Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №335/8374/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Провадження №22-ц/778/5631/15 Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.

Каракуші К.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Борис Михайлович про визнання права власності недійсним,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М. про визнання недійсним права власності на квартиру АДРЕСА_1 і на квартиру АДРЕСА_2. Також позивач просив вжити заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на вказані квартири та заборонити державній реєстраційній службі України здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно цих квартир.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року заява про вжиття заходів забезпечення позову залишена без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява, в межах якої подано заяву про забезпечення позову, містить вимоги про визнання права власності недійсним і заява про забезпечення позову не мають правового зв'язку, який би обґрунтував те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

З таким висновком суду про невідповідність позовних вимог (недійсність права власності) виду забезпечення позову (накладення арешту та заборони реєстраційній службі будь-яких дій у відношенні спірного майна) погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У статті 152 ЦПК України наведено перелік способів забезпечення позову, зокрема шляхом накладення арешту на майно або кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів, на виконання приписів вищенаведенних правових норм та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи обсяг позовних вимог і відповідність обраного позивачем виду забезпечення позову позовним вимогам зазначає наступне.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, ОСОБА_2 позивається до ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсним права власності ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2. Вказані вимоги обгрунтовує порушенням відповідачем умов іпотечного договору та ігноруванням нотаріусом вимог законодавства під час державної реєстрації права власності(а.с.8-9).

У відповідності до приписів ст.11 ЦПК України позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Недійсним можливо визнати правочин, а право власності може бути порушеним, невизнаним або оспорюваним і таке право підлягає судовому захисту у певний спосіб (ст.16 ЦК України).

Аналізуючи відповідність виду забезпечення позову (накладення арешту на квартири та заборона вчиняти будь-які дії щодо реєстрації прав на ці квартири) позовним вимогам (визнання недійсними права власності відповідача на квартири), колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про те, що між обраними позивачем заходами забезпечення позову і предмет позовних вимог відсутній правовий зв"язок, і тому вони є не відповідними.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 обрано ті способи заходів забезпечення позову, які передбачені нормами цивільного законодавства, проте позовні вимоги, на забезпечення яких позивач просить вжити заходів, не узгоджуються з правовими приписами, які передбачають способи судового захисту цивільних прав та інтересів.

Проте це не позбавляє позивача права уточнити позовні вимоги з врахуванням приписів ст.16 ЦК України і після чого звернутись з відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, підстав для її скасування та постановлення нової про вжиття заходів забезпечення позову у колегії суддів не має.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: