Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білоцерківська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 15.12.2014 року мотивуючи тим, що згідно договору дарування частки житлового будинку від 18.05.2007 року йому належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстровано в Білоцерківському БТІ 11.06.2007 року, в реєстрову книгу № 112 за № 12802. Власником іншої 1/2 частини зазначеного житлового будинку являється відповідач ОСОБА_2. Земельна ділянка відведена під будинок становить 756 кв.м., вона не поділена між співвласниками будинку для користування в зв'язку з чим виник спір. Відповідач систематично порушує його право на користування земельною ділянкою, прилеглою до його частини будинку, умисно позбавляє проходу під вікнами та займає більшу площу земельної ділянки ніж він. Позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 виділивши йому частину земельної ділянки за І варіантом експертизи, обгунтовуючи тим, що своєю частиною будинку користується відповідно до визначеного порядку зазначеного в будинковій книзі та відповідно до якого користувалась його мати. На земельну ділянку договір оренди не встановлювався, а площа земельної ділянки 756 к.в.м. закріплена за будинком відповідно д рішення Білоцерківської міської ради.

Представник позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що спочатку розмір земельної ділянки був 744 кв.м., потім 756 кв.м., а після проведення експертизи з'ясувалось, що розмір земельної ділянки 763,4 кв.м., однак визначити де відбулось зміщення розмірів неможливо. Експертиза проведена по фактичному користуванню на підставі правовстановлюючих документів з врахуванням ідеальних часток сторін, які відповідають реальним. Відповідно до технічного паспорту житлові приміщення будинку виділені в окремі квартири. Позивач користується своєю частиною земельної ділянки на тій підставі, що ця земельна ділянка знаходиться під будинком та потрібна для його обслуговування.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та підтримала думку свого представника.

Представник відповідача, адвокат за договором, Шевчук Юрій Іванович в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що рішенням Білоцерківської міської ради ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка розміром 744 кв.м., з яких 600 кв.м. - рішенням № 431 від 25.12.1990 року та 144 кв.м. - рішенням № 316 від 25.10.1994 року, потім ця земельна ділянка була збільшена до 756 кв.м., що закріплено рішенням органу місцевого самоврядування. Згідно висновку експертизи для розрахунків взятий розмір земельної ділянки площею 763,4 кв.м., яка фактично знаходиться у користуванні сторін, однак експертом врахована площа земельної ділянки за відсутністю правовстановлюючих документів про надання земельної ділянки позивачу. Згідно схеми № 4 експертом враховано 24 кв.м. земля, яка виходить за межі червоної лінії, а саме землі загального користування ( частина вулиці). Згідно ст. 83 ЗК України, землі комунальної власності не можуть передаватись в користування, оскільки вони є власністю місцевої громади. Відповідно до ст125 ЗК України порядок користування виникає після одержання документу про надання такого права, а позивач не набув його у визначеному законодавством порядку, адже передчасно звернувся до суду з даним позовом. Будинок не розділений в натурі між сторонами, вони не є власниками відповідних частин будинку, а є лише власниками ідеальних часток по 1/2 кожен, при цьому ідеальні долі не відповідають реальним. Фактично у відповідача більша частина ніж у позивача. Позивач набув право власності на частину домоволодіння, а не на частину земельної ділянки, право користування земельною ділянкою не було оформлено договором оренди ні в його матері , ні в нього. Визначення порядку користування земельною ділянкою між сторонами можливий лише після розподілу будинку в натурі та отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1, колишня АДРЕСА_1 ( а.с.78-97), ОСОБА_2 на підставі договору від 05.04.1991 року було надано в безстрокове користування земельну ділянку для будівництва житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, площею 600 кв.м. та відповідно до рішення № 431 від 25.12.1990 року яким, було виділено дану земельну ділянку за рахунок лишків земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 під будівництво індивідуального одноквартирного житлового будинку, склад сім'ї 1 чол., побудувати сарай - літню кухню розміром 7,0х4,0 м.

На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів № 314 від 25.10.1994 року ( а.с.87), ОСОБА_2, яка проживає по АДРЕСА_1 сім'я 1 чоловік, було внесено зміни в правові документи на побудовані споруди, а саме збільшений в розмірах двоповерховий жилий будинок площею забудови 105,9 к.в.м, загальною площею 349,4 кв.м. з підвалом 105,9 кв.м., жилою площею 109,5 кв.м., підвал площею забудови 137,1 кв.м., сарай площею забудови 26,9 кв.м. враховуючи прохання домовласника про відчуження половини будинку брату ОСОБА_6, сім'я 4 чоловіки.

На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів № 316 від 25.10.1994 року ( а.с.88), вилучену із домоволодіння АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 144 кв.м. було приєднано до земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, на що була згода власника домоволодіння АДРЕСА_2. Після чого площа земельних ділянок становить АДРЕСА_1 - 744 кв.м., а АДРЕСА_2 - 1000 кв.м., 1822 кв.м. надано в тимчасове користування строком на один рік.

26.12.1994 року відповідач отримала свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради від 26.12.1994 року, зареєстроване в БТІ за № 12802 в книзі 112 ( а.с.91).

На підставі договору дарування від 21.02.1995 року ( а.с.92), ОСОБА_2 подарувала 1/2 частину житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель і споруд АДРЕСА_1 ОСОБА_6.

23.10.2006 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 5- 3359, 1/2 частина житлового будинку з частиною господарських та побутових будівель і споруд АДРЕСА_1 що належала ОСОБА_6 перейшла у власність його дружини ОСОБА_7, яка зареєструвала право власності в Білоцерківському БТІ 08.01.2007 року, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а.с.94).

В подальшому ОСОБА_7 подарувала вказану частину будинку ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування частки житлового будинку від 18.05.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2007 року ( а.с.96,97),

Отже, позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності, по 1/2 частині, житловий будинок АДРЕСА_1.

Однак даний будинок не поділений в натурі між співвласниками, а лише, згідно технічного паспорту на вказаний будинок ( а.с.8-12,128-132) та показів сторін, між ними фактично встановлений порядок користування житловим будинком та господарськими будівлями таким чином: позивач фактично користується приміщеннями житлового будинку: І поверх: 1-1 - площею 2,6 кв.м., 1-2 площею 11,9 кв.м., 1-3 площею 12,4 кв.м., 1-4 площею 20,7 кв.м., 1-5 площею 4,3 кв.м., 1-6 площею 1,1 кв.м., лоджія 6,8 кв.м.; ІІ поверх: 1-13 площею 27,1 кв.м, 1-14 площею 24,7 кв.м., лоджія 6,8 кв.м.; підвал: 2-І площею 23,4 кв.м., 2-ІІ площею 26,7 кв.м. та господарськими будівлями: 1/2 частина сараю «Б» та вбиральня «В», а відповідач фактично користується приміщеннями І поверх:1- 9 площею 14,4 кв.м., 1-8 площею 9,8 кв.м., 1-12 площею 23,6 кв.м., 1-7 площею 1,7 кв.м., 1-10 площею 1,2 кв.м., 1-11 площею 2,8 кв.м., лоджія 5,5 кв.м.; ІІ поверх: 1-16 площею 17,8 кв.м., 1015 площею 14,7 кв.м., 1-17 площею 22,7 кв.м., лоджія 7,3 кв.м.; підвал: прибудова літ «а-3» площею 39,9 кв.м., 1-ІІІ площею 27,9 кв.м., 1 - ІV площею 10,5 кв.м., 1- V площею 17,4 кв.м. та господарськими будівлями: 1/2 частина сараю «Б».

Також, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка за адресою: Київська область, АДРЕСА_1 не була виділена в натурі, а в матеріалах справи містяться суперечливі докази щодо розміру земельної ділянки.

Так, згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів № 316 від 25.10.1994 року за вказаним домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 744 кв.м. , а згідно витягу з рішення Білоцерківської міської ради № 1219-60-VІ від 19.06.2014 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква в розмірі 756 кв.м., при цьому в матеріалах справи відсутні докази щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача, а згідно висновку експертизи фактична загальна площа досліджуваної земельної ділянки складає 763,4 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст.120 Земельного Кодексу України ( станом на момент укладення договору дарування частки житлового будинку від 18.05.2007 року, на підставі якого позивач набув право власності на частину домоволодіння), при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Однак, до суду не надано доказів щодо укладених цивільно-правових угод чи договору оренди на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.

З матеріалів експертизи вбачається, що при визначенні варіантів розподілу земельної ділянки було включено частину земель загального користування, якою фактично користуються сторони, що позначено на схемах червоною лінією ( а.с.115,116), однак до суду не надано правовстановлюючого документу про надання Білоцерківською міською радою даної частини земельної ділянки в користування.

А відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України ( станом на час розгляду справи) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 7 Перехідних положень ЗК України, громадяни, що одержали у тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Як зазначено вище в рішенні за домоволодінням була закріплена земельна ділянка площею 744 кв.м., а решта була надана в тимчасове користування строком на один рік.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Крім того, відповідно до п. 25 зазначеної Постанови, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд, зокрема: у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою співвласників житлового будинку: документи про надання її для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; план земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючі документи на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників; угоду чи рішення суду про поділ будинку в натурі або визначення порядку користування ним і угоду про порядок користування земельною ділянкою, якщо вона мала місце.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні як докази виділу земельної ділянки сторонам або попереднім власникам домоволодіння, так і виділу її в натурі на місцевості, та докази, що підтверджують право сторін на земельну ділянку в конкретних межах та конкретної конфігурації, а експертом при визначенні варіантів розподілу земельної ділянки не враховано правомірність користування сторонами земельною ділянкою існуючої площі та конфігурації.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки визначення порядку користування земельною ділянкою без врахування зазначених в рішенні обставин не ґрунтується на законі та є неможливим.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, оскільки в позові відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 83,116,120,125 Земельного кодексу України, ст.377 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3,10, 11, 57, 60, 88,169, 212 - 215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білоцерківська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко