АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення неустойки

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2015 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.04.2011 р. зі ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 ч. з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01.10.2010 р. та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.21).

Відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти за вказаним рішенням суду, що вбачається з реєстру платіжних доручень з місця роботи відповідача ПП "Купава" (а.с.23).

Також, судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02.10.2013 р. було збільшено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 14.04.2011 р., та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1300 грн. з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 10.02.2012 р. та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.22).

Згідно листа ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві від 24.11.2014 р. за №423;1190/27 вбачається, що на адресу ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві надійшло два виконавчих листи від 29.04.2011 р. та від 02.10.2013 р. щодо стягнення з відповідача аліментів, на виконання рішень суду від 14.04.2011 р. та від 04.12.2012 р. відповідно.

Крім того, на виконання обох цих виконавчих листів було відкрито два виконавчих провадження (а.с.25).

27.11.2014 р. відповідач звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із заявою про припинення дії виконавчого листа №2-3728 від 29.04.2011 р., виданого на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 14.04.2011 р., у зв"язку із дією виконавчого листа №2- 4415/12 від 02.10.2013 р., виданого на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04.12.2012 року (а.с.26).

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 26.11.2014 р. було зупинено дію виконавчого листа №2-3728 від 29.04.2011 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 01.10.2010 р. та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.34).

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Згідно листа Верховного Суду України від 25.11.2009 р. за №6.3-2009 роз»яснено, що згідно положень Сімейного кодексу Україниаліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому, за змістом ст.196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а згідно положень ч.2 ст.550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.02.2014 р. по 22.04.2015 р. вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 01.04.2015 р. заборгованість по сплаті аліментів відсутня, сума боргу 27 436 грн. 84 коп. погашена у повному обсязі (а.с.78).

Крім того, судом не встановленого факту ухилення відповідача від сплати аліментів чи його вини у несвоєчасній сплаті аліментів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач має постійне місце роботи, і аліменти своєчасно перераховувалися позивачці із його заробітної плати бухгалтерією підприємства.

До того ж, позивачка в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснила, що другий виконавчий лист від 2.10.2013 р. №2-4415/12 вона особисто відносила до виконавчої служби, але попереднього виконавчого листа не відкликала, тобто не повідомила державного виконавця про те, що тепер підлягає до виконання саме виконавчий лист від 2.10.2013 р. №2-4415/12 , а не попередній від 29.04.2011 р. № 2-3728.

Таким чином, до 26.11.2014 р. одночасно на виконанні у ДВС існувало два виконавчі листи, і зазначені обставини вплинули на наявність заборгованості за відповідачем.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16.07.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :