Справа № 333/5551/15-ц
Провадження № 2/333/2461/15
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Пасюті К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

04.05.2000 року, в період шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Шлюб між сторонами було розірвано. 24.04.2015 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 належну йому ? частину спірної квартири. За п. 15 вказаного договору купівлі продажу від 24.04.2015 року відповідач зобовязався передати відчужувану частку квартири позивачу для вільного користування та безперешкодного володіння нею в строк до 30.05.2015 року, а також знятися з реєстраційного обліку у зазначений строк. З 01.06.2015 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає, однак до цього часу з реєстраційного обліку не знявся.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 16, 316, 317, 391, 406 ЦК України, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 у будинку № 25 по вулиці Чумаченко у м. Запоріжжі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених у ньому, наполягала на його задоволенні, пояснивши суду, що відповідно до умов договору відповідач повинен був виселитися з квартири до 30.05.2015 року, оскільки він цього добровільно не зробив, вона змінила замки, щоб з 01.06.2015 року він не потрапив до квартири.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що він дійсно з 01.06.2015 року не проживає у спірній квартирі. Оскільки позивач змінила замки у квартирі, він не зміг туди потрапити та забрати свої речі з квартири. Крім того, суду пояснив, що коли він підписував договір, у ньому були відсутні дописки кульковою ручкою, які містяться в договорі на цей час, у тому числі дописана рукою умова «а також знятись з реєстраційного обліку у зазначений вище строк».

Третя особа Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, будучі належним чином повідомленими про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали цивільної справа, оцінивши докази, надані сторонами, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 17.09.1985 року. На цей час рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2.

Колишній чоловік власника відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі, однак з 01.06.2015 року в ній не мешкає.

Статтею ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У частинах 1 та 2 ст. 406 ЦК України зазначено, що сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 3,4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, предметом доказування за вказаною справою є підстави для визнання відповідача, який є колишнім членом сім'ї власника квартири, таким, що втратив право користування житлом.

Так, судом встановлено, що з моменту придбання квартири відповідач зареєстрований за цією адресою і проживав у спірній квартирі до 01.06.2015 року, що визнається сторонами.

У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні не встановлені обставини щодо відсутності відповідача у квартирі встановлений законом строк. Крім того, суд критично ставиться до дописаної кульковою ручкою у договорі купівлі продажу частки квартири від 24.04.2015 року умови «а також знятися з реєстраційного обліку в зазначений вище строк», оскільки вказані доповнення внесені в договір з порушенням правил складання та оформлення документів, встановленихНаказом МЮУ № 3253/5 від 22.12.2010 року «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства».

Частинами 1 та 4 ст. 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, законом не передбачено те, що припинення сімейних відносин з власником будинку автоматично позбавляє колишніх членів сім'ї їх права користування житлом.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено, що відповідач втратив право користування житлом, тому у відповідності до ст.ст. 15,16 ЦК України її вимоги не підлягають захисту судом.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Комунарський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва