Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тітової Т.А.

народних засідателів Озеранського С.В.

ОСОБА_1

при секретарі Сафроновій К.М.

за участю

прокурора Красюк І.В.

заявника ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - виконавчий комітет Добропільської міської ради, про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду 17 серпня 2015 року з заявою про визнання безвісно відсутнім свого колишнього чоловіка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування вимог заявниця зазначила, що з 2005 року по 05 серпня 2008 року перебувала з ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі та проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. 01 листопада 2006 року у подружжя народився син ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу заявниця разом з дитиною поїхала жити до с. Первомайського Ясинуватського району Донецької області, звязку з колишнім чоловіком більше не підтримувала. В 2008 році від знайомих вона дізналась, що ОСОБА_5 поїхав на заробітки в невідомому напрямку, його місце знаходження їй не відоме. Вжитими заходами, шляхом направлення запитів до адресних бюро областей України, встановити місце його перебування не вдалося.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 підтримала заяву і просить її задовольнити. Пояснила суду, що родичам ОСОБА_5, які до проведення АТО на території Донецької області були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3, про місце знаходження останнього нічого не відомо. Зазначила, що з 2008 року та до початку проведення АТО вона з сином проживала в ІНФОРМАЦІЯ_4 з цивільним чоловіком. Визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім їй необхідно для провезення сина ОСОБА_6, без згоди батька через блок-пости до м. Донецьк, оскільки має намір там проживати своєю сім»єю.

Представник заявника, адвокат ОСОБА_3, діючий на підставі угоди про надання правової допомоги, підтримав заявлені вимоги, просив визнати ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Добропільської міської ради ОСОБА_7, діюча на підставі довіреності, не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_2

Прокурор Добропільської міжрайонной прокуратури ОСОБА_8 вважає, що заява про визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення осіб, допитав свідків, дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ФІІ №040987 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого виконкомом Пісківскьої сільської ради Ясинуватаського району Донецької області, його батьком є ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НО № 126736, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Ясинуватському району Ясинуватського міськрайонного управління юстиції Донецької області від 05 серпня 2008р., актовий запис № 68, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 розірваний.

За довідками адресних бюро Харківської, Дніпропетровської областей, відносно реєстрації в даних місцевостях громадянина ОСОБА_5, відомості про реєстрацію відсутні.

Як вбачається з довідки від 23.03.2015р. № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_6 перемістилися з с. Водяне Ясиноватського району Донецької області до АДРЕСА_1, де проживають по теперішній час.

З показань допитаного свідка ОСОБА_10, матері заявниці, слідує, що їй не відоме місце знаходження колишнього зятя ОСОБА_5 Зазначила, що останній участі у вихованні сина ОСОБА_11 ніколи не брав, рішення Ясинуватського районного суду про стягнення аліментів на утримання дитини не виконував. З 2008 року дочка разом з сином ОСОБА_11 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_4 з цивільним чоловіком. Через рік після розірвання шлюбу, їй дзвонила матір ОСОБА_5 та цікавилась про місце перебування її сина. Більше з нею не спілкувалась.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що є батьком заявниці. ОСОБА_5 не бачив з 2008 року. Зазначив, що останній ніде не працював та збирався поїхати на заробітки. Місце знаходження ОСОБА_5 йому не відомо.

Як передбачено ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року.

Згідно ст. 234 ЦПК України суд розглядає справу про визнання особи безвісно відсутньою в порядку окремого провадження.

Дослідив докази по справі, суд вважає їх достатніми для задоволення заяви ОСОБА_2 Початком безвісної відсутності ОСОБА_5 слід вважати 01 січня 2009 року.

Визнання особи безвісно відсутньою необхідно для вивезення сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди батька.

Відповідно до ст. 43 ЦК України,

керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 249 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Визнати безвісно відсутнім громадянина ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 січня 2009 року.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів.

Повний текст рішення надруковано власноручно у нарадчій кімнаті в одному примірнику 25 вересня 2015 року.

Головуючий суддя Тітова Т.А.

Народні засідателі Озеранський С.В.

ОСОБА_1

25.09.2015