Справа № 0417/9720/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просить суд розподілити між ним та відповідачкою спільне сумісне майно таким чином: визнати за ним право власності на спільний автомобіль НОМЕР_1, зобовязавши його сплатити на користь відповідачки ? частку вартості автомобіля (37560,40 грн.); зобовязати відповідача виплатити на його користь 1/3 вартості квартири (168236,00 грн.), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 71/59, та визнати за ОСОБА_2 права власності на цю 1/3 частину квартири.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що у вересні 1986 року він уклав із відповідачкою шлюб.

З часом спільне життя із ОСОБА_2 не склалося, їхні відносини почали псуватися, між ними виникали постійні сварки, вони не могли дійти спільної думки щодо вирішення важливих сімейних питань.

29 квітня 2011 року Індустріальним ВРАЦС їхній з відповідачкою шлюб був розірваний та з того часу вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть.

В період шлюбу та до фактичного припинення шлюбних відносин їхньою родиною була набута квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 71/59.

Квартира була приватизована на трьох членів їхньої сім'ї: на нього, відповідачку та їхню доньку ОСОБА_3, по 1/3 частині кожному.

За викладених обставин він вважає, що відповідачка повинна компенсувати йому вартість 1/3 частини квартири, оскільки після розірвання шлюбу він не може проживати із нею в спірній квартирі.

Також в період шлюбу вони придбали автомобіль «MAZDA 6». Він вважає, що повинен компенсувати відповідачці ? вартості вказаного автомобіля, а сам автомобіль залишити за собою.

Відповідач не погодилася із первісним позовом позивача, надала до суду письмові заперечення, а також предявила зустрічний позов, який пізніше поданою письмовою заявою просила залишити без розгляду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили пред'явлену позовну заяву задовольнити. Позивач просив стягнути з відповідачки компенсацію вартості 1/3 частини квартири та 1/2 частини вартості автомобіля. Зауважив на тому, що вказане майно залишилося у відповідача, остання ним користується та у добровільному порядку вирішити спір про розподіл спільного сумісного майна вони не мають можливості.

Відповідач та її представник проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити у повному обсязі. В обґрунтування позиції посилалися на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 1986 року по 29 квітня 2011 року (т.1, а.с. 7, 82).

29 квітня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, у якому перебували сторони, та про що було вчинено актовий запис за № 83 в Книзі реєстрації розірвань шлюбів (т.1, а.с. 7-9).

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їхній доньці ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказане майно їхньою родиною було набуте на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а свідоцтво про право власності на житло видане згідно з розпорядженням (наказом) від 04 січня 1996 року № 3/15-96 (т.1, а.с. 10).

Спірна квартира має 57,7 кв. загальної площі усіх приміщень, з яких загальна - 54,9 кв.м., житлова - 31,6 кв.м., допоміжна 23,3 кв.м., та площа літніх приміщень 2,8 кв.м. (т.1, а.с. 43). Квартира розташована на 9 поверсі 16 поверхового будинку та має дві житлові кімнати 15,6 кв.м., і 16,0 кв.м.

Станом на 30 липня 2012 року ринкова вартість спірної квартири складає 359997,00 грн., що розрахована оцінювачем ОСОБА_4 (каліф. свідоцтво оцінювача МФ № 5168 від 23.06.2007 року) (т.1, а.с. 24). За проведення цієї оцінки квартири позивачем сплачено 500,00 грн.

Згідно з висновком № 1206/1207-14 судової будівельно-технічної експертизи (т.2, а.с. 57) ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 на час оцінки становить 504707,00 грн., вартість 1/3 частини 168236,00 грн.

Виділення в натурі 1/3 частини зазначеної квартири з технічної точки зору неможливе. Вартість експертизи склала 2361,60 грн.

Окрім квартири, під час шлюбу сторони набули у власність автомобіль «Mazda 6», 2006 року випуску, н/з НОМЕР_2, право власності на який було зареєстровано за відповідачкою та про що було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА № 277847.

Автомобіль було придбано за 138 300,00 грн. на підставі укладеного між відповідачкою та ТОВ «Сервіс-Центр «Альфа» договору купівлі-продажу № 234 від 19 травня 2006 року (т.1, а.с. 12, т.2, а.с., 35, 36).

Право власності на спірний автомобіль зареєстровано у Державтоінспекції за відповідачкою (т.2, а.с. 39).

Станом на 30 липня 2012 року ринкова вартість спірного автомобіля складає 93523,00 грн., що розрахована оцінювачем ОСОБА_4 (каліф. свідоцтво оцінювача МФ № 5168 від 23.06.2007 року) (т.1, а.с. 50). За проведення цієї оцінки автомобіля позивачем сплачено 250,00 грн.

Згідно з висновком № 2800-13 від 21.11.2013 року експертного дослідження автотоварознавця по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу (т.2, а.с. 41), вартість спірного автомобіля «Mazda 6», 2006 року випуску, н/з НОМЕР_2 становить 75120,79 грн.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 показали, що сторони довготривалий час мешкали однією сім'єю у спірній квартирі, допоки відносини поміж ними не погіршилися. Відповідачка на час придбання спірного автомобіля не мала достатніх коштів та була вимушена позичати гроші у борг.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22-24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007р.), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ч. 1 ст. 71 СК України, майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За встановлених в судовому засіданні обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи, що поділ у натурі спільного майна (квартири та автомобіля) з технічної точки зору є неможливим, суд вважає можливим поділити майно сторін, що було набуте ними за час шлюбу шляхом визнання за позивачем права власності на спільний автомобіль НОМЕР_1, за умови сплати на користь відповідачки ? частки вартості автомобіля (37 560, 40 грн.). Також суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1/3 частину вартості спірної квартири (168236,00 грн.), що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, 71/59, та визнати за ОСОБА_2 права власності на цю 1/3 частину квартири (загалом на 2/3).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль НОМЕР_1, в цілому, стягнувши із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частку його вартості 37560 (тридцять сім тисяч пятсот шістдесят) грн. 40 коп., та припинивши їхнє право спільної сумісної власності на цей автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/3 частки спільної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, в розмірі 168236 (сто шістдесят вісім тисяч двісті тридцять шість) грн. 00 коп.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку квартири № 59 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, буд. 71, визнавши право власності на неї за ОСОБА_2.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 2/3 частини квартири № 59 за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Миру, буд. 71.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 444,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1613,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частину вартості судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1180,80 грн.

Вжиті судом заходи забезпечення позову скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук