АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/4966/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - КлочкоІ.В.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року по справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановила:

У грудні 2014 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштів в розмірі 826 грн. 62 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, начальник Управління ПФУ в Деснянському районі м. Києва - Дудич І.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Вказував, що суд першої інстанції неналежним чином застосував положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті пенсії, зокрема, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Оскільки зайва виплата управлінням проведена відповідачу не добровільно, а на підставі рішення суду про зобов'язання проводити цю виплату, яке в подальшому було скасоване судом апеляційної інстанції, тому вказана сума підлягає поверненню.

В судове засідання представник апелянта не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва позовні вимоги обґрунтовував тим, що на обліку в УПФ України в Деснянському районі м. Києва перебуває відповідач ОСОБА_3, який отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». У зв'язку з незгодою відповідача з перерахунком пенсії, останнім було подано адміністративний позов до Деснянського районного суду м. Києва, за результатом розгляду якого його позов було задоволено, однак судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні його позову.

При інвентаризації пенсійних справ в Управлінні було виявлено відсутність рішення апеляційної інстанції в справах, по яким було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду про зобов'язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно з ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач не повідомив управління про рішення суду апеляційної інстанції, в результаті чого виникла переплата пенсії у розмірі 826 грн. 62 коп. Оскільки відповідач отримував пенсію за рішенням суду першої інстанції, яке в подальшому було скасовано, позивач просив стягнути з відповідача зайво виплачені кошти.

Судом першої інстанції встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2011 року про зобов'язання Управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника заробітної плати в середньому на одну особу в цілому по Україні за календарний рік, що визначався згідно зі ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому судом встановлено, що виплати ОСОБА_3 проводилися до набрання судовим рішенням законної сили.

Копія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2013 року, якою була скасована постанова Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2011 року, отримана відповідачем не була, тоді як саме Управлінням ПФУ у Деснянському районі м. Києва подавалась апеляційна скарга на рішення суду. За таких обставин суд першої інстанції вважав, що вини відповідача в ненаданні копії ухвали до Управління - немає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача у встановленому законом порядку не доведено рахункову помилку, яка відбулася з причин відсутності постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2013 року, внаслідок чого відповідачу було надмірно виплачені кошти, а також не доведено, що зайва виплата проведена внаслідок зловживань з боку відповідача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Таким чином, без підтвердження фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинен довести позивач, посилання представника УПФУ в Деснянському районі м. Києва про наявність підстав, передбачених ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», для стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що пенсія виплачувалась відповідачу не добровільно, а на підставі рішення суду , тому відсутні підстави для застосування ст. 1215 ЦК України, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду про скасування постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.10.2011 року була прийнята 24 травня 2013 року за апеляційною скаргою Управління, а переплата пенсії, згідно з довідкою позивача за № 1070, виникла за період з 08.04.2014 року по 31.05.2014 року (тобто через один рік).

При цьому матеріали справи не містять обґрунтованих розрахунків, з яких можливо дійти висновку, що кошти у розмірі 826 грн. 62 коп. становлять саме різницю між розміром пенсії, яка виплачувалась позивачу на підставі судового рішення, яке не набуло законної сили, та пенсії, яка була перерахована у зв'язку зі скасуванням зазначеного рішення. За таких обставин відсутні підстави вважати, що вказана виплата проведена не добровільно.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів в сумі 826 грн.62 коп., які є пенсійною виплатою, як і не встановлено наявності рахункової помилки, то відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає. Тому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не містять обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду в оскаржуваному рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: