Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2295/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Андріянов О. В.
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

22.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів -Дьомич Л.М., Карпенка О.В.,

при секретарі - Гончар В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2015 року у справі за поданням держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

Встановила :

У серпні 2015 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції звернувся в суд із поданням про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_3, боржника у виконавчому провадженні ВП № 29652264 за зобов'язаннями по сплаті аліментів на утримання дітей, згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.11.2011 року № 2-1117/201.

В обґрунтування свого подання він зазначає, що боржник, ОСОБА_3, доказів щодо сплати боргу не надає, злісно ухиляється від виконання судового рішення, виклики ігнорує та не з'являється за ними у зв'язку з чим він повинен бути обмежений у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2015 року відмовлено у задоволенні подання держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вказане подання.

Зазначає, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні поданням держаного виконавця Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано суду доказів щодо наміру боржника виїхати за межі України з метою переховування та приховування ним доходів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно п. 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець може звернутися з поданням до суду за місцезнаходженням органу ДВС щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно п. п. 11.1.1 вказаної Інструкції подання повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи(боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року - поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду не дають підстав для її задоволення оскільки для цього необхідно надати беззаперечні докази того, що ОСОБА_3 перетинав державний кордон або має намір виїхати за межі України, з метою переховування та приховування ним доходів.

Застосування визначених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про недоведеність подання і відсутність у зв'язку з цим правових підстав для його задоволення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 п.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, оскільки постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.08.2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: