АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3353 Головуючий у 1 інстанції -Таран Н.Г .
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,які діють від свого імені та від імені неповнолітніх дітей до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації,Управління державної охорони України ,треті особи служба у справах дітей

Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України Головного управління в місті Києві про визнання права користування житловим приміщенням

за апеляційною скаргою Управління державної охорони України

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з зазначеним позовом, в своїх інтересах та в інтерес ах своїх неповнолітніх дітей,який обґрунтовували тим, що вони перебувають у шлюбі та мають доньок - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивачка, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи з загальним захворюванням з діагнозом цукровий діабет, І тип, важка форма. Згідно з рішенням керівництва Управління Державної охорони від 04.07.2014 року № 120,з підстав того, що позивач ОСОБА_1 є учасником АТО, їм на сім'ї з чотирьох осіб було надано службову однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в яку вони поселились та продовжують нею користуватися. Проте видати ордер на зазначену квартиру їм відмовляють,оскільки рішення про розподіл службового приміщення скасовано,у зв‛язку зі звільненням ОСОБА_1 з військової служби. Посилаючись на те, що в квартирі позивачі поселились на законних підставах, а на їх звернення до відповідачів видати ордер вони отримують відмову,позивачі просили визнати за ними право користування квартирою АДРЕСА_1

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено та визнано за ними право користування позивачами та їх неповнолітніми дітьми квартирою АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду відповідач Управління державної охорони України подало апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в задоволені позову .

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема,визнаючи за позивачами право користування службовою квартирою, суд першої інстанції на порушення вимог закону не врахував,що ордер їм не видавався,позивача звільнено з військової служби і рішення про надання цієї квартири скасовано,а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог подружжя ОСОБА_2. Окрім цього,вважає апелянт судом порушені правила юрисдикції,оскільки позов підлягає розгляду в адміністративному судочинстві,так як спір є публічно-правовим. Судом безпідставно відхилені клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення справи в Окружному адміністративному суді за позовом Управління державної охорони України до Печерської РДА в м. Києві про визнання ордеру виданого на ім‛я ОСОБА_1 на спірну квартиру недійсним та зобов'язання затвердити рішення Управління про надання квартири ОСОБА_6 Апелянт вважає також,що судом надано невірну оцінку показам свідків,які на його думку, є суперечливими.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Управління державної охорони України доводи апеляційної скарги підтримав, з підстав в них викладених та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат проти апеляційної скарги заперечували,просили її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції,яке,як вони вважають,ухвалено з дотриманням вимог закону.

Представник третьої особи - Печерської районної в м. Києві державної адміністрації просив винести законне та обгрунтоване судове рішення.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи Служба у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені за законом належно.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно положень частини першої та четвертої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, ордер може бути видано лише на вільне житлове приміщення, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Статтею 121 ЖК України визначено порядок надання жилих приміщень.

Статтею 122 ЖК УРСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні державної охорони з 17 березня по 6 вересня 2014 року (а.с.122,123).

Відповідно до свідоцтва про одруження позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 07.09.2002 року (а.с.11). Мають доньок ОСОБА_5 народження ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6,народження ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Згідно рішення керівництва Управління Державної охорони № 3 від 4 липня 2014 року ОСОБА_1 як учаснику АТО на склад сім,ї чотири особи надано службову однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до розпорядження Печерської районної державної адміністрації в м. Києві від 29.07.2014 року № 382 затверджено рішення керівництва Управління державної охорони України від 4 липня 2014 року про надання службової однокімнатної квартири АДРЕСА_1 військовослужбовцю Управління ОСОБА_1 на родину з чотирьох осіб :він, його дружина ОСОБА_2, доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. (а.с.23).

05.08.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся з рапортом на імя в.о. начальника Управління державної охорони України ОСОБА_7, в якому просив видати йому ордер №382 на службову однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно з витягу з наказу в.о. начальника Управління державної охорони України від-06.08.2014 року № 195-ос позивач ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас Служби безпеки України згідно з підпунктом «г» частини 6 Статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с. 100).

Згідно рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій № 2ЛП/1/20 від 13.10.2014 року на підставі довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 09.10.2014 року № 2/6/2-199, розпорядження Управління державної охорони України ОСОБА_1 встановлено статус учасника бойових дій (а.с.99).

14.08.2014 року розпорядженням в.о. начальника Управління державної охорони України на підставі клопотання житлово-побутової комісії Управління державної охорони України (протокол засідання житлово-побутової комісії Управління державної охорони України від 07.08.2014 року № 4) скасовано розпорядження Управління державної охорони України від 04.07.2014 року № 120 «Про розподіл службового житла» (а.с.93).

22.08.2014 року на прохання ОСОБА_1 з метою встановлення факту та умов його проживання комісією в складі: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було здійснено обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до складеного акту у вказаній квартирі проживає сім'я у складі чотирьох: осіб, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_5 (а.с.39).

Відповідно до розпорядження в.о. начальника Управління державної охорони України від 02.09.2014 року №174 «Про розподіл службового житла» вирішено виділити однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 розподілити військовослужбовцю Управління державної охорони України лейтенанту ОСОБА_6 та його сім'ї, яка складається з двох осіб, в т.ч. він, дружина - ОСОБА_11 (а.с.96).

18.09.2014 року Печерська районна державна адміністрація листом повідомила Управління державної охорони України про відкладення затвердження рішення Управління державної охорони України у зв'язку з тим, що службова квартира АДРЕСА_1 не є вільною (фактично зайнята ОСОБА_1, який своїм листом від 02.09.2014 року повідомив про це Печерську районну державну адміністрацію) та запропоновано вирішувати спірне питання у судовому порядку (а.с.94,95).

08.10.2014 року Управління державної охорони України листом звернулося до Печерської районної державної адміністрації з проханням невідкладно скасувати розпорядження Печерської районної державної адміністрації від 29.07.2014 року №382, у зв'язку із скасуванням рішення Управління державної охорони України про надання ОСОБА_1 службової квартири, повторно розглянути клопотання Управління державної охорони України від 02.09.2014 року № 2/9/1-1113 та затвердити рішення про надання військовослужбовцю Управління державної охорони України ОСОБА_6 ордер на право вселення (а.с.97,98).

Судом в якості свідка допитано ОСОБА_12, яка пояснила що вона є представником Управління державної охорони,яке довіреністю від 14.04.2014 року уповноважило її отримувати від імені Управління в Відділі обліку та розподілу житлової площі Печерської районної державної адміністрації м. Києва ордери військовослужбовців та пенсіонерів Управління на житлові приміщення і 1 серпня 2014 року вона отримала в Печерській РДА ордер на ім'я ОСОБА_1,який передала керівництву Управління.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2суд першої інстанції виходив з того, що позивач та члени його сім‛ї на законних підставах вселились та займають службове житлове приміщення, а саме на підставі ордеру №382 на службову однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, виданого 01.08.2014 року на ім'я ОСОБА_1, але ордер на право вселення позивача у службове приміщення безпідставно, у зв'язку з неправомірними діями відповідача ОСОБА_13 державної охорони України, не було йому вручено.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що ордер ОСОБА_1 не видався,а у зв‛язку з його звільненням рішення про надання йому квартири скасовано не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи були предметом дослідження суду першої інстанції,яким суд надав належну оцінку, з якою колегія судів погоджується.

Судом першої інстанції на підставі доказів,який надано належну оцінку достовірно встановлено законність виділення ОСОБА_1 службової квартири та наявність ордеру на його ім‛я на родину з чотирьох осіб,а також факт не вручення ордеру йому в результаті неправомірного утримання відповідачем ордеру.

Колегія суддів погоджується також з позицією позивачів,про те, що діями відповідачів порушено вимоги п. 22 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988р., відповідно до якого ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред'являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера.

Відповідно до п.21 вищевказаного положення ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення та дійсний протягом 30 днів.

22.08.2014р. позивачі фактично вселились у квартиру всією родиною у складі чотирьох осіб, що підтверджується актом обстеження житлових умов, мають ключі від вхідних дверей та ввезли до квартири свої особисті речі.

Підставою для вселення відповідачів є ордер № 012863, виписаний на ім'я позивача ОСОБА_1 згідно розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2014р. № 382, який незаконно утримувався співробітниками УДО України.

Враховуючи протиправний характер дій співробітників Управління державної охорони,чисельні звернення ОСОБА_1 з приводу порушення його та членів його сім‛ї житлових прав до керівництва Управління, Печерської районної у м. Києві державної адміністрації і навіть до правоохоронних органів, колегія суддів вважає,що останнім вірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав, саме шляхом звернення до суду з позовом про визнання права користування за ним та членами його сім'ї квартирою,яка виділена їм у відповідності до вимог закону і в яку вони поселились та проживають в ній на відповідній правовій підставі.

Таким чином, ці та інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати,що судом допущено порушення матеріального та процесуального права,які призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору, з огляду на що та відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління державної охорони України відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді