23,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Приморської райради народних депутатів № 268 від 19 червня 1981 року.

Доказів на підтвердження того, що право власності на дане нерухоме майно у ОСОБА_4 виникло пізніше, позивачем не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянт в своїй скарзі посилається на п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, а саме, що підтвердженням приналежності будинку, що знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. Що такою є довідка № 268 від 19.06.1981 року, яка видана виконкомом Приморської райради народних депутатів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції була надана правильна правова оцінка тим твердженням, на які посилається апелянт, вказане спростовується матеріалами справи.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко