АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 667/4248/15 Головуючий в 1 інстанції Скрипнік Л.А.
Номер провадження: 22-ц/791/2263/15 Доповідач Орловська Н.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради, треті особи: третя Херсонська державна нотаріальна контора, КП «Херсонське БТІ» Херсонської обласної ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

05 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Херсонської міської ради, треті особи: третя Херсонська державна нотаріальна контора, КП «Херсонське БТІ» Херсонської обласної ради про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1, що належав на праві власності її батьку ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., з тих підстав, що у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві вказаного нерухомого майна.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, задовольнити її позовні вимоги, оскільки у спадкодавця право власності на спірний будинок виникло після прийняття забудови у експлуатацію згідно акту у 1975р., та не пов'язано із державною реєстрацією прав власності на нерухоме майно.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, встановлене наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., але за життя останнього документи в КП ХБТІ оформлені не були, тоді як позивачка не позбавлена можливості звернутись до суду із вимогою про спадкування прав спадкодавця на оформлення його права власності на нерухоме майно із видачею місцевими органами виконавчої влади свідоцтва про право власності.

Проте, такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкоємством є перехід прав і обов'язків від спадкодавця до інших осіб, зокрема до спадкоємців першої черги згідно ст. 1261 цього Кодексу. Спадкоємство здійснюється за законом у випадку, якщо воно не змінено заповітом. Для спадкоємця, який прийняв спадщину згідно ст.ст. 1269,1270 ЦК України виникають майнові права до складу яких належить право власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. та прийняла спадщину у встановлений для цього шестимісячний строк. Інших спадкоємців окрім позивачки не встановлено.

Вказані обставини встановив суд і спір з цього приводу відсутній. У видачі свідоцтва про право на спадкування їй відмовлено нотаріусом 08.11.2014р. через не надання нею документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на предмет спадкування (а.с.11).

За визначенням ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва.

Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Херсонської міської ради від 17.12.1954р. ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці загального користування із ОСОБА_4 по АДРЕСА_2, яка закріплена за останньою у відповідності до рішення виконкому Херсонської міської ради від 17.12.1953 р. № 1344 площею 848,72 кв.м.

Згідно акту прийняття у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 18.02.1975р. зведений ОСОБА_3 прийнятий житловий будинок загальною площею 43,7 кв.м., в т.ч. житловою 25,8 кв.м. та два сараї: розміром 2,30 х 3,56м. та розміром 1,98 х 3,10м.

У відповідності до свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Херсонської міської ради 31.05.1975р. у зазначеному домоволодінні по АДРЕСА_1 змінені ідеальні частки співвласників - ОСОБА_3 належить 82/100. Решта 18/100, що належала ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності, виданого 02.03.1981 р. на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради від 25.04.1975р.

Після смерті ОСОБА_4 у порядку спадкування за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 визнано право власності на спадкове майно, що складалось із житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Т», туалета літ. «Е», погрібу і водопроводу.

Вказане нерухоме майно на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.06.1983р. розділено між співвласниками в натурі, а саме ОСОБА_3 виділено 13/100 частин цього майна, а ОСОБА_5 - 14/100. Остання, у відповідності до укладеного із ОСОБА_6 договором від 24.01.1984р. продала належну їй частину.

07.02.1987р. ОСОБА_3 на підставі укладеного із ОСОБА_6 договору купівлі - продажу, придбав належну продавцеві частину домоволодіння та зареєстрував його у встановленому ч.2 ст. 227 ЦК УРСР порядку в Херсонському БТІ.

Враховуючи наведені правовстановлюючі документи, вбачається що у сумарному визначенні цілого домоволодіння не відповідає тим ідеальним часткам, які зазначались у правовстановлюючих документах за час коли це домоволодіння перебувало у спільній частковій власності ОСОБА_3 та решти співвласників.

Судом встановлено, що виконком Херсонської міської ради у відповідності до рішення від 11.05.1987р. № 177/5 змінив ідеальні частки, встановлені попередніми правовстановлюючими документами і право власності на ціле домоволодіння визначив за ОСОБА_3 Вказане свідоцтво не було зареєстровано у БТІ. (а.с13).

Станом на час визнання за спадкодавцем права власності на зазначене майно у 1987р. питання набуття такого права, в тому числі умови і правові наслідки будівництва житлового будинку, регулювалося згідно Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який діяв до 22.02.1988р.

Підставою для виникнення права власності на житловий будинок був факт забудови.

У п.10 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31.01.1966р. встановлено, що правовстановлюючим документом на збудований після видання Указу від 26.08.1948р. є затверджений виконкомом місцевої ради акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

З моменту затвердження акту державної комісії забудовник набуває статусу власника житлового будинку згідно ст.86 ЦК УРСР (в редакції чинній з 01.01.1964р.).

Право власності на частину домоволодіння набутих власником на підставі цивільно - правових договорів, укладених у належній нотаріальній формі виникає у набувача з моменту передачі майна згідно ст. 128 названого Кодексу.

Отже, у відповідності до викладеного слід дійти висновку, що спадкодавець, як забудовник набув право власності на зведений ним житловий будинок літ. «Б» та двох сараїв, які прийняті в експлуатацію після завершення будівництва згідно акту прийняття у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 18.02.1975р., що складало 82/100 ідеальних частин у цілому домоволодінні. Решту, 9/100 частин він же набув в порядку спадкування, як це встановлено рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.06.1983р. та договору купівлі - продажу від 07.02. 1987р.

Оскільки суд на вказані обставини справи уваги не звернув, норми матеріального права, що підлягали застосуванню не врахував, дійшов помилкового висновку, що право позивачки підлягає захисту шляхом звернення до суду із вимогою до реєстраційного органу щодо реєстрації прав власності спадкодавця на нерухоме майно, право власності на яке у останнього виникло згідно свідоцтва, виданого 25.08.1987р.

При цьому слід зазначити, що наведеним свідоцтвом виправлені розбіжності із встановлення ідеальних часток на підставі наведених вище правовстановлюючих документів після придбання спадкодавцем цілого домоволодіння за договором від 07.02.1987р.

Отже, суд на вказані обставини справи уваги не звернув норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини не застосував, а тому ухвалене ним рішення не можна визнати законним і обґрунтованим, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позивних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 13 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування, як спадкоємця першої черги після її батька, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлових будинків літ. «А» і «В», туалет літ. «Д», сараїв літ.«Б,Г,Ж» навіс літ.«З», водопровід № 1,5, ворота №4, мостіння №1, які належали спадкодавцеві, як цілого домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № 124 від 25.08.1987р., виданого взамін: акту прийняття у експлуатацію індивідуального домоволодіння від 18.02.1975р., що складало 82/100 ідеальних частин у цілому домоволодінні, та рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 28.06.1983р. і договору купівлі - продажу від 07.02. 1987р.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: