Ухвала

іменем україни

04 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що він навчається на першому курсі денного відділення фізико-математичного факультету Уманського державного педагогічного університету ім. П. Тичини та потребує матеріальної допомоги. Відповідач, являючись його батьком, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість. З огляду на зазначене, просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ј доходу (заробітку) на своє утримання на час продовження навчання до досягнення позивачем 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 січня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 4 жовтня 2013 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2017 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, оскільки на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а його заробітна плата складає 1 681 грн 76 коп.

Судами установлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4 (а.с. 7).

ОСОБА_3 навчається на першому курсі денного відділення фізико-математичного факультету Уманського державного педагогічного університету ім. П. Тичини, що підтверджується довідкою № 052 від 19 вересня 2013 року (а.с. 3).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення на основі нових доказів, а саме: довідки про склад сім'ї ОСОБА_4, копій свідоцтв про народження неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (а.с. 29-31), довідки про середню заробітну плату відповідача (а.с. 33-34), копії пенсійного посвідчення ОСОБА_6 (а.с. 36-37), апеляційний суд не з'ясував та не зазначив у рішенні причини, які заважали позивачу подати зазначені докази до суду першої інстанції.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідач визнавав позов та погоджувався сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Дійшовши висновку, що сукупний доход членів сім'ї відповідача (в розрахунку на одного члена) нижчий за сукупний доход його колишньої сім'ї (позивача та його матері), апеляційний суд не з'ясував, хто, крім позивача, знаходиться на утриманні матері позивача - ОСОБА_7

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 06 березня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін