Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/489/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Жушман О.М.
Доповідач Дьомич Л. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.02.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Дьомич Л.М.

суддів - Дуковського О.Л.;Письменного О.А.

з участю секретаря - Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області, Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області та сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» про визнання права на земельну частку (пай), та виділення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Луганської сільської ради, сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма «Маріампольська» про:

- визнання права на земельну частку (пай), яка становить 7,07 га в умовних кадастрових гектарах колективної власності Агрофірми «Маріампольська» на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області;

- виділення ОСОБА_2 земельну ділянку із земель колективної власності СВК «Агрофірма «Маріампольська», яка розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області

В обгрунтування вимог зазначив, що 30 грудня 1999 року Агрофірма «Маріампольська» отримала державний акт на право колективної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

Будучи членом КСП Агрофіма «Маріампольська» на час передачі землі у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва не був включений до списку громадян - членів зазначеного підприємства чим безпідставно позбавлений права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірми «Маріампольска».

Розпорядженням голови Петрівської районної державної адміністрації від 14 березня 2000 року № 81-р проведено державну реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооператива «Агрофірма Маріампольська», що підтверджується довідкою Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної служби Петрівського РУЮ від 09 вересня 2014 року.

Згідно архівних довідок Петрівської районної державної адміністрації від 09 квітня 1996 року на підставі відповідної заяви прийнятий в члени Агрофірма «Маріампольська». Зазначає, що відсутні відомості про його виключення із членів агрофірми, оскільки заяви про вихід з членів не подавав та рішення про його виключення також не приймалося.

Вказує, що має право на земельну частку (пай) у розмірі 7,07 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 59170 грн., адже на час розпаювання земель колективної власності Агрофірми «Маріампольська», а саме реєстрації Державного акта на право колективної власності 30 грудня 1999 року був членом агрофірми.

Згідно довідки Луганської сільської ради № 02-23/278 від 12 вересня 2014 року на території Луганської сільської ради знаходиться 14 не витребуваних земельних ділянок (паїв), загальною площею 108,98 га, які залишились в СВК «Агрофірма «Маріампольська» після розпаювання земель колишньої Агрофірми «Маріампольська».

Про порушення свого права на земельну частку (пай) дізнався при отриманні дубліката трудової книжки у червні 2014 року, звернувся до суду за захистом свого порушеного права відповідно до ст. 15 ЦК України.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай), яка становить 7,07 га в умовних кадастрових гектарах колективної власності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» на території Луганської сільської радим Петрівського району Кіровоградської області.

Земельну ділянку ОСОБА_2 виділено із земель колективної власності сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська», що розташована на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області.

СВК «Агрофірма Маріампольська» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що до списку робітників прийнятих в члени Агрофірми «Маріампольська» ОСОБА_2 записаний помилково, точніше його ініціалі ім'я по-батькові, членом був його брат - ОСОБА_4, який отримав земельну частку (пай). Трудова діяльність позивача продовжилась після реорганізації радгоспу «Маріампольський» в агрофірмі з 20.06.1996 року, тому статус члена агрофірма «Маріампольська» він не міг набути. Згідно довідки Олександрійської зразкової автомобільної школи позивач дійсно навчався в період з 25.12.1995 року по 14.05.1996 року, цей період перебування він визначає як направлення радгоспу, але це ніяк не пов'язано з його діяльністю в радгоспі. Крім того, при зверненні з позовом до суду стороною пропущено строк позовної давності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на день видачі Агрофірмі «Маріампольська» державного акту на право колективної власності на землю, ОСОБА_2 являвся членом зазначеного господарства, але не внесений до списку на паювання, що позбавило його права на отримання земельної частки (паю). Також судом продовжений строк звернення до суду, хоча ставилось питання про поновлення такого строку, так як про порушене право сторона дізналась у 2014 році, коли був отриманий дублікат трудової книжки замість втраченого.

З таким судовим висновком, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області погодитись не може за наступного.

Згідно до п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

На пред'явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще в 1999 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (ст.75 ЦК УРСР).

ОСОБА_2 звернувся в суд з пропуском строку позовної давності, оскільки список, який є додатком до Державного акту на право колективної власності складений у 1999 році. Крім того, батько та брат позивача отримали земельні паї в 2000 році, що об'єктивно може свідчити про обізнаність сторони про розпаювання, а до суду звернувся лише у вересні 2014 року (а.с.2), будь-яких належних доказів чинення перешкод подачі позову до суду з 1999 року по вересень 2014 року сторона не надала та не навела причин поважності пропуску строку позовної давності.

Разом з тим, позовні вимоги по суті є безпідставними, у зв'язку з чим колегією суддів скасовується судове рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову за наступного.

Згідно статуту Агрофірми «Маріампольська» прийнятого зборами уповноважених членів трудового колективу 27 лютого 1996 року юридична особа є правонаступником радгоспу «Мариампольський» на базі якого вона утворена п. 2,3 та вважається створеною і набуває прав з дня її державної реєстрації в Петрівському райвиконкомі. Членство в агрофірмі припиняється у зв'язку з виключенням за рішенням зборів, рішення суду і зберігається за умов передбачених пунктом 14.4 (а.с.73-96).

Державний акт на право колективної власності на землю Агрофірма «Маріампольська» отримала 30 грудня 1999 року (а.с.8).

Статутом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська», визначено про правонаступництво колективного господарства Агрофірми «Маріампольська» та створення для спільного виробництва продукції сільського господарства з обов'язковою трудовою участю його членів у діяльності кооперативу на засадах підприємства з метою отримання доходу, який здійснює свою діяльність у відповідності з чинним законодавством та Статутом (а.с.96-101).

Середній розмір земельної частки паю в колишній Агрофірмі «Маріампольська», розташованій на території Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області складає 7,07 га в умовних кадастрових гектарах, середня вартість земельної частки (паю) по зазначеному господарству станом на час реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) становить 59170 грн., що підтверджується інформацією наданою відділом Держземагенства у Петрівському районі (а.с.21).

Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, встановлений Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року, пункт 2 якого вкапзано, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Станом на 09 вересня 2014 року на території Луганської сільської ради знаходиться 14 не витребуваних земельних ділянок (паїв), загальна площа яких 108,98 га, які залишилися в СВК «Агрофірма Маріампольська» після розпаювання земель колишньої Агрофірми «Маріампольська» (а.с.23).

ОСОБА_2 вказує, що безпідставно був позбавлений права на земельну частку (пай) із земель колективної власності Агрофірми «Маріампольська», так як рішення про прийняття його в члени агрофірми від 9 квітня 1996 року, протокол № 2 від 05.04.1996 року, заяву про вихід не подавав, рішення про виключення його з членів не приймалося.

Однак стороною відповідача допустимими и належними доказами доведено про відсутність членства відповідача в агрофірмі слідуючим.

Згідно довідки від 20 жовтня 2014 року № 667 виданою Луганською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 3 березня 1994 року зареєстрований в с. Братське Петрівського району Кіровоградської області, однак постійно за місцем реєстрації не проживає, так як проживає в Республіці Молдова, з'являється в селі періодично, провідати батьків (а.с.69,70). Аналогічна інформація міститься в повідомленні УДМС України в Кіровоградській області щодо реєстрації і проживання сторони (а.с.104 -106).

В період створення агрофірми « Маріампольська» ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 навчався в Олександрійській зразковій автомобільній школі Товариства сприяння обороні України а саме з 25.12.1995 року по 14.05.1996 року (а.с.109), доказів що його навчання відбувалось за направленням господарства, відсутні. А надана інформація товариства сприяння оборони України Олександрійської зразкової автомобільної школи не є належним доказом у справі, оскільки не підтверджує факт направлення сторони на навчання саме радгоспом «Маріампольський» (а.с.241).

За наказом по Агрофірмі «Маріампольська» від 20.06.1996 року позивач прийнятий на роботу водієм (а.с.113).

З архівної довідки від 09.10.2014 року (а.с.68) вказано, що в документах архівного фонду радгоспу «Маріампольський» Петровського району Кіровоградської області у відомостях про нарахування заробітної плати робітникам і службовцям за період з 1995 року по 1999 рік є відомості про заробітну плату ОСОБА_2 з липня 1996 року по травень 1999 року.

В протоколі № 2 зборів робітників радгоспу «Маріампольський» від 5 квітня 1996 року вказано про прийняття в члени агрофірми ОСОБА_5 (саме такий правопис прізвища на відміну від ОСОБА_2) значиться в членах. Згідно даного протоколу в члени агрофірми на підставі заяв про вступ прийнято всіх робітників, які працювали на час її утворення.

Стосовно позивача не могло бути вирішено прийняття в членство, так як він в цей час не працював в радгоспі, з трудової книжки вбачається, що трудову діяльність в господарстві розпочав 20.06.1996 року, прийнятий в агрофірму «Маріампольська» водієм і 1 грудня 1998 року звільнений за власним бажанням, нижче вказано про помилковість запису, зазначено про звільнення 27.05.1999 року.

В списку працездатних членів Агрофірми «Маріампольська», що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю ОСОБА_2 відповідно не значиться, так як не є особою на яку таке право поширюється (а.с.9-19).

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що обставини на які позивач посилався, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для визнання за ним права власності на земельну частку (пай), оскільки відсутні беззаперечні докази перебування його членства в Агрофірмі «Маріампольська» на час отримання державного акту на землю.

Його доказ рішення за протоколом № 2 від 05 квітня 1996 року зборів робітників і службовців по утворенню колективного сільськогосподарського підприємства на базі радгоспу «Маріампольський» в якому значиться про прийняття робітників та пенсіонерів в члени Агрофірми «Марампольська», дійсно вказано ОСОБА_5 (не ОСОБА_2). Проте, згідно інших документів позивач звільнений з роботи в радгоспі за ст. 38 КЗпП України 18 жовтня 1992 року (а.с.25). Ствердження сторони відповідача, що під цим прізвище є брат позивача ОСОБА_6, який в подальшому отримав земельний пай і значився в списках громадян-членів сільськогосподарського підприємства додатку до списку осіб які вправі отримати земельний пай, не заперечувався стороною позивача.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 - 59 ЦПК України.

Керуючись ст. 303, ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» - задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Петрівської районної державної адміністрації Петрівського району Кіровоградської області, Луганської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області та сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрофірма Маріампольська» про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної ділянки- відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: