АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/98/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Костів О. З.,

секретар судового засідання - Шмигельська І.З.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення сплачених коштів за спожитий газ на опалення будинку в порядку регресу, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної компенсації за користування належним на праві власності майном,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про повернення сплачених коштів за спожитий газ на опалення будинку в порядку регресу, посилаючись на те, що вона проживає АДРЕСА_1 та є співвласником будинку за цією адресою разом із своїм племінником ОСОБА_3, їй належить 1/6 будинку, а відповідачу - 5/6. З 2004 року вона намагалася виділити свою частку з спільної власності в будинку. У 2013 року проведена будівельно-технічна експертиза дала висновок, що виділити свою частку позивач не може, так як їй не належить 30 кв.м. будинку, що рівна по площі однокімнатної квартири, але вона може зробити добудову, щоб довести свою площу до рівня однокімнатної квартири і після цього виділити свою власність. Все це вона робила, щоб уникнути проблем із співвласником в оплаті комунальних послуг, уникнути умов спільного використання майна та іншого. За його згоди такий поділ можна було б зробити і уникнути цих проблем, але співвласник згоди не дає, створює умови, неможливі для проживання. У 2010 році пошкодив систему опалення в будинку, чим залишив позивача і її сім'ю без опалення в зимовий період на 5 місяців, нанісши шкоду їх здоров'ю та матеріальні збитки будинку (облетіла штукатурка, відклеїлися шпалери, кинувся грибок по стінах будинку). Після рішення суду про нестворення ним перешкод у спільному проживанні, позивачу довелося своїм коштом відновлювати систему опалення в будинку, проводити ремонт ванної кімнати, де кинувся грибок та ін. Відповідач в будинку не проживає, звертається у різні організації про відключення в будинку світла, газу, води, позивався в суд про позбавлення позивача права власності, в чому йому відмовлено, робить різні злочинні дії, щоб не дати позивачу та її сім'ї проживати в будинку, і в такий незаконний спосіб хоче заволодіти її майном, її частиною власності, знущається з неї і сім'ї, порушує її права. Співвласник з осені 2009 року і по теперішній час перестав здійснювати оплату за спожитий газ на опалення будинку. Раніше йому нараховували гроші за його частину будинку на рахунок НОМЕР_1, який він успадкував після смерті своєї мами, і на якому в нього ріс борг. Для позивача відкрили рахунок НОМЕР_2, на який їй нараховували гроші за її частину в будинку, свій рахунок вона своєчасно оплачувала. 12 лютого 2013 року ОСОБА_1 листом офіційно повідомили з ПАТ «Тернопільміськгаз», що вона повинна сплатити борг співвласника ОСОБА_3 по його рахунку, тому що він відмовився від послуг з газопостачання, так як в зимовий період там не проживає. Якщо позивач не оплатить борг, то будинок буде відключено від газопостачання. З осені по травень 2014 року позивач оплатила за спожитий газ 10353 грн. за опалення цілого будинку, хоча повинна оплатити лише за свою частину будинку, тобто 1/6 частину від цієї суми, а саме 1725 грн., тому просила суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь кошти в сумі 8631,00 грн.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної компенсації за користування належним на праві власності майном, в обґрунтування якого зазначив, що у 2009 році після смерті матері ним успадковано 5/6 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 у якому він проживав разом з ОСОБА_1 З того часу і дотепер відповідачка та члени її сім'ї, крім використовуваної у будинку загальної площі (коридору, кухні, кладовки і санвузла), без згоди ОСОБА_3 та відшкодування йому матеріальної компенсації займають і користуються практично цілим будинком. У житлових кімнатах, загальною площею 24,6 кв.м., вони розмістили належні їм речі, на дверях кімнат встановили замки і закривають їх. Таким чином, ОСОБА_1 і члени її сім'ї у житловому будинку для створення свої житлових потреб фактично займають і користуються двома названими житловими кімнатами, житлова площа яких на 15,23 кв.м. перевищує успадковану відповідачкою 1/6 частку. Факт зайняття і користування відповідачкою ОСОБА_1, половиною житлового будинку підтверджується укладеним 11 березня 2009 року нею та ВАТ «Тернопільміськгаз» договором за НОМЕР_2 на постачання газу для опалювання використовуваної нею у житловому будинку площі, тобто 49,55 кв.м. У позивача була реальна можливість і намір здати наймачеві в найм належну частку у житловому будинку (житлову кімнату № 1-9, площею 14,2 кв.м.) та гараж за ринковими цінами, проте, через відмову відповідачки і членів її сім'ї звільнити дану житлову кімнату і гараж, або виплачувати йому відповідну плату за використання його майна у ОСОБА_3 немає змоги отримати дохід від здачі належного йому майна в найм і таким чином користуватися своїм майном. Через неприязні стосунки, які склалися між співвласницею 1/6 частки будинковолодіння і ОСОБА_3, а також висловлювані на його адресу погрози про розправу з ним з боку чоловіка відповідачки, він не мав і не має змоги укласти з відповідачкою договір оренди належного йому майна з відповідною оплатою за його використання. Відповідно до висновку Тернопільського обласного комунального підприємства «Експерт», вартість орендної плати за житлові кімнати №1-7 та №1-9 у житловому будинку по АДРЕСА_1 у м.Тернополі для вирішення майнових питань, пов'язаних орендою за ринковими цінами, в період з 1 вересня 2011 року до 1 вересня 2012 року було визначено наступним чином: в розмірі по 500 грн. щомісячно за кожну житлову кімнату упродовж 2011-2012 років та по 600 грн. щомісячно продовж 2013 року, а також по 300 гри. щомісячно за оренду гаража упродовж 2011-2012 років та по 250 грн. щомісячно упродовж 2013 року. Виходячи з даної незалежної оцінки майна, загальний, розмір компенсації за користування належним йому майном (упущеної вигоди), який він мав би отримати за його здачу в оренду за ринковими цінами за 2 роки, тобто з 1 вересня 2011 року по 1 вересня 2013 року ним визначено в розмірі 32400 грн. З даної суми 25600 грн. - це орендна плата за користування житловими кімнатами, а 6800 грн. - за користування гаражем. З урахуванням того, що відповідачці у даному будинковолодінні належить 1/6 його частки, що в грошовому виразі від загальної суми упущеної вигоди становить 5400 грн., сума компенсації, яку ОСОБА_1 мала б сплатити за користування належним йому майном, становить 27000 грн., яку ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_1, а також просить стягнути сплачений ним судовий збір за розгляд позову в сумі 270 грн. та вартість виконаних ОКП «Експерт» в 2012 та у 2014 роках двох експертиз в сумі 800 грн.

07 листопада 2014 року представник позивача-відповідача ОСОБА_1 дав суду клопотання про зменшення позовних вимог на суму 230 грн., яка включає ціну газу, що використаний нею на приготування їжі і обігрів води в колонці в літній період, за останні чотири з половиною роки.

01 грудня 2014 року представник позивача-відповідача ОСОБА_3 подав суду клопотання про збільшення позовних вимог на суму 477 грн., що становить 5/6 від суми 572 грн., які ним оплачено за послуги з газопостачання та опалення будинку в листопаді 2014 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення сплачених коштів за спожитий газ на опалення будинку в порядку регресу, зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної компенсації за користування належним на праві власності майном - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті з врахуванням всіх обставин справи і стягнути з відповідача в її користь кошти в сумі 8877 грн. (регрес) та судові витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 360 грн., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 апеляційної скарги не визнає, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи із наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив із того, що у судовому засіданні сторони визнали, що реальні частки між співвласниками будинку по АДРЕСА_1 у м.Тернополі не визначені, згоди щодо поділу чи порядку користування даним будиковолодінням вони не досягнули.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 07 липня 1986 року, 1/6 частина житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 10 червня 1986 року за реєстром №1-2078. Про даний факт також свідчить інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23 грудня 2013 року.

5/6 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Тернополі, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 січня 2010 року, зареєстровано в реєстрі за №88, належить на праві власності ОСОБА_3

11 березня 2009 року ВАТ «Тернопільміськгаз» в особі голови правління Бобрівця В.Л., що діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 уклали договір НОМЕР_2 про надання населенню послуг з газопостачання, згідно якого ВАТ «Тернопільмісьгаз» здійснює газопостачання до будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Тернополі. Площа опалювальних приміщень в даному договорі вказана 49,55 кв.м.

Згідно висновку №1331 будівельно-технічної експертизи, виконаного Тернопільським відділенням Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз від 16 грудня 2004 року, виходячи із вимог Державних будівельних норм ДБН 79-92 та житлової площі, що припадає на 1/6 частину, реальний поділ будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Тернополі у співвідношенні 1/6 до 5/6 частин неможливий. Можлива сплата одного власника іншому вартості його частки.

Як вбачається із висновку експертів за результатами проведеної комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1162/1163/13-22 від 01 листопада 2013 року, наданих Тернопільським відділенням Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз, виконати розподіл (виділити частку) житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Тернополі з влаштуванням двох ізольованих квартир згідно часток співвласників (1/6 та 5/6) у відповідності до вимог нормативних документів, а саме п.п.2.22, 2.24 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», неможливо, оскільки площа приміщень в житловому будинку згідно 1/6 частки з розрахунку загальної площі становить 17,8 кв.м., що менше ніж передбачено вимогами нормативних документів - 30 кв.м. влаштування на ній однокімнатної ізольованої квартири.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані висновки експертів не є належним доказами в даній справі, однак вони свідчать про те, що реальний поділ будинку по АДРЕСА_1 в м. Тернополі не проведено.

Таким чином, у разі якщо дві частини одного будинку мають одну поштову адресу та належать двом власникам на правах власності чи користування, надання послуг з газопостачання має здійснюватися на підставі одного договору про надання послуг з газопостачання, укладеного між газопостачальним підприємством та одним із співвласників за згодою іншого співвласника.

Правова можливість укладення договору про надання послуг з кожним із співвласників виникає за умови: виділення часток спільної власності в натурі із забезпеченням частки кожного із співвласників окремим обліком спожитого природного газу, тобто забезпечення технічної можливості окремого споживання природного газу співвласниками в територіальних межах виділених в натурі часток приватного будинку (створення територіально відокремленої газифікованої споруди): присвоєння в передбаченому законодавством порядку різних поштових адрес виділеним в натурі часткам співвласників.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вимоги Правил, суд першої інстанції вважає, що газопостачання до приватного будинку, який перебуває у спільній частковій власності, має здійснюватися на підставі договору про надання населенню послуг з газопостачання, укладеному з одним із співвласників вказаного будинку за згодою іншого співвласника. При цьому, ведення відокремленого обліку природного газу за домоволодінням, що знаходиться у співвласності можливе при присвоєнні в передбаченому законодавством порядку різних поштових адрес виділеним в натурі часткам співвласників, які будуть забезпечені окремим обліком природного газу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір здійснених нарахувань за спожиті послуги з газопостачання відповідає вимогам закону, який покладає обов'язок щодо слати таких коштів на сторону договору, в даному випадку ОСОБА_1 яка як встановлено є єдиним споживачем надаваної послуги, оскільки інший співвласник в будинку по АДРЕСА_1 в м.Тернополі не проживає більше чотирьох років.

Таким чином безпідставними є посилання апелянта на ст. 541 ЦК України, яка передбачає солідарне зобов'язання у випадках встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Виходячи з цього доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для її задоволення.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма