Провадження № 2/369/4765/15
У Х В А Л А

іменем україни

29 жовтня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив з метою недопущення відчуження спільного майна подружжя накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1, заборонити ОСОБА_2 та іншим особам відчужувати вказану квартиру.

У судовому засіданні позивач та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, в даному випадку є предметом спору, а також, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за можливе накласти арешт та заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Накласти заборону на відчуження і обтяження на квартиру АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_2.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук