Справа № 758/675/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Неганової Н. В. ,

при секретарі - Савіцькому Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 29.09.2014 року він уклав з відповідачкою договір позики, за яким передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 130 000 гривень, які остання зобов'язалася повернути у строк до 01.12.2014 року. В зазначений строк відповідачка взяте на себе зобов'язання не виконала, до цього часу борг не повернула. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму позики в розмірі 130 000 гривень, а також судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що вини відповідачки у неповерненні позики немає, адже фінансовою установою не повертаються її грошові кошти з депозитного вкладу.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.09.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 130 000 гривень, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути кошти в строк до 01.12.2014 року. Це підтверджується договором позики (а.с. 4), а також власноручно написаною ОСОБА_2 розпискою (а.с.5).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За договором від 29.09.2014 року встановлений термін повернення грошей - до 01.12.2014 року.

Однак, відповідачка грошові кошти позивачу не повернула й до цього часу.

Оскільки відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала, то неповернута сума коштів підлягає стягненню з неї на користь позивача за рішенням суду.

Доводи представника відповідачки про те, що ОСОБА_2 не може отримати з депозитного рахунку в банку свої грошові кошти, а тому не може повернути позику, не приймаються до уваги, оскільки обов'язок повернення позики не пов'язується у договорі позики з поверненням грошових коштів після зняття їх з депозиту у банку, а обумовлений лише строком повернення до 01.12.2014 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню.

Стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 525, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 79, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 130 000 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 300 гривень, а всього стягнути 131 300 гривень (сто тридцять одну тисячу триста гривень).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. В. Неганова