АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6286/15 Головуючий 1 інстанції:Панаід І.В.
Справа №636/172/15-ц Доповідач: Овсяннікова А.І.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коровіна С.Г., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Чугуєва в особі Чугуївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до до територіальної громади м.Чугуєва в особі Чугуївської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3

8 вересня 2014 року їй видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого спадщина складається з 13/25 частин житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1

До складу спадкового майна не включено земельну ділянку.

ОСОБА_3 успадкував від своєї матері ОСОБА_4 частину будинку та 13/25 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, на який він розташований

За час свого життя батько не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

18 листопада 2014 року вона звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про вчинення нотаріальної дії щодо реєстрації права власності у порядку спадкування за законом земельної ділянки, однак їй було відмовлено.

Просить визнати за нею право власності на 13/25 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18 травня 2015 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився.

Третя особа ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 21 липня 2015 року позов ОСОБА_1 до територіальної громади м.Чугуєва в особі Чугуївської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов, оскільки судом порушено норми матеріального права.

Зазначає, що її батько за час свого життя набув законних прав щодо володіння та користування 13/25 частин земельної ділянки, але своє право не зареєстрував, що обмежувало його лише у праві розпоряджатися своїм майном. Від нього в порядку спадкування їй перейшли права володіння та користування 13/25 частинами земельної ділянки.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, який є батьком ОСОБА_1

08 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернуась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

08 вересня 2014 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель у АДРЕСА_1.

18 листопада 2014 року ОСОБА_1, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки за цією ж адресою, оскільки спадкодавець за життя не набув права вланості на відповідну частку земельної ділянки.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1 суд першої інстанції інстанції виходив з тих обставин, що підстав для визнання права власності на земельну ділянку не вбачається.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ст. 1216, 1218, 1225 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

За п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Правило статті 1225 ЦК про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

У п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна.

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Як свідчать матеріали справи 13/25 частин приватизованої спірної земельної ділянки належали ОСОБА_4- матері ОСОБА_3 та бабки ОСОБА_1 - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 16 січня 2006 року Чугуївською міською радою на підставі рішення L сесії IV скликання від 16 січня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

06 грудня 2007 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після її смерті, а саме на 13/25 частин земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією цього свідоцтва та оглянутим в суді апеляційної інстанції оригіналом свідоцтва.

На право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 видано державний акт НОМЕР_2 та зареєстровано його в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №10.

В даному акті зазначено як співвласників земельної ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову суд посилався на те, що позивачці слід звернутися до суду з позовом про визначення часток, оскільки в Державному акті на землю не зазначено, що ОСОБА_4 належить саме 13/25 частин.

Однак, погодитись з цим не можна.

Належність ОСОБА_4 саме 13/25 частин вже визначено актом приватизації, прийнято нотаріусом та видано ОСОБА_3 - її спадкоємцю - свідоцтво саме на 13/25 частин земельної ділянки після смерті ОСОБА_4

Дане свідоцтво не скасовано, недійсним не визнано і є належним доказом приналежності ОСОБА_3 13/25 частин земельної ділянки.

Притягнута до участі у справі співвласник земельної ділянки ОСОБА_2 також не заперечувала проти розподілу часток саме таким чином.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 21 липня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 13/25 частин земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: