АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/905/2015 Головуючий в І інстанції Мусулевський Я.А.
Категорія 27 Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.
Суддів:Прокопчук Л.П.
Семиженка Г.В.
При секретарі:Яковенку І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6, на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 січня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

30.07.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі по справі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 07.05.2008 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за умови сплати відповідачем 24% річних за користування грошовими коштами на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення коштів, що відповідає строку дії картки.

Оскільки позичальник порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, станом на 13.07.2014 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 13915,34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1527,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 7153,64 грн., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 4095,00 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 638,83 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 січня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнено з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 1527,87 грн., заборгованість по відсотками за користування кредитом у розмірі 7153,64 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 4095,00 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 638,83 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_6, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити за пропуском строків позовної давності, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала з підстав викладених у ній, просить рішення суду скасувати як незаконне.

Представник банку Кобзар Ю.Б. апеляційну скаргу не визнала, просить її відхилити як безпідставну.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позову та наявності передбачених ст. ст. 526, 625,1048, 1049, 1050 ЦК України підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості, яка утворилася у зв'язку з невиконанням ним належним чином взятих за кредитним договором зобов'язань.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07.05.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кошти в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умови сплати 24% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач посилається на те, щовідповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

В порушення умов укладеного між сторонами договору відповідач своїх зобов'язань за цим договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 13.07.2014 року становить13915,34 грн. та складається із заборгованості за кредитом у сумі 1527,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 7153,64 грн., заборгованості по пені та комісії за користування кредитом в сумі 4095,00 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 638,83 грн.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до пп. 3.1.1, 3.1.3 пункту 3 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Водночас, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, представник позивача належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем платіжної картки не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду.

Надана представником позивача суду апеляційної інстанції інформація про випуск на ім'я ОСОБА_6 платіжної картки з терміном дії до травня 2012 року не може бути прийнята до уваги колегією суддів, оскільки докази на підтвердження отримання позичальником такої платіжної картки в матеріалах справи відсутні, при цьому відповідач факт отримання вказаної картки заперечує, в той час, як відповідно до п.2.1 Правил користування платіжною карткою при отриманні картки держатель картки зобов'язаний негайно поставити підпис у відповідному полі картки в присутності працівника банку.

У поданих на позовну заяву письмових запереченнях представник відповідача посилається на позовну давність, яку просить застосувати у цьому спорі.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає, крім загальної позовної давності тривалістю в три роки також спеціальну позовну давність.

Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена ч.2 ст.258 ЦК України, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи умови договору, зміст правових норм та зважаючи на те, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитом згідно розрахунку заборгованості був внесений по комісії у січні 2011 року, а по процентах у квітні 2011 року, приймаючи до уваги клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, а також той факт, що кошти в рахунок погашення заборгованості вносилися не позичальником, а банком списувалися з іншого рахунку ОСОБА_6, колегія суддів вважає необхідним застосувати встановлену ст.257 ЦК України загальну позовну даність у три роки та ч.2 ст.258 ЦК спеціальну позовну давність в один рік щодо пені та комісії, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19.03.2014 року у справі №6-14цс14, згідно з якою відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, як незаконне та необґрунтоване, відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, ст.256,261,267,1050 ЦК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м .Херсона від 27 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді