Справа № 0302/2216/2012 Провадження № 22-ц/773/437/15 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В.В.
Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «Агентство по збору боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ТзОВ «Агентство по збору боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтований тим, що 25 червня 2008 року між ТзОВ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є ПАТ «Банк Руский Стандарт», та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 5450 гривень із розрахунку 11% річних строком з 26 червня 2008 року по 26 червня 2011 року. В подальшому правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт» стало ТзОВ «Агентство по збору боргів» на підставі договору відступлення права вимоги. Позивач також зазначав, що відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплачувати відсотки згідно графіку. Однак, своїх зобов'язань відповідач належним чином не виконував, кредит та відсотки за користування кредитом не повертав, в зв'язку з чим сума заборгованості за кредитним договором становить 18874,86 гривні, з яких: 6076,23 гривень - заборгованість по тілу кредиту та відсотки, 12798,63 гривень - пеня за невиконання умов договору.

Покликаючись на викладені обставини, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2012 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Агентство по збору боргів»18874 гривні 86 копійок заборгованості за кредитним договором.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність судового рішення в частині стягнення пені із-за порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити та зазначає, що позивачем пропущено річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а тому судом неправильно визначено розмір пені.

Відповідно до частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, а рішення суду першої інстанції змінити з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 1054, 546, 549 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, підтриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Із матеріалів справи убачається, що 26 червня 2008 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №76905695, за умовами якого відповідач отримав в банку кредит в сумі 5450 гривень під 11% річних на строк з 26 червня 2008 року по 26 червня 2011 року (а.с.4-9).

В подальшому ПАТ «Банк Руский Стандарт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство по збору боргів» уклали договір відступлення права вимоги № 12 від 27 березня 2009 року, згідно з умовами якого до позивача перейшли всі права за кредитним договором №76905695 від 26 червня 2008 року (а.с.21-23).

Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1, порушуючи умови кредитного договору, свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, а тому суд на підставі розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем, прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 18874 гривні 86 копійок, з яких: заборгованість за кредитним договором - 6076 гривень 23 копійки та пеня -12798 гривень 63 копійки.

Проте повністю погодитися висновками місцевого суду про стягнення з відповідача в користь позивача 12798,63грн. пені за кредитним договором не можна, оскільки до них суд прийшов із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Так як умовами кредитного договору (зокрема Умовами надання та обслуговування кредитів ТОВ «Банк Руский Стандарт») (а.с. 4-7) передбачено, що погашення кредиту здійснюється щомісяця рівними по сумі платежами відповідно до графіків погашення кредиту, то відповідно початком перебігу строку позовної давності є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, проте не сплатив його.

З розрахунку неустойки (а.с. 15) убачається, що заборгованість зі сплати пені нарахована за період з 11 березня 2009 року до 17 вересня 2012 року, тобто поза межами позовної давності, оскільки з позовом до суду позивач звернувся лише 25 вересня 2012 року.

У разі пропущення річного строку неустойка може бути обрахована за останній рік невиконання основного зобов'язання в межах строку позовної давності за основним зобов'язанням.

Дані обставини не були враховані судом першої інстанції, а тому, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції безпідставно стягнув пеню за весь час прострочення зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.9 Умов надання та обслуговування кредитів банк має право нараховувати неустойку (пеню) у випадку порушення клієнтом строків оплати заключної вимоги в розмірі 0,2 відсотка від повної суми заборгованості (зазначеної в заключній вимозі) за кожен календарний день прострочення.

Із матеріалів справи та змісту апеляційної скарги убачається, що сторони визнають суму боргу по тілу кредиту та нарахованих відсотках за кредитним договором в розмірі 6076,23 грн.

Відтак сума пені за кредитним договором, яку відповідач повинен сплатити позивачу в зв'язку з порушенням свого зобов'язання по поверненню кредитних коштів, складає 4435,65 грн. (365 календарних днів множимо на суму пені, визначеної за один день (сума заборгованості - 6076,23 грн. множимо на 0,2%).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення судом норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції слід змінити і стягнути з відповідача в користь позивача пеню в межах річного строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2012 року в даній справі змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство по збору боргів» 10511,88грн. (десять тисяч п'ятсот одинадцять гривень вісімдесят вісім копійок) заборгованості за кредитним договором.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: