Єдиний унікальний номер 229/1529/15-ц Номер провадження 22-ц/775/358/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Новікової Г.В., Будулуци М.С.,

при секретарі: Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року у задово-

ленні позову ОСОБА_1 до територіальної громади Дружківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи не звернув увагу на її письмові пояснення, викладені у позовній заяві, а також не надав їй можливості надати додаткові докази стосовно дозволів на будівництво вказаного у позові будинку. Судом не були залучені представники БТІ, як заінтересовані особи, для надання пояснень про порядок реєстрації будинків після смерті власника, який його збудував. У неї є всі дозволи на будівництво спадкового будинку, які отримані ще попередніми власниками незакінченого будівництва. Її чоловік за життя добудував цей будинок, але не встиг здати його в експлуатацію. Тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини з метою оформлення права на спадщину. Вважає, що при розгляді позовної заяви судом порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин та дослідження в наявності всіх доданих документів, що призвело до винесення відповідного неправомірного рішення.

Просить суд скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року та постановити нове, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на незакінчений будівництвом будинок згідно договору купівлі-продажу від 14.09.1983 року, та за нею, ОСОБА_1, право власності на жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про слухання справи за їх відсутністю.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як зазначено в ст. 303 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права,що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами,які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість,або обставин, що не підлягають доказуванню,а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу 14 вересня 1983 року придбав незакінчений будівництвом будинок готовністю 11% за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9). ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер (а.с. 15). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 автомобілю марки ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 та частка у майні товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина» розміром 486,75 грн., яке прийняла позивачка ОСОБА_1 за виключенням житлового будинку (а.с. 137-145).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: вулиця Комарова, 1 у місті Дружківка Донецької області, виконано без отримання відповідного дозволу; не надано проектній документації, що засвідчує відповідність будівництва державним будівельним нормам, стандартам і правилам, тому у суду немає підстав визнати за позивачем право власності на житловий будинок.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За вимогами ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах і селищах міського типу, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, що діяла на час будівництва спадкового будинку, реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Тобто на час будівництва передбачалась процедура реєстрації спадкового будівництва і право власності пов'язувалось з моментом прийняття його до експлуатації, як це передбачено діючим цивільним законодавством (ст. 331 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

На підтвердження своїх вимог позивач надала апеляційному суду, крім документів, доданих до позовної заяви суду першої інстанції, копію договору на використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, план земельної ділянки, рішення виконкому від 13.05.1970 року про надання земельної ділянки та акт передання під будівництво цієї ділянки від 13.05.1970 року. Всі ці документи видані на ім'я попереднього власника - ОСОБА_3, що продав недобудований жилий будинок померлому ОСОБА_2, чоловіку позивачки.

Проте, згідно зі ст. 21 Земельного кодексу Української РСР (у редакції Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 12.03.81 р. N1653-X) відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Право довгострокового тимчасового користування землею засвідчується актами, форма яких встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Відповідно до ст. 21 цього кодексу видача державних актів на право користування землею, а також актів на право довгострокового тимчасового користування землею провадиться виконавчими комітетами районних (міських) Рад народних депутатів.

З аналізу зазначених норм закону можна зробити висновок про те, що після придбання недобудованого будинку померлий ОСОБА_2 мав звернутися до виконавчого комітету для отримання державного акта на право користування землею. Але він цього не зробив.

Спірне домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не прийняте в експлуатацію відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України, Закону України «Про планування і забудову територій», Постанови Кабінету міністрів України №923 від 08.10.2008 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», Закону України «Про основи містобудування».

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав можливості позивачці надати додаткові докази стосовно дозволів на будівництво вказаного у позові будинку, апеляційним судом не приймається тому, що суд першої інстанції розглядав справу протягом певного часу і у неї був час для надання документів на підтвердження свого позову. А, крім того, з аналізу наданих апеляційному суду документів вбачається, що будинок побудований не у відповідності з цими документами: за документами має бути побудований одноповерховий будинок жилою площею 40,0 кв.метрів, кількістю кімнат - 4, з літньою кухнею, і без інших побудов, проте: побудований двоповерховий будинок, жилих кімнат - 6, з іншими господарськими спорудами.

За вказаних обставин суд першої інстанції правильно зробив висновок про відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок і постановив рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші приведені в апеляційні скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 26 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Судді: