Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/131/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними, визнання права власності на частину майна в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом частково недійсними, визнання права власності на частину майна в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначав, що в 2014 році в провадженні Ружинського районного суду Житомирської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 про виселення його та членів його сім'ї з житлового будинку АДРЕСА_1, без надання іншого житла. В ході розгляду справи йому стало відомо, що ОСОБА_3 набула права власності після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадковий житловий будинок АДРЕСА_1 та земельні ділянки. Спадщину відповідачка набула у власність як спадкоємець першої черги, що прийняла спадщину шляхом спільного проживання з спадкодавцем. Позивач вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом видані на майно ОСОБА_4 є недійсними, оскільки видані в порушення його права на спадкування. Враховуючи вищевикладене, просив визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28.10.2010 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 19876, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2, 2648 га, яка розташована на території Ружинської селищної ради Ружинського району Житомирської обл., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - недійсним в 1/2 його частині. Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1500 га., розташовану по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку - недійсним в 1/2 його частині. Визнати свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011р. в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1531 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для ведення особистого господарства - недійсним в 1/2 його частині. Визнати за ним, право власності на спадкове майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,2648га, яка розташована на території Ружинської селищної ради Ружинського району Житомирської обл., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку;

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1531 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для ведення особистого господарства.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28.10.2010 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 19876, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2, 2648 га, яка розташована на території Ружинської селищної ради Ружииського району Житомирської обл., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - недійсним в 1/2 його частині. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку - недійсним в 1/4 його частині. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1531 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для ведення особистого господарства - недійсним в 1/2 його частині. Визнано за ОСОБА_2, право власності на спадкове майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,2648 га, яка розташована на території Ружинської селищної ради Ружинського району Житомирської обл., призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку;

- на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1531 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для ведення особистого господарства. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку - недійсним в 1/4 його частині, а також визнання за ним право власності на спадкове майно ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В іншій частині судове рішення ніким не оскаржується, тому на предмет законності та обґрунтованості судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який перебував у шлюбі з ОСОБА_3 У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_2

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, яка призначена для обслуговування житлового будинку.

Матеріалами справи підтверджено, що сторони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, у порядку визначеному ЦК України.

Спірна земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 виданого Ружинською селищною радою 04 квітня 2006 року.

Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_4 згідно рішення Ружинської селищної ради за №188 від 26.10.2006 року.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 1 ст.81 ЗК України громадяни України можуть набувати право власності на земельну ділянку шляхом приватизації за умови наявності підстав набуття права на землю, передбачених ст.116 ЗК України.

Таким чином, громадянин одержує у власність частку із земельного фонду, а тому земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю.

Законом України від 11.01.2011 року №2913-VІ «Про внесення змін до ст.61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08.02.2011 року, статтю 61 СК України доповноено ч.5 якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з пожружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Проте за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітян 2007 року №7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Частина 5 ст.61 СК України втратила чинність 12 червня 2012 року.

Враховучи те, що спірна земельна ділянка, була одержана ОСОБА_4 у власність на підставі ст.ст.81,116 ЗК України, шляхом приватизації у шлюбі, але до 08.02.2011 року, а тому вона є особистою власністю ОСОБА_4, а не спільною власністю подружжя, як вважав суд першої інстанції.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так, 18 серпня 2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_4, на земельну ділянку площе 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, яка призначена для обслуговування житлового будинку.

Згідно з ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Вирішуючи спір суд першої інстанції залишив поза увагою вищевказані обставини та норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в ? частині та визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину спірної земельної ділянки.

Оскільки, земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована по АДРЕСА_1, є особистою власністю ОСОБА_4, частки сторін у спадковому майні після смерті останнього є рівними, а тому до позивача переходить право на спадкування ? частини спірної земельної ділянки.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення вимог ОСОБА_2 В іншій частині судове рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309,314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2015 року в частині часткового задоволення вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку та визнання права власності на 1/4 частину земельної ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним в ? частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.08.2011 року в.о. державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори, реєстраційний №3-641, ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1500 га, яка розташована по АДРЕСА_1, призначена для обслуговування житлового будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді