УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_7 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_7 кредит в сумі 33 816,38 доларів США строком до 12 жовтня 2013 року.

Виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за зазначеним вище кредитним договором було забезпечено порукою ОСОБА_6 згідно договору поруки № 700001624-П від 11 жовтня 2007 року.

ОСОБА_7 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої станом на 24 квітня 2014 року становив: 323 862,18 грн - заборгованість по кредиту, 196 712,64 грн - заборгованість зі сплати процентів, 5 305 654,94 грн - неустойка та 1 725 670,87 грн - пеня.

Позивач зазначав, що 11 лютого 2009 року між сторонами було укладено договір про внесення змін та доповнень № 1, згідно якого до кредитного договору № 700001624 внесено зміни, а саме визначено нову дату остаточного повернення кредиту 12 жовтня 2017 року.

У зв'язку з чим поручителя ОСОБА_6 було повідомлено про необхідність забезпечити належне виконання кредитного договору від 11 жовтня 2007 року. Однак, ОСОБА_6 порушення умов кредитного договору також не усунув, заборгованість не погасив.

Позивач просив стягнути суму зазначеної вище заборгованості з поручителя ОСОБА_6

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором 1 095 798,44 грн, з яких заборгованість за кредитом 323 862,18 грн, заборгованість зі сплати процентів 196 712,64 грн та пеня за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 575 223,62 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі Кодимського районного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 11 жовтня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7, укладено кредитний договір № 700001624, за яким остання отримала кошти у розмірі 33 816,38 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають з кредитного договору, 11 жовтня 2007 року ЗАТ «Альфа- Банк» та ОСОБА_6 уклали договір поруки № 700001624-П, відповідно у мов якого у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Договором про внесення змін і доповнень № 1 від 11 лютого 2009 року були внесені зміни до кредитного договору від 11 жовтня 2007 року та визнано новою датою остаточного повернення кредиту 12 жовтня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Альфа-Банк» скористалось у 2010 році своїм правом на дострокове повернення кредиту, звернувшись до третейського суду із заявою дострокове стягнення суми за кредитним договором з ОСОБА_7, а із цим позовом до поручителя банк звернувся лише в 2014 році, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що кредитний договір № 700001624 від 11 жовтня 2007 року діє до 12 жовтня 2017 року, а у договорі поруки, що укладений між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судами установлено, що у зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право та звернувся до постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» з вимогою про стягнення суми за кредитним договором з ОСОБА_7

10 листопада 2010 року Новзаводським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист № 2-2227/10 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 700001624 в сумі 286 423,67 грн.

Разом з тим, рішення постійно діючого третейського суду при всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» від 12 травня 2010 року, на яке посилається відповідач як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, суди, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, що унеможливлює визначитися з розміром заборгованості за кредитним договором та встановити обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема, початок перебігу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Допущені судами неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, рішення судів першої та апеляційної інстанції на підставі ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 27 серпня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук