Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 26 серпня 1994 року вона була вселена в будинок по

АДРЕСА_1.

Починаючи з жовтня 1994 року, позивачка постійно проживала у вказаному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 її син - ОСОБА_7 помер.

25 квітня 2012 року, як спадкоємець за законом, ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину спадкового майна, яке 14 травня 2012 року було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно і яке на даний час не відмінене і не визнане недійсним. Всі спадкоємці за законом визнавали її право на 1/4 частину спадкового майна, яке залишилось після смерті сина, а тому за їх взаємною згодою та на її прохання, Жашківська міська рада рішенням від 19 грудня 2012 року надала їм дозвіл на реконструкцію житлового будинку на дві квартири з наступним присвоєнням окремої адреси.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області

від 12 лютого 2014 року за ОСОБА_3 визнано право власності на

Ѕ частину вищевказаного будинку.

Оскільки позивачка фактично протягом 20 років добросовісно, відкрито та безперервно володіла двома кімнатами, розмір яких 8,3 кв. м та 12,0 кв. м, позначені на плані літерами 1,5 та 1,6 та знаходять у будинку по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на дві зазначені кімнати.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області

від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року, у задоволенні позову

ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позову, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для визнання права власності за набувальною давністю відповідно до вимог

ст. 344 ЦК України.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю, за касаційною скаргою на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 10 лютого 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська