Справа № 127/9872/15-ц Провадження № 22-ц/772/2538/2015Головуючий в суді першої інстанції Федчишен С. А.
Категорія 53Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що позивачка з 1988 року перебувала у трудових стосунках з відповідачем, однак наказом №205/вк від 02.04.2015 року була звільнена у зв'язку з п.1 ст.40 КЗпП України, а саме скороченням штату працівників. ОСОБА_2 в позові вказує, що звільнення було проведено з порушенням трудового законодавства, а тому просила поновити її на роботі електромеханіком ІІ категорії в Оратівському ЦТП №15 Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» та стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 квітня 2015 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просила його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 працювала електромеханіком електрозв'язку 2 категорії Цеху телекомунікаційних послуг №15 (смт. Оратів) Вінницької філії ПАТ «Укртелеком».

Згідно наказу №205/вк від 02.04.2015 року ОСОБА_2 звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Підставою для скорочення чисельності штату працівників став наказ ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року №583, яким з 10.11.2014 року запровадилося скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком», а саме - виведені відповідні структурні підрозділи та посади зі штатного розпису ПАТ «Укртелеком», на підставі наказу від 01.10.2014 року №518 «Щодо організаційної структури філій ПАТ «Укртелеком».

Відповідно до ч.1 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 було попереджено про майбутнє звільнення, проте позивачка відмовилась його підписувати, про що було зроблено відповідну відмітку на самому акті.

Згідно з ч.3 ст.49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Встановлено, що ОСОБА_2 було запропоновано переведення на іншу посаду, які були вакантними в ПАТ «Укртелеком», проте від ознайомлення під розпис з переліком запропонованих вакантних посад ОСОБА_2 відмовилась, про що були складені відповідні акти від 08.12.2014 року та 02.04.2015 року.

Частино 1 ст.43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до витягу із протоколу засідання профспілкового комітету від 30 січня 2015 року №28 (а.с. 57), за поданням на отримання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України від 16.01.2014 року №10/35-16 (а.с. 56), профспілкова організація ЦТП №15 (смт. Оратів) Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» надала згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2

Враховуючи що з 02.02.2015 року ОСОБА_2 була відсутня на роботі, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, а термін дії згоди профспілкової організації на розірвання трудового договору з ОСОБА_2 закінчився 28.02.2015 року, директор Вінницької філії ПАТ «Укртелеком» повторно звернувся до профспілкової організації для отримання згоди на розірвання трудового договору ОСОБА_2 за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 44).

Як вбачається з витягу із протоколу засідання профспілкового комітету від 02.04.2015 року №31 первинна профспілкова організація повторно надала згоду на розірвання трудового договору з ОСОБА_2, з наданням їй гарантій і компенсацій, передбачених чинним законодавством України та Колективним договором ПАТ «Укртелеком» (а.с. 45).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

З наведеного вбачається, що звільнення ОСОБА_2 було проведено відповідно до Закону.

Посилання ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, на порушення ч.4 ст.22 ЗУ «Про професійні спілки їх прав та гарантій», а саме необхідність роботодавця, не пізніше як за три місяці, інформувати первинні профспілкові організації про звільнення працівників, спростовується постановою комітету ОПО ПАТ «Укртелеком» від 17.09.2014 року №К-24-6, якою, у визначений Законом строк, було повідомлено профспілкову організацію про скорочення чисельності та штату працівників.

Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що голова первинної профспілкової організації ОСОБА_3 не має відповідної освіти, а тому при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі повинна була надаватися саме позивачці.

З таким висновком ОСОБА_2 погодитись не можна, оскільки позивачка працювала на посаді електромеханіка електрозв'язку 2 категорії в дільниці технічної експлуатації станційних споруд, а ОСОБА_3, в свою чергу, працює електромеханіком електрозв'язку 2 категорії в дільниці технічної експлуатації лінійних споруд та розвитку. За своїми посадовими обов'язками працівники виконують різну роботу.

Окрім того, не знаходять свого підтвердження пояснення ОСОБА_2 про сфальшованість відповідачем у справі попередження про майбутнє звільнення.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на обставинах та матеріалах справи, відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для скасування його відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Зайцев А.Ю.