Справа № 344/408/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2257/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю представників:апелянта-ОСОБА_6, відповідача-Євчук М.В.,третьої особи1-Кендиша В.Ф., третьої особи3-ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 про захист цивільних прав, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ВДВС Івано-Франківського МУЮ, третя особа без самостійних вимог ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про реалізацію іпотечного майна, скасування заявки на реалізацію іпотечного майна, визнання дій державного виконавця щодо укладення договору на реалізацію іпотечного майна незаконними, зобов'язання повернути власність позивача- нежитлове підвальне приміщення, стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 10.03.2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд розглянув справу без його участі, про час розгляду справи він не був належно повідомлений,тим самим позбавив його права змінити предмет позову, адже в суді йому стало відомо про наявність протоколу торгів №36905 про проведення електронних торгів, які відбулися 12.01.2015 р. з реалізації іпотечного майна - нежитлових підвальних приміщень загальною площею 146 м.кв. в АДРЕСА_1, які належать на праві власності мені - ОСОБА_2, реєстраційний номер лота 28886, переможцем торгів визначено учасника ОСОБА_4

Так, 15.09.2014 р. ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції було подано заявку на реалізацію описаного та арештованого майна по ВП №41883096 відкритого 04.02.2014 р. (акт опису й арешту майна від 11.03.2014р., яке прийнято на зберігання ОСОБА_2, а саме нежитлові підвальні приміщення заг.площею 146 м.кв. в АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_2 вартістю 1 109 048 грн.

ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було організовано 20.10.2014 року електронні торги з реалізації предмета іпотеки нежитлові підвальні приміщення заг.площею 146 м.кв. в АДРЕСА_1, які належать на праві власності ОСОБА_2, вартістю 1 109 048 грн., реєстраційний номер лота 6673. Проте, такі торги вважаються такими, що не відбулися, тому 28.11.2014 р. було проведено переоцінку майна.

Апелянт також вказує, що відповідно ч.2 ст. 5.1.3. Інструкції про проведення виконавчих дій, у разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів не вказано певного номера рахунку, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності в боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець не пізніше місячного строку з дня відкриття виконавчого провадження зобов'язаний винести постанову про звернення стягнення на майно боржника, яку не пізніше трьох днів надсилає сторонам. Вказані приписи державним виконавцем не виконано.

На думку апелянта державним виконавцем не дотримано вимог вищезазначеної інструкції, участі у винесенні акта опису та арешту майна він не приймав, жодним чином не уповноважував представника. Крім того, про призначення експерта, час та результати проведеної оцінки йому нічого не було відомо. Висновок експерта про вартість описаного і арештованого майна ним не одержано. Державним виконавцем позбавлено його права подачі заперечень як сторони виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна. Також не відповідає вимогам інструкції і заявка на реалізацію описаного й арештованого майна державним виконавцем від 15 вересня 2014 року за №02-19/в-6/28044.

Апелянт також зазначає, що відповідно ст.5 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про іпотеку». Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна. Належних та допустимих доказів письмового повідомлення його, як особу що має зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна суду на його клопотання організатором торгів не надано, ним таке повідомлення, з інформацією, яка передбачена Тимчасовим порядком не отримувалось.

Крім того, судом не враховано, що реалізація майна з електронних торгів конкретно суперечить ст. 57, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження», в частині реалізації майна, на яке звернено стягнення шляхом його продажу на прилюдних торгах і аукціонах або на комісійних умовах, арешт і вилучення майна боржника, звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи, тобто реалізація арештованого майна на електронних торгах не передбачена, а Законом визначено способи його реалізації.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просила про їх задоволення.

Представники відповідача та третьої особи доводи апеляційної скарги заперечили, вважають її безпідставною, а рішення суду законним та обгрунтованим, яке просили залишити в силі.

Інші сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача не було порушене, оскільки дії відповідача не суперечать вимогам чинного законодавства.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, щодо порушень норм процесульного права колегією суддів встановлено, що позивач по справі після 18.05.2014 року в наступні чотири засідання не з'являвся, хоча належним чином був повідомлений про час й місце розгляду справи й такі обставини виключали процесуальні порушення з боку суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 та не позбавляло ніяким чином останнього на зміну предмету позову протягом тривалого його розгляду.

Крім цього позивачем не наведено доказів неналежної оцінки судом матеріалів виконавчого провадження про стягнення грошових коштів.

В частині порушень норм матеріального права слід зазначити таке.

Із-за відсутності коштів у боржника, що підтверджується постановою про арешт коштів боржника, відповіддю стягувача про відсутність коштів на рахунках боржника, інших органів на запити про відсутність іншого майна, відповідач здійснив опис й арешт спірного майна, його оцінку, про що повідомив боржника рекомендованим листом за місцем його офіційної реєстрації за місцем проживання, зазначеного в адресній довідці довідкового підрозділу. Даних про зміну місця проживання ОСОБА_2 не подавав. Як вбачається з матеріалів справи й виконавчого провадження зокрема, такі дії державного виконавця не оскаржувалися, як і не подавалася рецензія боржника на оцінку майна.

Наявні в справі повідомлення про проведення електронних торгів, ОСОБА_2 про переоцінку арештованого майна після проведення прилюдних торгів від 20.10.2014 року, які не відбулися із-за відсутності цінових пропозицій доводять їх належність та допустимість як доказів по справі та відсутність порушень норм матеріального права на які посилався апелянт.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд повно з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам та постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта