Справа №591/3719/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1715/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 серпня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Координаційного центру з надання правової допомоги про зобов'язання видати наказ та внести запис в трудову книжку, -

в с т а н о в и л а:

25 травня 2015 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який уточнила в ході судового розгляду справи і остаточно просила ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача видати наказ про її переведення на посаду заступника директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області згідно з поданою нею заявою від 28.03.2015 року і внести відповідний запис в трудову книжку.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 03 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту з'ясованих обставин по справі, на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що судом було порушено правило підсудності, оскільки вважає, що перебування її на посаді заступника директора Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги є публічною службою і відповідно питання щодо переведення її на посаду заступника директора Регіонального центру з надання правової допомоги у Сумській області є питанням щодо проходження нею публічної служби, а тому справа підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також вважає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що відбулась реорганізація Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та було створено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки вважає, що відбулось лише перейменування організації, а отже ніякого створення нового центру, як і ліквідація старого не відбулось, а тому вона підлягає безумовному переведенню на посаду заступника директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу з мотивів у ній викладених, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, виходячи з наступного:

У відповідності до приписів ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відбулось не лише перейменування, а й перепрофілювання обласних центрів та змінились як обсяг повноважень, функцій, структура центрів, так і посадові обов'язки і повноваження працівників, зокрема, посади заступників директора обласного та регіонального центрів не є тотожними і, у зв'язку із цим позивачці було запропоновано іншу посаду, а тому у відповідача існували підстави для відмови позивачу в переведенні її на посаду заступника директора регіонального центру.

Проте повністю погодитись з таким висновком суду не можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, згідно з наказом від 13.02.2013 року призначена на посаду заступника директора Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.5).

Сумський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги діяв на підставі Положення, затвердженого наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 19 від 30.07.2012 року № 19 (а.с.88-93). Розподіл обов'язків між директором та заступником директора Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги було затверджено наказом директора центру від 12.07.2013 року № 33 (а.с.99-102).

Відповідно наказу Міністерства юстиції України від 10.03.2015 року № 331/5 щодо питань розвитку системи безоплатної вторинної правової допомоги були утворені в областях місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та, у зв'язку із змінами в організації праці та перепрофілюванням центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, утворених відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 968/5 "Про утворення центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги", були перейменовані зазначені центри та, зокрема, Сумський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги перейменовано на Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області (а.с.30-40).

Типова структура регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги була затверджена наказом Координаційного центру з надання правової допомоги №131 від 01.04.2015 року (а.с.8-9).

На підставі зазначеного наказу 30.03.2015 року було видано наказ Координаційного центру з надання правової допомоги № 27 «Про затвердження Положення про регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області» (а.с.80-87). Розподіл обов'язків між директором та заступником директора регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області було затверджено наказом від 17.07.2015 р. № 65 (а.с.94-98).

Також з матеріалів справи вбачається, що в штатному розписі Сумського обласного центру з надання правової допомоги на 2014 рік, на 2015 рік (а.с.46-47) та в штатному розписі Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області на 2015 рік (а.с.118) передбачена посада заступника директора цих центрів.

Як вбачається з листа за підписом директора регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області на адресу директора Координаційного центру з надання правової допомоги від 22.05.2015 року № 197, на виконання листа Координаційного центру від 13.05.2015 року № 25-546 Регіональний центр надав пропозиції до списку учасників установчої наради керівного складу системи безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області, яка відбудеться 26.05.2015 року. В цих пропозиціях є список працівників із зазначенням займаних або перспективних посад, зокрема, ОСОБА_3 зазначена як заступник директора Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.103-104).

З попередження про наступне вивільнення ОСОБА_3, з яким позивач була ознайомлена 28.07.2015 року, вбачається, що у зв'язку із змінами в організації праці, перепрофілювання Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 попереджається про наступне вивільнення після сплину двомісячного строку у разі відмови від переведення та їй пропонується посада заступника директора Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.124).

В той же час, позивачка наполягала на переведенні її саме на посаду заступника директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Сумській області, у зв'язку із чим двічі зверталась із відповідними письмовими заявами, але відповіді на свої заяви вона не отримала (а.с.10, 13-14).

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.21 КзПП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Трудовий договір може бути може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи ( ч.1 ст.23 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст.32 КзПП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи між сторонами був укладений безстроковий трудовий договір і позивачка 13 лютого 2013 року була прийнята на посаду заступника директора Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Після перейменування наказом Мін'юсту від 10.03.2015 року Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги про це було здійснено відповідний запис у трудовій книжці позивачки (а.с.126).

В судовому засіданні сторони визнали ту обставину, що трудові відносини між сторонами не припинені, ОСОБА_3 продовжує працювати, що також підтверджується довідкою про її заробітну плату (а.с.69).

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав та інтересів не відповідає вимогам закону.

Зокрема, відповідно положень ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спосіб захисту, який обрала позивачка щодо зобов'язання власника до винесення наказу про її переведення на іншу посаду не передбачений вимогами ст.16 ЦК України та Кодексу законів про працю України.

Крім того, право визначати чисельність і штат працівників, здійснювати переведення працівників належить тільки власникові або уповноваженому їх органу і тому суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо переведення позивачки на будь-яку посаду не обумовлену трудовим договором укладеним між сторонами.

Колегія суддів вважає, що висновки місцевого суду про те, що відбулись зміни в організації праці, перепрофілювання Сумського обласного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а тому позивачка на підставі ст.49-2 КзПП України вірно попереджена про наступне вивільнення її з посади заступника директора центру є передчасними, оскільки ці обставини повинні з'ясовуватися судом не при вирішенні даної справи, а при вирішенні спору щодо звільнення працівника за п.1 ст.40 КзПП України.

В той же час, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом правил підсудності при розгляді справи та необхідність вирішення спору відповідно до вимог КАС України, оскільки посада, яку займає позивач не є публічною службою і не підпадає під ознаки передбачені п.15 ч.1 ст.3 КАС України. Крім того, позивачу, у зв'язку із прийняттям її на посаду заступника директора Сумського обласного центру з надання безоплатної правової допомоги не встановлювався відповідний ранг державного службовця, нею не складалась присяга, як це передбачено Законом України «Про державну службу».

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з підстав зазначених в ньому та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, ч. 2 ст. 308, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 03 серпня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -