Справа № 127/2-6681/2005
Провадження 6/127/852/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці подання державного виконавця Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме квартири №131, що знаходиться в будинку №71 по вул. Келецька в м. Вінниці.

В поданні зазначено, що на виконанні в Вишенському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-6681/2005 виданий 12.12.2005року Ленінським міським судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, 14.11.2001р.н. в розмірі 250 грн., щомісячно, починаючи з 07.11.2005 року до повноліття сина. 03.07.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48002607. Державним виконавцем направлено запит до установ та реєструючи органів, відповідно до отриманих відомостей майно та грошові кошти в боржника відсутні. Станом на 17.09.2015 року заборгованість зі сплати аліментів становить 1549,99грн. Відповідно до довідки адресного бюро ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але боржник 29.05.2015 року надав пояснення про те, що за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Державний виконавець неодноразово виходив за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 71/131 для перевірки майнового стану боржника, але двері квартири ніхто не відкрив. 10.09.2015 року було знову здійснено вихід за вказаною адресою, зі слів власниці квартири стало відомо, що боржник дійсно проживає за вказаною адресою, але перевірити майновий стан в квартиру впустити відмовилась, про що складено акт. За наведених обставин заявник просить суд надати дозвіл на примусове входження в квартиру для перевірки майнового стану боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не зявився в поданні просив розглянути його у відсутність державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Вишенському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавчий лист № 2-6681/2005 виданий 12.12.2005року Ленінським міським судом м. Вінниці про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, 14.11.2001р.н. в розмірі 250 грн., щомісячно, починаючи з 07.11.2005 року до повноліття сина.

03.07.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Згідно пояснень ОСОБА_2 від 29.05.2015 року фактичне місце його проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до акту державного виконавця від 10.09.2015 року ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, однак власник квартири в квартиру для перевірки майнового стану боржника не впустила.

Відповідно до п.10 ч.3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника-фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, вирішуються судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Відповідно до рішення Конституційного суду України №4-рп/2011 від 31.05.2011 року конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Враховуючи вищевикладені норми Закону щодо недоторканості житла, а також враховуючи те, що доказів того, кому належить квартира АДРЕСА_1 і якими приміщеннями користується боржник в квартирі, не надано, суд прийшов до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись Конституцією України, Закону України „Про виконавче провадження, ст.ст. 209, 210, 376 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державному виконавцю Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про примусове проникнення до житла відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: