АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6168/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/2492/14-ц Іванова І.В.
Категорія: договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Повного Товариства «Ломбард «Капітал Лапоног та Дороднова» на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 листопада 2014 року у справі за позовом Повного Товариства «Ломбард «Капітал Лапоног та Дороднова» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА :

21 березня 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом, в якому ,з урахуванням його уточнень, просив стягнути з відповідачів заборгованість за договором про надання фінансового кредиту в загальному розмірі 420 707, 35 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки-реалізації домоволодіння з надвірними будівлями,що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, шляхом продажу позивачем від свого імені зазначеного предмету іпотеки у будь-який спосіб на підставі договору купівлі-продажу за ціною не менше ніж 90% від вартості предмета іпотеки, визначеною суб»єктом оціночної діяльності та стягнути з відповідачів судові витрати у справі .

Вказані вимоги обґрунтовував тим, що 5 серпня 2008 року Повне Товариство «ЛОМБАРД «КАПІТАЛ» ЛАПОНОГ та ДОРОДНОВА» ( далі Товариство) та ОСОБА_1. уклали договір № 260 , відповідно до умов якого остання отримала фінансовий кредит у розмірі 100 000 ,00 грн. на 6 місяців та зобов»язалась повернути вказаний кредит та сплатити відсотки за користування даними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач зазначає, що відповідно до умов вказаного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: Позичальник здійснює оплату за користування кредитом у розмірі 4 %, не пізніше, ніж 5 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом та зобов»язується повернути всі кредитні кошти до 5 лютого 2009 року, а у разі порушень зобов»язань -сплачує штраф у розмірі 30 % від суми кредиту.

Позивач також зазначає, що на забезпечення виконання вказаного кредитного договору 5 серпня 2008 року за згодою чоловіка відповідача ОСОБА_2.. , між Товариством та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчених договір іпотеки, відповідно до умов якого, у випадку невиконання ОСОБА_1 хоча б одного із взятих на себе зобов'язань за договором фінансового кредиту № 260, Товариство набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1. позов не визнала та 14.04.2014 року звернулась до суду з заявою про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності( а.с.42-44).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 листопада 2014 року в задоволенні вказаних позовних вимог позивачу було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував строк позовної давності та не врахував той факт , що у березні 2009 року позивач звертавсь до суду з позовом про визнання права власності на вказане іпотечне майно та заочним рішенням Жовтневого районного суду від 18.02.2011 року позов було задоволено. Рішенням суду апеляційної інстанції від 14.11.2011 року вказане заочне рішення суду було скасовано та відмовлено в задоволенні зазначених позовних вимог, у зв»язку з чим позивач вважає,що з 17 березня 2009 року по 14 листопада 2011 року перебіг позовної давності перервався.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2015 року апеляційна скарга була задоволена частково. Скасовано вказане рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення , яким позовні вимоги позивача задоволені частково та в рахунок заборгованості ОСОБА_1. по договору про надання фінансових послуг на загальну суму 420707, 35 грн. , звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки ,із застосуванням процедури продажу, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом продажу Товариством від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною предмета іпотеки, визначеної суб»єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України . Вилучено обтяження та виключено запис про іпотеку з Держдавного реєстру речових прав на нерухоме майно вказане домоволодіння з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією права власності предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій необхідних для продажу предмета іпотеки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року вказане рішення апеляційного суду скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи вказане рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції як на підставу такого скасування зазначив , що поза увагою апеляційного суду залишилась та обставина , що в даному випадку відбулось не зупинення перебігу строку позовної давності в момент звернення до суду позивача з іншим позовом , а у відповідності до ч.2 ст. 264 ЦК України переривання строку позовної давності, зверненням позивача до суду з іншим позовом та розпочався таких строк в березні/квітні 2009 року і закінчився у березні/квітні 2012 року ( а.с. 204-206).

Представник позивача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явилась , будучи належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи, про що свідчить надана їй телефонограма ( а.с.217). Про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1. та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції , виходив з того, що позивач пропустив встановлений законом трьохрічний строк позовної давності , про застосування якого заявлено відповідачем.

При цьому , судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 05 серпня 2008 року ОСОБА_1. за договором надання фінансового кредиту отримала від Товариства грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. і зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені зазначеним договором до 05 лютого 2009 року.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що відповідачем ОСОБА_1 в період з 04 вересня 2008 року по 15 грудня 2008 року були сплачені відсотки за користування кредитом в розмірі 11070,90 грн. та після вказаної дати , остання припинила виконувати свої зобов»язання за вказаним кредитним договором.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 17 березня 2009 року, у зв»язку з невиконання умов зазначеного кредитного договору, позивач звертавсь до суду з позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2., про визнання права власності та визнання осіб такими, що втратили право власності на зазначене вище іпотечне майно та заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 18 лютого 2011 року, позов було задоволено , а рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 листопада 2011 року вказане заочне рішення було скасовано та Товариству відмовлено в задоволенні зазначених вище позовних вимог.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06. 11.2013 року у справі № 1-116 цс 13 зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають

стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Таким чином, вказані вище обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать про те, що право на вимогу щодо сплати відсотків за користування кредит у позивача виникло в січні 2009 року , а щодо стягнення кредитних коштів в повному обсязі - 05 лютого 2009 року, з моменту закінчення строку повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права.

В ст.. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно до частин 2 та 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, звернення позивача 17 березня 2009 року до суду з позовом про визнання права власності на вказане вище іпотечне майно , у зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов»язань за зазначеним кредитним договором, перервав встановлений ст. 257 ЦК України перебіг строку позовної давності , та з зазначеної дати такий перебіг позовної давності почався заново.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права також свідчать про те, що строк позовної давності для пред»явлення позивачем зазначених позовних вимог закінчився 17 березня 2012 року, тоді як до суду з вказаним позовом позивач звернувсь 21 березня 2014 року, тобто після спливу такого строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для мови у позові .

Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України, із спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене тощо).

Оскільки відповідач ОСОБА_1. 14.04.2014 року звернулась до суду з заявою про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності, то суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог у зв»язку зі спливом такого строку.

Доводи, викладені позивачем в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують, були предметом їх розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

За таких обставин , судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319. 209, 218 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Повного Товариства «Ломбард «Капітал Лапоног та Дороднова» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, судя:

Судді :