Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/566/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Шаповал Т.В.

при секретарі - Лавріненко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. В поданій до суду заяві посилався на те, що він з відповідачем 10.01.1998 року зареєстрував шлюб. Від даного шлюбу в них народилася дитина ОСОБА_3, 2007 року народження. Спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність поглядів. Шлюбні відносини припинили з 2010 року Спільне господарство не ведуть. Примирення вважає неможливим. Також вказував, що під час шлюбу ними було придбано спільно майно, а саме квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2, автомобіль HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску та маються грошові кошти в розмірі 794 000 грн. З відповідачкою виникають суперечки з приводу поділу даного майна, що є спільною власністю.

Просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 10.01.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чортківської РДА Тернопільської області, актовий запис №2.

Поділити майно, що є спільною власністю, виділивши йому квартиру АДРЕСА_2, в будинку літера "А-10", яка в цілому складається з: коридору 1 пл. 10,6 кв.м., кухні 2 пл. 9,6 кв.м., кімнати жилої 3 пл. 17,3 кв.м, кімнати жилої 4 пл. 9,5 кв.м, ванни 5 пл. 2,5 кв.м, вбиральні 6 пл. 1,2 кв.м, кімнати жилої 7 пл. 11,6 кв.м, шафи 8 пл. 0,6 кв.м., балкону пл.. 1,0 кв.м, лоджії пл.. 1,3 кв.м : загальною площею 65,2 кв.м, житловою площею 38,4 кв.м; квартиру АДРЕСА_1, в будинку літера "А-5", яка в цілому складається з: коридору 1 пл. 3,5 кв.м, вбудованої шафи 2 пл. 0,9 кв.м, вбиральні сполученої 3 пл. 2,8 кв.м, кухні 4 пл. 5,6 кв.м, кімнати жилої 5 пл. 17,2 кв.м; загальною площею 30,7 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м; автомобіль Hyunday Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2012.

Відповідачеві виділити грошові кошти у сумі 794 000 грн.

Припинити право приватної спільної часткової власності ОСОБА_2на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Припинити право приватної власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2, в будинку літер "А-10", яка в цілому складається з: коридору 1 пл. 10,6 кв.м, кухні 2 пл. 9,6 кв.м, кімнати жилої 3 пл. 17,3 кв.м, кімнати жилої 4 пл. 9,5 кв.м, ванни 5 пл. 2,5 кв.м., вбиральні 6 пл. 1,2 кв.м, кімнати жилої 7 пл. 11,6 кв.м., шафи 8 пл. 0,6 кв.м, балкону пл.. 1,0 кв.м, лоджії пл.. 1,3 кв.м.; загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1.право приватної власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1, в будинку літер "А-5", яка в цілому складається з: коридору 1 пл. 3,5 кв.м., вбудованої шафи 2 пл. 0,9 кв.м., вбиральні сполученої 3 пл. 2,8 кв.м., кухні 4 пл. 5,6 кв.м, кімнати жилої 5 пл. 17,2 кв.м.; загальною площею 30,7 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, однак вказала, що сума коштів, які виділити їй повинна бути більшою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною, 1,2 ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізчиних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що сторони з 10 січня 1998 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину.

З 2010 року сторони припинили шлюбні відносини. Дана обставина визнається обома сторонами, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України є такою, що доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд бере до уваги, що звернувшись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач протягом всього часу провадження у справі свого ставлення до предмету розгляду справи не змінив.

Таким чином, протягом тривалого часу намір позивача розірвати шлюб є незмінним.

З цього суд робить висновок про впевненість позивача в своєму бажанні шлюб розірвати.

Суд враховує, що сторонами вживались заходи до примирення, але позитивного результату вони не дали, примирення не досягнуто.

За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач просить шлюб розірвати, не бажає миритися з відповідачем, наполягає на розірванні шлюбу.

Таким чином, судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем.

Відповідно до ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Позивач зазначив, що збереження сім'ї та спільне проживання з відповідачем є неможливим.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я сторін по справі розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Тому, збереження шлюбу суперечили б інтересам обох з подружжя.

Враховуючи вищевикладене, позов про розірвання шлюбу необхідно задовольнити, шлюб - розірвати.

Крім того, в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні сторони посилалися на те, що під час шлюбу ними було придбано майно, а саме квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2, автомобіль HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску та маються грошові кошти в розмірі 794 000 грн.

Частиною 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Главою 8 СК України визначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 16.04.2004 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2, по ? частині кожний.

Згідно договору купівлі - продажу від 24.11.2005 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску належить та зареєстрований за ОСОБА_1 Дата реєстрації -01.09.2012 ріку.

Наявність у сторін коштів в розмірі 794 000 грн. станом на час розгляду справи в суді, не підтверджено жодними дослідженими судом доказами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СКУ).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до складу майна, що є спільною власністю подружжя ОСОБА_1 входить квартира АДРЕСА_1, квартира АДРЕСА_2, автомобіль HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 просить суд виділити йому автомобіль HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, а відповідачеві виділити грошові кошти в розмірі 794 000 грн., при цьому припинити право власності на дані квартири за ОСОБА_2

Суд бере до уваги, що відповідач визнавала факт наявності грошових коштів, які просив позивач виділити їй.

Однак, згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи, сторонами підтвердження наявності коштів не надано та не підтверджено жодним доказом.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

П.2 ч.1 ст. 3 ЦК України, визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що припинення права власності на квартири за ОСОБА_2 може призвести до порушення її прав на нерухоме майно.

Тому, суд приходить до висновку, що не підлягають поділу грошові кошти в розмірі 794 000 грн. та позовні вимоги в частині виділу грошових коштів відповідачу і припинення права власності за відповідачем на квартири не підлягають задоволенню.

Крім того, квартира АДРЕСА_2 між сторонами поділу не підлягає, оскільки згідно договору купівлі- продажу від 16.04.2004 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, дана квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності по ? частині за кожним.

Відповідно до ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Жоден із подружжя не вчинив ніяких дій, які б свідчили про згоду на отримання грошової компенсації з попереднім внесенням другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, тому враховуючи обставини справи суд вважає за необхідне виділити та визнати право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, ? частину автомобіля HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску та виділити та визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 ? частину автомобіля HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 10 січня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської РДА Тернопільської області між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - ОСОБА_2.

Виділити та визнати право власності за ОСОБА_1 на ? частину квартири АДРЕСА_1, ? частину автомобіля HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

Виділити та визнати право власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 ? частину автомобіля HYUNDAY ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В.Шаповал