Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у серпні 2015 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 05 травня 2015 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір про надання послуг № 06/03/15, за умовами якого відповідач доручив позивачу надати комплекс послуг направлених на пошук покупців та подальшого продажу обєкта нерухомості: квартири № 1, розташованої в будинку № 13 по вул. Урицького в м. Дніпропетровську, на що надає позивачу виключне право. Строк дії договору 06 вересня 2015 року. Проте відповідач здійснив продаж вказаної квартири самостійно, у звязку з чим та на підставі пункту 3.5 договору повинен сплатити позивачу 362 500,00 грн., що еквівалентно 12 500,00 доларам США. Тому ФОП ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути на користь позивача з відповідача 362 500,00 грн., судові витрати по справі, включаючи витрати на правову допомогу в розмірі 21 000,00 грн. (а. с. 3-5).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі як у безпідставному та необґрунтованому.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти:

06 березня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про надання послуг № 06/03/15, за умовами якого ОСОБА_4 доручив ПП ОСОБА_3, а останній зобовязався надати комплекс послуг, спрямованих на пошук покупців та подальший продаж обєкту нерухомого майна, а саме: квартири № 1, розташованої в будинку № 13 по вул. Урицького в м. Дніпропетровську (належної ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 2002 року) (а. с. 9, 15). Відповідно до п. 3.5 договору у разі односторонньої відмови від послуг «Виконавця» за даним договором, сплатити «Виконавцю» штраф у розмірі 362 500,00 грн., що еквівалентно 12 500,00 доларам США.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 14 серпня 2015 року вбачається, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 05 серпня 2015 року був посвідчений договір купівлі-продажу квартири № 1, розташованої в будинку № 13 по вул. Урицького в м. Дніпропетровську, право власності на яку за цим договором набула ОСОБА_6 (а. с. 16).

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 902 ЦК України у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача до відповідача про стягнення штрафу у розмірі 362500,00 грн. на підставі пункту 3.5 укладеного 06 березня 2015 року між сторонами договору про надання послуг №06/03/15, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні як у недоведених та необґрунтованих, виходячи з наступного.

Стороною позивача не було надано суду доказів на підтвердження виконання ФОП ОСОБА_3 п. 4.2 договору, яким передбачено, що при кожному огляді обєкту покупцями складається відповідний акт, який підтверджує виконання «Виконавцем» взятих на себе зобовязань. Оскільки договір між сторонами був укладений у березні 2015 року, строк його дії до 06 вересня 2015 року, а самостійне відчуження обєкту нерухомого майна відбулось у серпні 2015 року, тобто за один місяць до закінчення дії договору та після спливу пяти місяців з дня його укладення, суд приходить до висновку щодо неналежного виконання позивачем умов укладеного між сторонами договору.

Також не знайшли підтвердження посилання сторони позивача на належне виконання позивачем умов договору з огляду на те, що (як стверджує сторона відповідача та не було спростовано стороною позивача) була проведена робота щодо огляду обєкту потенційними покупцями (п. 2.3), на те, що був проведений аналіз правовстановлюючих документів на квартиру.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, судові витрати, понесені позивачем не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 901, 902 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 131, 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

ОСОБА_7 Черновськой