Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В. П.,

за участі секретарі Красновій І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про вселення його, у квартиру АДРЕСА_1.

Вимоги мотивує тим, що між сторонами було укладено мирову угоду яка затверджена Дніпровським районним судом м. Києва. 05. червня 2008 року, відповідно до якої сторони домовились про те що позивач ОСОБА_1 буде проживати в квартирі АДРЕСА_1, а відповідач ОСОБА_2 в свою чергу не буде чинити перешкоди позивачу в проживанні у вищезгаданій квартирі, з додержуванням правил користування жилим приміщенням, зобов»язанням передати ключі, належним чином користування засобами охоронної сигналізації, також про зобов»язання попереджати про тимчасове залишення квартири більше ніж на одну добу. Так на час звернення позивача до суду, замки від квартири АДРЕСА_1 змінені, до квартири позивач потрапити не може, відповідач в квартиру не пускає, у зв»язку із чим позивач звернувся до суду з метою захисту свої порушених прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, зазначаючи що у квартирі АДРЕСА_1 з 2007 року не проживає, на даний час замки від квартири змінені, мирова угода не виконується відповідачем, виконавчий лист не отримував.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, проти задоволення позову заперечував повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити. Зазначаючи що позивач тривалий час не проживає в квартирі АДРЕСА_1, у зв»язку із чим в квартирі проживають інші особи. Не заперечує того що позивач був співвласником вищезгаданої квартири, зазначаючи що з позивачем неможливо проживати в одній квартирі, із його поведінки.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 подарував свою частку квартири відповідачу ОСОБА_2

Згідно довідки ЖРЕО № 488 від 04.09.2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2.

Як вбачається із ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2008 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та вселення, було затверджено мирову угоду, сторони домовились про порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

Як пояснив позивач ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, не проживає з 2007 року, даний факт підтвердив відповідач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить,

користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку

(квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок

користування цим приміщенням.

Сдом встановлено, що у позивача не має будь-якого іншого житла яким він володіє чи користується на законних підставах. Питаня щодо виселення позивача у відповідності до вимог ст. 157 ЖК України не ставилось, та рішення з даного приводу не приймалось.

Відповідно до вимог ст.. 1 ЦПК України Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Відповідно до ст..3 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.. 10 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач росить вселити його у спірну квартиру АДРЕСА_1.

З наведених правових норм вбачається беззаперечне право позивача на користування спірною житловою площею.

Таким чином, в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, оскільки позивачем було доведено, що він позбавлений можливості користуватись належним йому майном, виходячи з чого суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 325, 356, 379, 382, 383, 386 ЦК України, ст. ст. 155, 156 ЖК України, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 64, 88, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом 10 - ти діб з дня проголошення рішення суду, а особами що приймали участь у судовому розгляді але не біли присутні під час проголошення рішення протягом 10 діб з дня отримання копії рішення.

Суддя: