Справа № 344/8072/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2334/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Максюта І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом представника ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом та просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 51 312 гривень.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2013 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання двох повнолітніх дітей щомісячно по 400 гривень до закінчення навчання. Стягнення розпочато з 18 червня 2013 року. Незважаючи на свій обов'язок сплачувати аліменти відповідач фактично з моменту ухвалення рішення не здійснив жодної оплати, що підтверджується довідкою - розрахунком ВДВС Івано-Франківського МУЮ, згідно якої заборгованість складає 16 000 гривень. У зв'язку з цим вважає, що виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення розмір пені за прострочені платежі з червня 2013 року по січень 2015 року становить 51 312 гривень.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітніх дочок - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 904 гривень за період з 07 жовтня 2013 року по 31 січня 2015 року. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та постановити нове рішення про стягнення з відповідача 51 168 гривень пені за період з 18 червня 2013 року по 31 січня 2015 року.

Заявлені вимоги представник апелянта обґрунтував тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням дійсних обставин справи та без належного дослідження наявних доказів.

Представник зазначає, що судом першої інстанції невірно зроблено перерахунок стягуваної неустойки, оскільки вона розраховувалася шляхом множення платежу на кількість днів місяця та на 1%, після чого неустойка за кожен місяць підсумовувалась, що призвело до зменшення стягуваної суми. Суд обмежився розрахунком неустойки тільки тим місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти, не врахувавши, що відповідач жодного разу не здійснив їх погашення. Судом також не враховано, що у даному випадку відбувалося систематичне, безперервне прострочення аліментних платежів протягом 592 днів та що кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми впродовж усього періоду. Враховуючи, що право ОСОБА_2 на отримання аліментів за рішенням суду було порушено саме із моменту подання до суду позову про їх стягнення, початком періоду нарахування пені необхідно було обраховувати з 18 червня 2013 року до фактичного закінчення дітьми навчального закладу - 01 лютого 2015 року та розмір пені становитиме 51 168 гривень.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянтів, які вимоги скарги підтримали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано доказів щодо спростування розрахунку заборгованості, тому судом проведено перерахунок пені з врахуванням суми щомісячного платежу шляхом множення суми платежу за місяць на кількість днів місяця та на 1% суми боргу за період з 01 жовтня 2013 року по 01 січня 2015 року включно, що становить 3904 гривень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав правильну формулу для обрахунку пені, проте неправильно визначив їх розмір через невірне визначення періоду, за який вона підлягає до стягнення.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2013 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання двох повнолітніх дітей в розмірі по 400 гривень щомісячно до закінчення ними навчання. Стягнення аліментів розпочато з 18 червня 2013 року.

На виконання зазначеного рішення Івано-Франківський суд 11 липня 2013 року видав виконавчий лист та постановою державного виконавця 07 жовтня 2013 року відкрито виконавче провадження (а.с. 27).

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 допустив заборгованість в розмірі 16 000 гривень за період з червня 2013 року по січень 2015 року включно по сплаті щомісячних сум аліментів, що підтверджується довідкою-розрахунком ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції (а.с. 11).

Згідно з вимогами ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме з таких міркувань правильно виходив суд першої інстанції, однак визначаючи період, за який слід рахувати пеню, припустився помилки. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Тому, враховуючи, що стягнення аліментів розпочато за попереднім рішенням суду з 18 червня 2013 року та починаючи з цього місяця заборгованість не погашалась до закінчення ОСОБА_2 та ОСОБА_2 навчання, що згідно довідки Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу визначено 31 січня 2015 року, суд першої інстанції помилково зазначив період стягнення пені з 01 жовтня 2013 року.

Таким чином, сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 18 червня 2013 року по 31 січня 2015 року повинна становити 4744 гривень, у зв'язку з чим рішення суду у частині розміру пені підлягає до зміни.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задоволити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 23 вересня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пені в розмірі 3904 гривень за прострочення сплати аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пеню в розмірі 4744 гривень за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за період з 18 червня 2013 року по 31 січня 2015 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Ю. Ковалюк

І.О. Максюта