Номер провадження: 22-ц/785/5426/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 1864037,75 грн., судового збору в розмірі 3654 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 19.06.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №010/15-29/07-337, відповідно до якого ОСОБА_3 надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 396000 доларів США зі строком до 19.06.2017 року із сплатою 12 % відсотків річних за користування коштами.

В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 12.02.2014 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з:

- заборгованості за кредитом в розмірі 200284,82 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 1712575,41 грн.,

- заборгованості по відсоткам в розмірі 10916,81 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 93346,37 грн.,

- заборгованості по пені в розмірі 6369,3 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 54461,97 грн.,

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. Згідно заперечень наданих до суду, позовні вимоги позивача не визнає у повному обсязі.

Рішенням суду позов Банку був задоволений в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставиться питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч.1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

19.06.2007 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №010/15-29/07-337, відповідно до якого ОСОБА_3 надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 396000 доларів США зі строком до 19.06.2017 року із сплатою 12 % відсотків річних за користування коштами.

Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору, проценти розраховуються на основі Фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів.

Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань, Позичальник несе відповідальність в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.4.1.1 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.

З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України 29.04.2009 року між ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №010/15-29/07-337/2 до Кредитного договору.

31.10.2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 була укладена Додаткова угода №010/15-29/07-337/3, згідно якої було внесено зміни в п.2.3.14 частини 2 ст.2 «Права та обовязки сторін».

В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 12.02.2014 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту у розмірі 217570,93 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 1860383,75 грн.

Відбулась зміна найменування юридичної особи - позивача з ВАТ «ОСОБА_3 Аваль» на ПАТ «Банк «ОСОБА_3 Аваль».

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Також умови ст. 1050 ЦК України закріплені у п. 1.5.1. зазначеного кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на позичковий рахунок.

Таким чином, невиконання ОСОБА_2 договірних зобовязань за кредитним договором у вигляді непогашення заборгованості, несплати відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення строків повернення кредиту і відсотків, порушило права та інтереси Банку та завдало йому майнову шкоду у вигляді ненадходження грошових коштів, наданих Позичальнику на умовах строковості та повернення, а також доходу від користування кредитним лімітом.

У звязку з тим, що боржник не виконував законні вимоги Банку, зокрема не погасив заборгованість за кредитним договором №010/15-29/07-337 від 19.06.2007р. Банк змушений був звернутися з позовом до суду.

Ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої укладено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати.

За таких обставин суд дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, необхідно задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в розмірі 200284,82 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 1712575,41 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 10916,81 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 93346,37 грн., заборгованість по пені в розмірі 6369,3 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 12.02.2014 року складає 54461,97 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги. Так, апелянт не навів жодного доказу того, що ОСОБА_3 зробив необґрунтовані та незрозумілі розрахунки, не просив суд зробити відповідну експертизу з цього приводу.

Посилання апелянта на те, що в договорі не було встановлено строку виконання зобовязання, спростовуються текстом кредитного договору, в подальшому апелянт, в своїх твердженнях щодо неподання Банком вимоги до нього, взагалі посилається на господарські правовідносини, які не мають жодного відношення до розглянутої справи.

Колегія суддів вважає що позовна заява про стягнення заборгованості, є одним із видів вимоги, при розгляді справи за позовною заявою суд задовольняє позовні вимоги або відмовляє у їх задоволенні, таким чином подання позову саме і є надісланням вимоги, при цьому через суд. Чинне законодавство не містить заборони подавати таку вимогу у вигляді позовної заяви зразу до суду.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Шаталова Ігоря Валентиновича відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.О. Панасенков

ОСОБА_4