Справа № 445/871/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/6068/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у ВНЗ МВС України,-

встановила:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_2 державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Вимоги обґрунтовував тим, що 10.08.2010 року між університетом та ОСОБА_3 укладений договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Згідно із п. 2.3.6 цього договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов»язаний відшкодувати фактичні витрати, пов"язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Наказом № 441 від 08.07.2014 року ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх спав та відрахований з ВНЗ за власним бажанням.

Згідно проведених розрахунків, сума фактичних витрата повязнаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 у ОСОБА_2 державному університеті внутрішніх справ з серпня 2010 по червень 2014 року становить 12538,11 грн., які просив стягнути з відповідача.

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ, кошти повязані з навчанням в сумі 10936,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ 243,60 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ, з оскаржуваним рішенням не погоджується, оскільки вважає, що при вирішенні даної справи судом допущено неповноту встановлення істотних обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно довідки розрахунку № 373 від 24.12.2014 року сума фактичних витрат, що підлягає до утримання з ОСОБА_3 становить 12 538,11 грн., яку власне позивач просить стягнути та що залишилось поза увагою суду.

Просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 рокута ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Позивач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 61, 62), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, що згідно із довідкою про розрахунок № 373 від 24.12.2014 року сума фактичних витрат, пов"язаних з навчанням у ОСОБА_2 державному університеті внутрішніх справ курсанта ОСОБА_3 за період серпня 2010 червень 2014 року складає 10926,21 грн.

Судом встановлено, що наказом № 297 від 06.08.2010 року ОСОБА_3 зараховано на навчання студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю правознавство (факультет кримінальної міліції) за державним замовленням (а.с. 4).

10.08.2010 року між ОСОБА_2 державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_3 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (а.с. 5).

Згідно витягу з наказу № 441 о/с від 08.07.2014 рядового міліції ОСОБА_3 - курсанта 4-го курсу факультету з підготовки фахівців для підрозділів кримінальної міліції за спеціальністю "Правознавство", з 09.07.2014 року звільнено з органів внутрішніх справ у запас за ст. 63 п. «д» (службова невідповідність) (а.с. 6).

У ст. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007 року, визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання; звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.

Згідно зі ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

Сторонами такого договору є: виконавець навчальний заклад, замовник головне управління або управління Міністерства внутрішніх справ України, особа курсант.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх здійснюється в судовому порядку.

Згідно з п. 2.3.6 укладеного договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі від 10.08.2010 року, ОСОБА_3 зобов"язувався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов»язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотньому напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно поданої довідки-розрахунок № 373 від 24.12.2014 року, загальна сума витрат, пов»язаних із навчанням ОСОБА_3 у ОСОБА_2 державному університеті внутрішніх справ за період серпень 2010 року по червень 2014 року складає 12538,11 грн., в тому числі 8751,72 грн. грошове забезпечення, 742,96 грн. продовольче забезпечення, 710,3 грн. речове забезпечення, 47,4 грн. медичне забезпечення, 2465,73 грн. оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зазначений у розрахунку перелік витрат відповідає переліку, який передбачений у п. 4.1. договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 10.08.2010 року, за винятком витрат на медичне забезпечення в сумі 47,4 грн., відтак оскаржуване рішення необхідно змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ 12490,71 грн. витрат, пов»язаних із навчанням в університеті внутрішніх справ.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ задовольнити частково.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року- змінити.

Викласти абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ 12490 (дванадцять тисяч чотириста дев»яносто) грн. 71 коп. витрат, пов»язаних із навчанням в університеті внутрішніх справ.

Врешті рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 державного університету внутрішніх справ 121,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_4