АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/5714/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Супрун Г.Б.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25.02.2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення коштів за договорами банківських вкладів.

У мотивування вимог посилався на те, що ним внесено вклади до ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 92 000 доларів США та 40 282,83 євро.

Згідно довідки №12549082 від 20 травня 2014 року сума вкладів та нарахованих процентів становить 92 700,72 доларів США та 40 524,28 євро.

Він неодноразово звертався до банку з вимогою про повернення вкладів, але отримати вклади йому не вдалося.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язання просив стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, починаючи з 17 червня 2014 року по 18 липня 2014 року, що становить 236,19 доларів США та 103,25 євро.

Також просив стягнути з відповідача 0,1 % пені від суми депозиту за кожен день прострочення виплати вкладу, починаючи з 17 червня 2014 року по 18 липня 2014 року, що становить 2873,70 доларів США та 1256,12 євро

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суму банківського вкладу за договорами в доларах США:

№SAMDN 5950 від 21.12.2011 р.

№SAMDN 6754 від 24.04.2012 р.

№SAMDN 8575 від 21.02.2013 р.

а всього суму вкладу та процентів за договорами на загальну суму 77 597,16 доларів США (що еквівалентно 2 175 824,37 грн.), 3% річних у розмірі 197,71 доларів США (що еквівалентно 5 543,78 грн.), пеню в сумі 2 405,51 доларів США (що еквівалентно 67 450,50 грн.), а всього стягнути 82 605,89 доларів США (що еквівалентно 2 316 269,16 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ - 14360570) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) суму банківського вкладу за договорами в євро:

№SAMDN 9059 від 19.12.2011 р.

№SAMDN 8065 від 14.09.2012 р.

а всього на суму вкладу та процентів за договорами на загальну суму 40 524,28 євро (що еквівалентно 1 287 456,38 грн.), 3% річних у розмірі 103,25 євро (що еквівалентно 3 280,25 грн.), пеню в сумі 1 256,12 (що еквівалентно 39 906,93 грн.), а всього стягнути 41 883,65 євро (що еквівалентно 1 330 643,56 грн.)

В решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ - 14360570) на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено факту находження спірних коштів на рахунках позивача на час розгляду справи.

Звертає увагу на те, що довідка №12549082 від 20.05.2014 року, видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк», на яку посилається позивач, не є належним доказом по справі, оскільки не була належним чином завірена уповноваженим представником банку та видана позивачу 20.05.2015 року, тобто після припинення діяльності Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Посилається, що позивачем не доведено дотримання порядку звернення із заявою до банку про повернення банківського вкладу, оскільки для отримання коштів вкладу клієнт зобов'язаний особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Вказує, що згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасом окупованій території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, а також відшкодування матеріальної та моральної шкоди, внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Також Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», тому відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя.

Окрім того, рішенням Центрального банку Російської Федерації №РН-33/1 від 21.04.2014 року було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк» та створено некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», який взяв на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що свідчить про відсутність обов'язку банку відповідати за договором банківського вкладу, укладеним на території АР Крим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції підставно виходив їх доведеності та обґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 відповідно до заяви вкладника на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.» укладено договір банківського вкладу №SAMDN5950 на строк 367 днів до 21.12.2012 року, за яким банк прийняв на особовий рахунок НОМЕР_2 грошові кошти в іноземній валюті - доларах США, сума вкладу - 20000,00 USD; проценти по договору складали 8 % річних, період нарахування яких становив 1 місяць (а.с. 50).

Згідно договору банківського вкладу №SAMDN6754 від 24.04.2012 року банк прийняв від ОСОБА_2 на особовий рахунок НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 42000,00 USD. Проценти по договору складали 8,5 % річних, строк вкладу становив 366 днів до 24.04.2013 року включно (а.с. 52).

21.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу №SAMDN8575, відповідно до якого банк прийняв грошові кошти на особовий рахунок по вкладу НОМЕР_4 у сумі 15000,00 USD. Вклад вносився на строк 365 днів по 21.02.2014 року включно. Проценти по договору складали 9,75 % річних (а.с. 56).

10.02.2014 року ОСОБА_2 передав позивачу грошові кошти в розмірі 15000,00 USD для розміщення їх на депозитному вкладі відповідно до умов договору банківського вкладу №SAMDNWFD700 (а.с. 58).

Також був укладений договір банківського вкладу №SAMDN9059 від 19.12.2011 року на строк 367 днів до 19.12.2012 року, згідно якого позивач здійснив вклад у сумі 20048,44 євро на особовий рахунок НОМЕР_6. Проценти по договору складали 7 % річних, період нарахування яких становив 1 місяць (а.с. 48).

Згідно договору банківського вкладу №SAMDN8065 від 14.09.2012 року банк прийняв від ОСОБА_2 на особовий рахунок НОМЕР_5 грошові кошти в розмірі 20234,39 євро. Проценти по договору складали 8 % річних, строк вкладу становив 366 днів до 14.09.2013 року включно (а.с. 54).

Факт внесення коштів на рахунки банку підтверджується:

- квитанцією №18 від 21.12.2011 року (договір банківського вкладу №SAMDN5950) (а.с. 51);

- квитанцією №11 від 24.04.2012 року (договір банківського вкладу №SAMDN6754 від 24.04.2012 року) (а.с. 53);

- квитанцією №1 від 21.02.2013 року (договір банківського вкладу №SAMDN8575 від 21.02.2013 року) (а.с. 57);

- квитанцією №337779223 від 19.12.2011 року (договір банківського вкладу №SAMDN9059 від 19.12.2011 року) (а.с. 49);

- квитанцією №2 від 14.09.2012 року (договір банківського вкладу №SAMDN8065 від 14.09.2012 року) (а.с. 55).

Квитанція про внесення коштів у розмірі 15000,00 USD згідно договору банківського вкладу №SAMDNWFD700 від 10.02.2014 року позивачем не надана.

Згідно довідки №12549082 від 20.05.2014 року, виданої Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приват Банк», залишки грошових коштів на рахунках НОМЕР_2 - 20162,20 USD; НОМЕР_3 - 42314,14 USD; НОМЕР_4 - 15120,82 USD; НОМЕР_6 - 20181,23 EUR; НОМЕР_5 - 20313,05 EUR (а.с. 10).

Положеннями договорів банківського вкладу встановлено, що у випадку закінчення строку вкладу, якщо клієнт не заявив банку про відмову у продовженні строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, вказаний в заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до банку (а.с. 48, 50, 52, 54, 56).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

В апеляційній скарзі апелянта зазначає, що позивачем не доведено дотримання порядку звернення із заявою до банку про повернення банківського вкладу, оскільки для отримання коштів вкладу клієнт зобов'язаний особисто звернутися до відділення банку із заявою про розірвання договору банківського вкладу.

Такі доводи колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

10.06.2014 року позивачем після закінчення строку дії договорів були направлені відповідачу заяви про повернення вкладів за договорами про надання банківських послуг, в яких позивач просив повернути вклади та сплатити нараховані проценти, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями (а.с. 62-73).

При цьому позивач зазначив рахунок на який просив перерахувати кошти, що спростовує доводи представника відповідача про необхідність його явки у відділення банку.

Відповідно до положень ст. ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Як вбачається з договорів банківського вкладу №SAMDN5950 від 21.12.2011 року на суму вкладу банк нараховує відсотки в розмірі 8% річних у валюті вкладу USD, №SAMDN6754 від 24.04.2012 року у розмірі 8,5% річних у валюті вкладу USD, №SAMDN8575 від 21.02.2013 року у розмірі 9,75% річних у валюті вкладу USD, вкладами №SAMDN9059 від 19.12.2011 року в розмірі 7% річних у валюті вкладу EUR; №SAMDN8065 від 14.09.2012 року у розмірі 8% річних у валюті вкладу EUR.

А тому стягненню підлягають суми вкладів, внесення яких фактично підтверджено письмовими доказами, а саме оригіналами квитанцій, та з урахуванням процентів за умовами договорів:

1) №SAMDN5950 від 21.12.2011 року - 20000,00 доларів США (з врахуванням 8% річних у розмірі 162,20 доларів США), а всього 20162,20 доларів США;

2) №SAMDN6754 від 24.04.2012 року - 42000,00 доларів США (з врахуванням 8,5% річних у розмірі 314,14 доларів США), а всього 42314,14 доларів США;

3) №SAMDN8575 від 21.02.2013 року - 15000,00 доларів США (з 9,75% річних у розмірі 120,82 доларів США), а всього 15120,82 доларів США;

4) №SAMDN9059 від 19.12.2011 року - 20048,44 доларів США (з 7% річних у розмірі 132,79 євро), а всього 20181,23 євро;

5) №SAMDN8065 від 14.09.2012 року - 20234,39 євро (з 8% річних у розмірі 108,66 євро), а всього 20343,05 євро.

Також судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення з 17.06.2014 року (з наступного дня після отримання вимоги банком) по 18.07.2014 року, період прострочення складає 31 день (77597,14 доларів США * 3% / 365 * 31 день = 197,71 доларів США) в сумі 197,71 доларів США. За вкладом, який був укладений у валюті - євро, підлягає стягненню 3 % річних (40524,28 євро * 3 % / 365 * 31 день = 103,25 євро) в розмірі 103,25 євро.

Відповідно до п. 32.2. ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Таким чином, вимога щодо стягнення з відповідача пені в період з 17.06.2014 року по 18.07.2014 року за договорами банківського вкладу у іноземній валюті - доларах США (77597,16 доларів США * 0,1% * 31 день = 2405,51 доларів США) у розмірі 2405,51 доларів США та за договорами банківського вкладу у іноземній валюті - євро (40524,28 євро * 0,1% * 31 = 1256,12 євро) у розмірі 1256,12 євро підлягає задоволенню.

Посилання представника апелянта, що у зв'язку з прийняттям Постанови від 06 травня 2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя, а також, що у зв'язку зі створенням на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя некомерційної організації «Фонд захисту вкладників», який взяв на себе зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що свідчить про відсутність обов'язку банку відповідати за договором банківського вкладу, укладеним на території АР Крим, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договори банківських вкладів укладалися між позивачем ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до ст. 95 ЦК України є філією, що розташована поза місцезнаходженням юридичної особи і не є юридичною особою, а відтак не може нести самостійну відповідальність перед клієнтом.

Так, п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані були припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Однак відповідачем не надано доказів на підтвердження прийняття рішень, які б вказували на відсутність обов'язків щодо виконання договірних відносин по вкладниках зазначеної вище філії після окупації території Криму.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтвердив, що ОСОБА_2 не звертався до філії і не отримав будь-яких відшкодувань на даний період.

На спростування цього представник банку не надав жодного доказу, який би свідчив про отримання позивачем коштів за банківськими вкладами. Не надав жодних доказів на спростування розміру нарахованих сум і не порушував це питання в апеляційній скарзі.

Отже, наведе свідчить про те, що суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: