Номер провадження: 22-ц/785/1375/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Сидоренко І.П.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", третя особа ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати незаконними дії ПАТ "УкрСиббанк" по підвищенню відсоткової ставки за договором про надання споживчого кредиту від 22.12.2006 року, укладеним між нею та АКІБ "УкрСиббанк", зобов'язати ТОВ "Кей-Колект" здійснити перерахунок заборгованості за договором, починаючи з 28.09.2007 року, виходячи зі встановленої договором процентної ставки за користування кредитом у розмірі 9,5 %, з зарахуванням здійснених платежів за кредитним договором в рахунок погашення зобов'язань за договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

На рішення суду подана апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій вона, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд обмежився цитуванням ст.ст.207,653,640,642 ЦК та норм Закону України від 12 грудня 2008 року №661 без зазначення його назви, що узагальнив висновком про врахування поведінки сторін після прийняття банком рішення щодо зміни процентної ставки, тим самим не виконав вимоги ст.214 ЦПК про встановлення фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Проте висновок по суті справи про необхідність відмови у задоволенні позову є вірним, тому рішення підлягає зміні в частині мотивування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

22.12.2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк" було укладено договір споживчого кредиту № 0 про отримання коштів в розмірі 80 000,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складало 404 000,00 грн.(а.с.8-14).

На забезпечення виконання кредитного договору між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки (а.с.125).

13.02.2012 року між АТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" було укладено Договір факторингу, за умовами якого всі права та обов'язки за кредитним договором № 0, укладеним 22 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ "УкрСиббанк", перейшли до "Кей-Колект".

Згідно з пунктом 1.3.1. Кредитного договору, за використання кредитних коштів протягом тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 9,5 % річних.

По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому пунктом 9.2. Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Таким чином, договором визначена як сама можливість збільшення процентної ставки протягом всього часу дії договору, так і порядок та умови вчинення таких дій.

Додатковою угодою №2 до кредитного договору від 22.12.2006 року, укладеною між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 22.06.2007 року (а.с.167), передбачено внесення змін в п.1.3.1 кредитного договору в частині встановлення процентної ставки в розмірі 13,5% річних за використання кредитних коштів з 22.06.2007 року по 22.12.2016 року. Угода підписана сторонами і є невід'ємною частиною кредитного договору.

На перевірку доводів апеляційної скарги апеляційним судом був витребуваний оригінал кредитної справи ОСОБА_2, з якого видно, що процента ставка за час існування між сторонами підвищувалася з 9,5% до 13,5 % у відповідності до змін, внесених додатковою угодою (а.с.276-278), що відповідає умовам договору і тому не дає підстав вважати встановленим факт її підвищення у непередбачений договором або законом спосіб.

Одночасно з матеріалів справи видно, що розрахунок боргу (а.с.21-30), наданий ОСОБА_2 в частині підвищення відсоткової ставки, який став підставою для звернення із позовом до суду вочевидь не збігається із розрахунком, наявним в оригіналі кредитної справи, та враховуючи те, що первісний жодним чином не посвідчений, колегія суддів виходить із відомостей, витребуваних у встановленому законом порядку.

Наявні в матеріалах справи повідомлення про збільшення відсоткової ставки частково носять характер попередження у разі невиконання зобов'язання (а.с.31,32), а інші, як свідчить оригінал розрахунку не були реалізовані, тому на зміст правовідносин не впливають.

Таким чином, правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_2 відсутні, встановленим слід вважати те, що підвищення ставки відбулося у відповідності до умов кредитного договору та додаткової угоди №2 до нього, підписаної сторонами, тобто у двосторонньому порядку, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Доводи ОСОБА_2 про те, що про укладання додаткової угоди їй нічого не відомо, вона її не підписувала не можуть бути підставою для задоволення її вимог, оскільки діє презумпція правомірності укладеного правочину, і питання щодо недійсності додаткової угоди може мати преюдиційне значення у разі встановлення її недійсності рішенням суду за позовом ОСОБА_2, на пред'явлення якого вона має право у встановленому порядку. Суд апеляційної інстанції перевіряє справу в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, та доводів апеляційної скарги відповідно до ст.303 ЦПК.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п.п.1,4ч.1ст.309 ЦПК підлягає зміні в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову, в решті рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2014 року змінити в частині мотивування відмови у задоволенні позову, в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: