АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2390/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43,44 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Свириденка В.М. на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування м. Черкаси, про виселення з жилого приміщення , -

в с т а н о в и л а :
У квітні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що житлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква та використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

Громадянка ОСОБА_4 з 01 березня 2006 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте на даний час не має відношення до Збройних Сил України, що підтверджується актом перевірки за адресою АДРЕСА_1 від 23 лютого 2015 року Військової служби правопорядку.

У відповідності до ст. 132 Житлового кодексу Української РСР, п. 40 Примірного положення про гуртожитки, п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ОСОБА_4 підлягає виселенню з гуртожитку, з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, ОСОБА_4 тривалий час безпідставно утримує житлову площу за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим позивач просив суд ухвалити рішення про виселення ОСОБА_1 та членів її сім`ї: дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлового приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Свириденко В.М., посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 , починаючи з 06 червня 2000 року по 30 жовтня 2013 року працювала в КЕВ у м. Черкаси та звільнена у зв`язку з ліквідацією останнього, тому вона не підлягає виселенню із спірного жилого приміщення без надання іншого помешкання. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які заселені у спірне жиле приміщення згідно з вимогами чинного законодавства, являються членами сім`ї ОСОБА_3 і відповідно можуть проживати в житловому приміщенні, яким користується ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Позивач у позовній заяві вказував, що ОСОБА_4 на даний час не має відношення до Збройних Сил України, проте відповідно до ордера № 24 від 09 лютого 2006 року проживає у кімнаті № 18.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 роз`яснив, що, вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з`ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Житлове законодавство України розрізняє право користування службовим жилим приміщенням та право користування жилим приміщенням у гуртожитку.

Так, згідно ст. 122 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Пунктом 14 Положення вказано, що 14. вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера.

Як видно з витягу з протоколу № 10 від 26 серпня 2004 року засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 комісія вирішила надати ОСОБА_1 кімнату АДРЕСА_3 . (а.с. 27)

Право на вселення у вказану кімнату в гуртожитку, площею 20 кв.м., у ОСОБА_1 разом із дочкою ОСОБА_2 , 2000 року народження, виникло на підставі ордеру № 24 від 09 лютого 2006 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , виданого Черкаським КЕВ Міністерства оборони України (а.с. 5) в гуртожитку сімейних офіцерів (а.с. 32).

Згідно довідки КЕВ м. Біла Церква № 59 від 22 квітня 2015 року ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у АДРЕСА_2 , площею 26, 34 кв.м. з 01 березня 2006 року разом із своєю донькою.

Будь-яких належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із ЗС України чи проходження нею військової служби матеріали справи не містять, що виключає можливість надання останній ордеру на кімнату як на службове жиле приміщення.

Таким чином, слід зауважити, що закріплені у ст. 125 та ч. 3 ст.132 ЖК Української РСР гарантії не можуть бути застосовані при вирішенні спору про виселення з гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах.

Установивши, що ОСОБА_1 та її неповнолітній дочці, як члену сім`ї, було видано ордер на заняття спірного приміщення, вселення відповідачки з дочкою до гуртожитку було проведено з відома адміністрації позивача на підставі ордеру, його не було визнано недійсним у встановленому законом порядку, доводи позивача про незаконність її проживання у гуртожитку та необхідність її виселення на підставі ст. 132 ЖК є безпідставними та не грунтуються на вимогах закону.

Зі змісту довідки № 59 вбачається, що ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 , зареєстрована за вказаною адресою з 18 червня 2010 року, як член сім`ї дочки. (а.с. 6)

Згідно ст. 125 ЖК, до осіб, яких не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення відносяться: ч. 2 - особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; ч. 4 - особи, звільнені у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Перевіряючи доводи позивача в частині виселення ОСОБА_3 , суд вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги в цій частин також не підлягають до задоволення, оскільки остання більше 10 років перебувала в трудових відносинах із КЕВ м. Черкаси та звільнена у зв`язку із ліквідацією останнього, що виключає можливість її виселення на підставі ст. 132 ЖК із займаного приміщення без надання іншого житла.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква Свириденка В.М відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :