АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6441/15 Справа № 199/9843/15 Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 0301/0408/88-044 від 02 квітня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,90 % річних, строком остаточного повернення до 01 квітня 2018 року. 02 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 01.09.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком склала 160820,32 грн.

В зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 160820,32 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору № 0301/0408/88-044 від 02 квітня 2008 року, яка станом на 01.09.2014 року становить 160820,32 грн., а також судовий збір в розмірі 1608,20 грн., а всього 162428 грн. 52 коп.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору № 0301/0408/88-044 від 02 квітня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 доларів США,зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,90 %річних, строком остаточного повернення до 01 квітня 2018 року.

02 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

Також суд встановив, що умови договору відповідач належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 01.09.2014 року має заборгованість перед банком у сумі 160820,32 грн.

Враховуючи вищезазначене та вимоги ст.ст. 527, 530, 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, а також те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог позивача.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що він не був сповіщений належним чином про призначення судового засідання на 26.05.2015 р. У зв'язку з цим апелянт не зміг надати суду докази, які мають істотне значення для справи.

Проте, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Крім того, кредитним договором № 0301/0408/88-044, а саме п. 3.9 передбачено право Банку на дострокове стягнення по кредиту, чим фактично ПАТ «Альфа-Банк» і скористався, про що свідчить вимога про дострокове погашення по кредиту.

На час ухвалення рішення відповідач не погасив заборгованість, а навпаки його заборгованість перед Банком зросла, що підтверджується розрахунком заборгованості, що подавався до суду разом з заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на те, що до ухвалення рішення по суті ним було частково погашено кредит, однак внесена ним сума не була врахована Банком при розрахунку заборгованості, оскільки до суду апеляційної інстанції позивачем надано розрахунок заборгованості після внесення вказаної апелянтом суми, що не покрило суми заборгованості за кредитом(161-164).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 160 820, 32 грн., яка склалася.

Колегія вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова