АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2459/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області про захист права власності, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що що він володіє земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 на якій знаходиться належна йому частина 7/20 житлового будинку. Власником суміжної земельної ділянки і власником іншої частини будинку є відповідачка, яка з жовтня 2008 року по 02 жовтня 2013 року здійснила будівельні роботи, шляхом реконструкції своєї частини будинку, з грубим порушенням його прав та прав його членів сім'ї, які проживають в будинку разом з ним.

Зокрема, при влаштуванні відповідачем мансардного поверху, частину його даху розміщено над його частиною будівлі і на належній йому земельній ділянці. Також реконструкція відповідачем належної їй частини будинку здійснена з відхиленням від проекту, що призвело до пошкодження його майна, а саме до порушення цілісності всієї будівлі, затікань стелі та промерзання кімнат у належній йому частині будинку.

ОСОБА_6 звернувся до суду за захистом своїх прав та просив суд зобов'язати ОСОБА_8 усунути перешкоди у здійсненні ним права володіння земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу даху її частини будинку, що знаходиться над поверхнею вказаної земельної ділянки; зобов'язати ОСОБА_8 знести належний їй об'єкт будівництва (реконструкції) за вказаною адресою, а саме, частину житлового будинку; зобов'язати ОСОБА_8 відновити стан будинку АДРЕСА_1, що існував до здійснення нею будівництва (реконструкції).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_9, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, районний суд вважав, що позивач не довів в судовому засіданні порушення своїх прав зі сторони відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10 від 19 листопада 2007 року ОСОБА_6 є власником 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_1.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 04 листопада 2009 року позивач є власником земельної ділянки площею 146 кв. м. по АДРЕСА_1.

Власником суміжної земельної ділянки і власником іншої частини будинку є відповідач ОСОБА_8 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 12 липня 2004 року, площею 253,0 кв. м.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 95 ЗК України землекористувачі мають право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, а п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України встановлено обов'язок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

З жовтня 2008 року по 02 жовтня 2013 року відповідачка здійснила будівельні роботи, шляхом реконструкції своєї частини будинку.

Як видно з матеріалів справи, в ході розгляду адміністративного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 (№ 3388/14) судами встановлено відсутність підстав вважати здійснену житлову прибудову ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 об'єктом самочинного будівництва, з урахуванням того, що вона збудована на земельній ділянці, відведені для цієї мети, на підставі документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належним чином затвердженого проекту. (а.с. 11 зв., т.2)

Крім того, в ході розгляду адміністративного позову ОСОБА_8 до Інспекції ДАБК (справа 823/3768/13а), дії відповідача щодо складення акту перевірки від 19 листопада 2013 року (яким було зафіксовано факт промерзання стін та затікання стелі та промерзання кімнат) визнано незаконними (а.с. 13; а.с. 81, т.1).

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що самовільне зайняття по повітрю земельної ділянки кінцевою частиною будівлі ОСОБА_8 над покрівлею будинку ОСОБА_6 призводить до затікання води під час опадів в проміжок між стінами з наступною появою плісняви, розшарування конструктивних елементів під дією вологи, підтіканням під фундамент, проте доводи апелянта в цій частині та його посилання на акт перевірки від 05 листопада 2013 року є безпідставними та недоведеними належними доказами.

В ході розгляду адміністративного позову ОСОБА_8 до Інспекції ДАБК (справа 823/4073/13а) дії відповідача щодо складання акту перевірки від 05 листопада 2013 року (якою зафіксовані відхилення від проекту будівництва) не визнано протиправними. (а.с. 174, т.1)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 05 листопада 2013 року (а.с. 12) державним інспектором проведена перевірка, за результатами якої встановлені відхилення від проекту будівництва, зокрема: проектом передбачено реконструкцію двох частин будинку зі спільною стіною без розділення їх на окремі будівлі, а в результаті реконструкції будинку ОСОБА_8 між частинами будинку співвласників утворилася відстань 20 см.; при улаштуванні мансардного поверху частина покрівлі відповідачки винесена на частину будинку позивача; фасади реконструйованої частини будинку ОСОБА_8 не відповідають проектним рішенням.

Крім того, згідно експертного висновку № 27/14/Буд. судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2014 року, проведеної у ході розгляду адміністративної справи № 823/3768/13-а судовий експерт вказав, що при реконструкції будинок був розділений по внутрішній стіні. Так, як необхідно було вирішити питання майбутнього об'єднання дахів обох частин будинку, що передбачено проектом, а також забезпечити безпечну експлуатацію, захист та об'єднання різнорівневих дахів двох частин будинку, власником частини будинку № 4/1 було вірно облаштовано бокову конструкцію даху з боку частини будинку № 4/2, яка з інженерної точки зору, дає можливість до винесеної стропильної частини даху частини будинку № 4/1 приєднати в майбутньому стропильну частину даху частини будинку № 4/2. Вищевказана захисна частина даху частини будинку № 4/1 заходить на допустиму відстань над покрівлею частини будинку ОСОБА_6, що знаходиться нижче рівнем.

Таким чином, в процесі проведення дослідження спеціалістами надана оцінка реконструкції будинку та зауважено, що конструкція даху забезпечує надійну експлуатацію обох частин будинку, а сама конструкція, крім можливості в майбутньому об'єднати дахи обох частин будинку, забезпечує надійний захист від дощових та сніготалих вод, від попадання поміж стін атмосферних опадів та забивання снігу, потрапляння води в повітряний прошарок між стінами частин будинку та виникнення в подальшому плісняви та грибка.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних доказів негативних наслідків, спричинених проведеними відповідачкою будівельних робіт із відхиленням від будівельного проекту, а посилання апелянта на пошкодження належного йому майна є безпідставними.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що підставами заявлених у даній цивільній справі вимог є порушення відповідачем прав власності позивача, зокрема права володіння та користування землею і права власності на цілісний, безпечний і придатний для проживання житловий будинок.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_6 посилався на те, що при влаштуванні відповідачем мансардного поверху частину його даху розміщено над частиною будівлі позивача і на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці, що порушує його права на користування своїми земельними ділянками.

За результатами геодезичних обмірів земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на 17 червня 2014 року та станом на 01 квітня 2015 року, проведених сертифікованим землевпорядником ОСОБА_11, зафіксовано самовільне зайняття земельної ділянки по повітрю ОСОБА_8 площею 0,0007 га.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідками будівельних робіт у вигляді реконструкції частини будинку ОСОБА_8 допущено зайняття сусідньої земельної ділянки ОСОБА_6 у просторі.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном, а із врахуванням ст. 376 ЦК України, шляхом пред'явлення позову про знесення споруди що відноситься до самочинного будівництва.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Враховуючи специфіку вказаних Інспекцією та позивачем наслідків проведених відповідачкою будівельних робіт із відхиленням від будівельного проекту, колегія суддів зауважує, що вказані наслідки порушень будівельних норм ОСОБА_8 не є істотними як такі, що загрожують життю та здоров'ю людей.

Рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності позивачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України факту створення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

Пунктом 25 вказаної Постанови роз'яснено, що відхилення від проекту забудови об'єкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього об'єкта (зокрема, відхилення у житловому будинку від внутрішнього планування зі збереженням чи незначним відхиленням від установленого проектом розміру житлової площі, незначна зміна його зовнішніх габаритів, місця розташування тощо), не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення об'єкта нерухомості.

Обгрунтовуючи підстави звернення до суду та вказуючи на необхідність знесення реконструйованого даху, позивачем не доведена необхідність саме крайнього заходу впливу на відповідачку; для вирішення питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і як впливає допущене порушення на зручність утримання суміжної ділянки, позивачем у суді першої інстанції не заявлялося клопотання про призначення у справі відповідної експертизи.

За таких обставин, у суду апеляційної інстанції немає належних та допустимих доказів які б давали можливість вирішити питання про технічну можливість проведення відповідачкою перебудови даху.

До того ж, усунення перешкод у володінні ОСОБА_6 належною йому земельною ділянкою шляхом демонтажу реконструйованого даху відповідачки фактично призведе до спричинення останній значних матеріальних затрат, а тому колегія суддів вважає, що недоліки у будівництві, що викликали незручності для позивача, можуть бути усунені шляхом проведення за рахунок відповідачки чи самою відповідачкою будівельних робіт для унеможливлення повторного виникнення затікання стін та промерзання частини будинку, а не шляхом демонтажу даху, що є крайнім заходом впливу на особу, що здійснила самочинне будівництво. (п. 22 Постанови № 6)

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача наполягав на усуненні відхилень від проекту будівництва та негативних наслідків будівництва для суміжного землекористувача виключно шляхом відновлення стану будинку, який існував до початку будівельних робіт.

Самовільне захоплення відповідачкою у повітрі земельної ділянки площею 0,0007 га є незначною зміною зовнішніх габаритів даху та не створює позивачу ніяких перешкод у користуванні такою частиною земельної ділянки, оскільки безпосередньо таку частину повітря позивач не використовує. Матеріали справи не містять доказів планування ОСОБА_6 будівництва, яке б передбачало використання саме тієї частини земельної ділянки, внаслідок чого порушувалися б його права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили одразу після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий :

Судді :