Провадження № 2/344/4363/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Хоростіля Р.В.,

секретаря Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого покликалася на те, що відповідач систематично застосовує до неї фізичну силу, матеріально не утримує сім'ю та, погрожуючи, вимагає у неї гроші, участі у вихованні дітей не приймає. Вона сама матеріально забезпечує дітей, займається веденням домашнього господарства. Таке відношення відповідача є нестерпним для неї, тому вона не бажає надалі перебувати з ним у шлюбі. Просила позов задоволити, шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею, не змінювати при цьому їй прізвище на дошлюбне.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, покликаючись на викладені в заяві обставини, при цьому категорично відмовилася від надання строку для примирення, а позов просила задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що бажає зберегти сім'ю, у зв'язку з чим вважав за необхідне надати строк для примирення.

Заслухавши сторін та дослідивши докази у справі суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому Відділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому шлюбі з 13.07.1994р., актовий запис № 840 (а.с.3). В подружжя від шлюбу є троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який на даний час є повнолітнім, а також неповнолітні - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5,6).

Ст. 110 СК України передбачено право одного з подружжя на пред'явлення позову, а ст. 112 цього Кодексу - визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя.

Згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

В той же час висловлені в судовому засіданні бажання відповідача примиритись з позивачем на думку суду є голослівними, оскільки жодних реальних пропозицій на досягнення примирення подружжя, а також можливих шляхів для цього, як з часу відкриття провадження у даній справі (25.08.2015р.), так і на глибоке переконання суду до цього часу, ОСОБА_2 запропоновано не було.

Крім цього, на розгляді у суді вже перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який ухвалою суду за заявою позивача залишено без розгляду. З наведеного слідує, що позивачем вже надавалась можливість і достатній період часу для зміни відповідачем свого відношення до неї та сім'ї в цілому.

Суд також враховує категоричні заперечення ОСОБА_1 щодо примирення, а також положення ст. 24 СК України, згідно з яким шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Не може залишитись поза увагою і те, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення (насильство в сім'ї), яке передбачено ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що ним в свою чергу не заперечено - визнано, а згідно з ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За наведених обставин суд не вбачає підстав для надання подружжю ОСОБА_1 строку для примирення.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відтак в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено, що розлад в сім'ї є стійким і тривалим, сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач в свою чергу остаточно втратила почуття любові та поваги до відповідача і не бажає надалі перебувати з ним у шлюбі, у зв'язку з чим подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам останньої.

Майнового спору та спору щодо визначення місця проживання дітей на час розгляду даної справи між сторонами немає.

Керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому 13 липня 1994 року, актовий запис № 840.

Неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживання з ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу ОСОБА_1 на дошлюбне не змінювати.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя Р.В. Хоростіль

Повне рішення складено 26 жовтня 2015 року.