УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Слободянюк С.В.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтував тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2014 стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 у розмірі 15 000, 00 грн., з індексацією, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Позивач зазначив, що на утриманні у нього перебуває малолітня дитина, яку він забезпечує в повному обсязі, крім того, на час звернення до суду у позивача значно погіршився матеріальний стан.

Враховуючи зазначене, з урахуванням в подальшому уточнень позовних вимог, просив зменшити розмір аліментів з 15 000,00 грн. до ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року позов задоволено. Зменшено розмір аліментів з 15 000,00 грн. до ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Справа № 761/7669/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11357/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Апелянт зазначила, що судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення доказів у справі. Інформація, яку необхідно було отримати, задовольнивши заяву про забезпечення доказів, необхідна була для з'ясування реального матеріального становища

позивача. Також вказувала, що під час існування боргу по сплаті аліментів, позивач придбав нерухоме майно.

Апелянт звернула увагу, що позивачем та його представником не було надано суду доказів на підтвердження того, що сплата аліментів у розмірі 15 000, 00 грн. перешкоджає належному утриманню малолітньої дитини ОСОБА_6, а також не було надано доказів утримання ним такої дитини.

Крім того, ОСОБА_2 наголошувала, що враховуючи наявний у позивача борг по сплаті аліментів у розмірі 145 714,30 грн., відповідач звернулася до правоохоронних органів із заявою про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Звернула увагу суду, що з метою зняття арешту з майна та закриття кримінального провадження позивач єдиним платежем погасив заборгованість по аліментах перед відповідачем.

Також апелянт зазначила, що її матеріальний стан на даний час погіршився з огляду на те, що наразі відбувається розгляд справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким квартира де проживають апелянт з дитиною, перебуває під арештом.

Враховуючи наведене, просила рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2014 стягнуто з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 15 000, 00 грн., з індексацією, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття (а.с. 6-10).

При вирішенні спору щодо стягнення аліментів, судом встановлено, що за інформацією податкового органу, згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за період із 01.07.2013 по 31.12.2013 сума його доходу склала 214 706 грн., і з 01.01.2014 по 30.06.2014 сума доходу склала 297 600 грн. З 24.04.2014 ОСОБА_1 обіймав посаду Голови Наглядової ради ПАТ «Банк «Український капітал», розмір його заробітку за вказаною посадою складав 30 000 грн. на місяць. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 є засновником ТОВ «УКРСТК».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наданих позивачем довідки про заробітну плату в ПАТ «Банк «Український капітал», довідки ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 08.04.2015, податкової декларації про майновий стан і доходи, поданої до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.07.2015, мало місце зменшення доходів позивача. Також судом було враховано, що на утриманні позивача перебуває інша малолітня дитина.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_790/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1"України батькизобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_805/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1"України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що в силу положень ст. 182 СК України матеріальний стан платника аліментів погіршився, а позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження зазначеного.

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серія I-БК №414273 у позивача 13.09.2014 народилася донька ОСОБА_6(а.с. 5). Дана обставина визнається колегією суддів, такою, що має істотне значення для зміни розміру аліментів.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів для ОСОБА_3 до ј частини заробітку/доходу позивача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апелянта щодо необхідності витребування від Державної прикордонної служби України відомості про перетин позивачем кордону є необґрунтованими, оскільки інформація щодо кількості поїздок позивача за межі країни не є належним та допустимим доказом для підтвердження його матеріального стану, а носить характер припущення.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні позивача знаходиться повнолітня дитина, яка проживає у Франції та те, що позивач придбав квартиру в м. Києві не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегією суддів також відхиляються посилання апелянта на те, що у разі стягнення аліментів у розмірі ј частини заробітку/доходу позивача щомісячно надасть можливість позивачу приховувати свої доходи, в результаті чого відповідач не буде отримувати жодних коштів на утримання дитини, оскільки дане твердження також є лише припущеннями.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1"України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1"України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

С.В. Слободянюк