Провадження № 2/229/1423/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому вказала, що 18 листопаду 1968 року помер її прадід ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований та фактично мешкав на час смерті за адресою : м. Дружківка, вул. Котляревського, 179. Станом на 18 листопада 1968 року будинок № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка фактично належав на праві особистої власності ОСОБА_3 на підставі рішень Дружківської міської ради від 25.01.1951 року № 4, від 05.10.1983 року № 461, свідоцтва на право власності на будівлю наданого житловим управлінням Дружківського міськвиконкому 26.01.1951 року за № 15 та свідоцтва від 05.10.1983 року наданого виконкомом Дружківської міської ради. Після смерті прадіда прабабка позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала з ОСОБА_3 у будинку за № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3, а саме в управління та володіння будинком за адресою: м. Дружківка, вул. Котляревського, 179, прийнявши таким чином на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року спадщину після смерті останнього. Заяву про прийнята спадщини після смерті ОСОБА_3 до державної нотаріальної контори ОСОБА_4 не надавала. 11 січня 1972 року ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 бабка позивача ОСОБА_5 (дошлюбне дівоче прізвище ОСОБА_4), яка мешкала поруч зі своїми батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у будинку за № 181 по вул. Котляревського у м. Дружківка, на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР фактично вступила в управління та володіння спадковим майном своїх батьків ОСОБА_4, а саме в управління та володіння будинком за адресою: м. Дружківка, вул. Котляревського, 179, прийнявши таким чином на підставі ст. 549 Цивільного кодексу УРСР у редакції 1963 року спадщину після їх смерті. Заяву про прийнята спадщини після смерті ОСОБА_4 до державної нотаріальної контори ОСОБА_5 Г не надавала. 07 лютого 1999 року ОСОБА_5 померла. Батько позивача ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, був рідним сином ОСОБА_5 Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_6 подав до Дружківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та 23.04.2002 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 1-726 , зареєстрованому у Дружківському БТІ за № 5619 у книзі № 18 від 20.05.2002 року та таким чином прийняв у власність за спадщиною будинок № 181 по вул. Котляревського у м. Дружківка. У свою чергу, після смерті бабки - ОСОБА_5 , а саме з лютого 1999 року по теперішній час, позивач ОСОБА_2 відкрито, добросовісно та безперервно володіє будинком № 179 по вул. Котляревського у м. Дружківка. За цей період часу вона декілька разів за власні кошти робили капітальний та поточний ремонт будинку та надвірних будівель , а саме : підняла стіни, зробила нову кровлю, пофарбувала та відремонтувала підлогу, вела господарство, обробляла земельну ділянку і фактично проживала у цьому будинку більше 10 років. За станом здоровя ОСОБА_6 не бажав володіти, користуватися та розпоряджатися будинком з надвірними будівлями за адресою м. Дружківка, вул. Котляревського, 179. Документи та будинкова книжка на будинок № 179 по вул. Котляревського в м. Дружківка знаходяться у позивача з часу смерті та поховання бабки ОСОБА_5, а саме з лютого 1999 року. Позивач вважає, що вона набула право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 в м. Дружківка, тому що відкрито, добросовісно та безперервно володіє, користується та розпоряджається будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 більше 10 років. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою по вул. Котляревського, 179 в м. Дружківці Донецької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених позові, просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його присутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини справи.

Будинок №179 по вул. Котляревського у м. Дружківці Донецької області належить ОСОБА_3.

Цим будинком з лютого 1999 року користується позивач ОСОБА_2, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_2 дійсно з дитинства мешкає у цьому будинку, а після смерті ОСОБА_5 повністю утримує будинок, користується ним та земельною ділянкою, робить капітальні та поточні ремонти у будинку та на подвірї. Цей факт також підтверджується наявністю у ОСОБА_2 усіх документів щодо будинку технічного паспорта, домової книги, генерального плану, рішень виконкому Дружківської міської ради про визнання права власності на цей будинок тощо.

Відповідно до стаття 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи із встановлених обставин, суд вважає, що позивач набула право власності на будинок №179 по вул. Котляревського у м. Дружківці Донецької області, оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років.

Відповідно до статті 119 Земельного кодексу України, який набув чинності з 01 січня 2002 року, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, ОСОБА_7 міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як вбачається із положень вищенаведеної норми, право на земельну ділянку за давністю користування не виникає автоматично.

Наявність у сукупності всіх зазначених умов, передбачених ст. 119 Земельного Кодексу України, породжує у громадянина право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування.

Право на звернення до уповноваженого органу, у віданні якого перебуває земельна ділянка, виникає у громадянина з моменту закінчення 15-річного строку добросовісного, відкритого і безперервного користування земельною ділянкою. Початок цього строку має бути пов'язаний з моментом, коли громадянин приступив до використання земельної ділянки.

Право на звернення громадянина до уповноваженого органу щодо передачі йому земельної ділянки на підставі набувальної давності може бути реалізовано ним у встановленому порядку.

Оскільки норма статті 119 Земельного Кодексу України набула чинності 01 січня 2002 року, то право на звернення до уповноваженого органу з клопотанням про передачу відповідної земельної ділянки у власність або надання у користування може бути реалізовано не раніше січня 2017 року.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині визнання за нею права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_2 до територіальної громади м. Дружківки в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності за набувальною давністю на будинок №179 з надвірними будівлями по вулиці Котляревського в м. Дружківці Донецької області.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. О. Рагозіна