Апеляційний суд міста Києва
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Желепи О.В.,

Рубан С.М.

при секретарі - Лапіній К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року

в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «Ідея Банк», перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року відмовлено у задоволені заяви ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Ідея Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про те, що третейським судом розглянутий спір про захист прав споживачів, який виключено з підвідомчості цього суду пунктом 14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», не врахувавши, що пред'явлений ПАТ «Ідея Банк» позов направлений на захист порушених прав банку, а не прав відповідача - споживача банківських послуг. Також вважає, що безпідставним є висновок суду стосовно нікчемності третейського застереження, яке міститься в укладеному між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 кредитному договорі. Вказує на порушення судом строку розгляду заяви про видачу виконавчого листа, визначеного ст. 389-9 ч. 1 ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 24 грудня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № F47.176.72548, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) на поточні потреби на строк 30 місяців у сумі 11200 грн., на умовах виплати позичальником 18,5% річних за час фактичного користування кредитом, а ОСОБА_3 при цьому зобов'язалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

В п.6.5 Кредитного договору сторонами було визначено третейське застереження, відповідно до якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який с невід'ємною частиною даної третейської угоди.

27 лютого 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в особі третейського судді Тропотяги Р.П. було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № F47.176.72548 від 24 грудня 2012 року в розмірі 26432 грн. 09 коп. та витрат пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 95,00 грн.

У квітні 2015 року представник ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку, не підвідомчі третейським судам, і ця обставина відповідно до ст.389-10 ЦПК України є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на виконання рішення третейського суду.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи, положенням закону та узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі №6-85цс15.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом невірно застосував норми матеріального права, а саме п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди», ст. 16 ЦК України, невірно визначивши, що третейським судом був розглянутий не підвідомчий йому спір про захист прав споживачів, судова колегія відхиляє, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 03 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, на виконання якого ПАТ «Ідея Банк» просив видати виконавчий лист, ухвалено 27 лютого 2015 року, тобто після внесення змін до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Оскільки ОСОБА_3 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» така справа була не підвідомча третейському суду, та відповідно до ст. 389-10 ЦПК України вказана обставина є підставою для відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження у кредитному договорі сторін є нікчемним, не відповідають змісту ухвали суду, у якій відсутній висновок про нікчемність третейського застереження.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо порушення судом визначеного ч. 1 ст. 389-9 ЦПК України строку розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - Дзундзи Ольги Володимирівни відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: