Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"05" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого-судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Івіній М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача - ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Під час розгляду справи представник позивача надав письмові заяви про зміну розміру позовних вимог, які підтримав та просив задовольнити позовні вимоги з урахуванням цих заяв.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримав в борг від позивача грошові кошти у сумі 1500,00 доларів США , які зобов'язався повернути в строк до 01 березня 2014 року.

Факт отримання від позивача відповідачем грошових коштів підтверджується письмовою борговою розпискою від 16.12.2013р., власноручно написаною відповідачем.

Відповідач свій обов'язок повернути грошові кошти не виконав, в подальшому ухиляючись від повернення позичених грошей.

Сума боргу станом на 17.02.2015р. становить еквівалент 39 075 грн.

Нарахована позивачем сума процентів складає 4 368, 91 грн., 3% річних 1 1133, 71 грн.

Всього позивач просить стягнути з відповідача 44 577, 62 грн.

Підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, представник позивача просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання згідно зі ст. 74 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, ухвалив про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочину.

У відповідності до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Статтею 1047 ЦК України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв у борг 1500 доларів США.

Факт одержання відповідачем у позивача грошових коштів підтверджується письмовою розпискою.

Зі змісту розписки убачається, що відповідач зобов'язується повернути позивачу 1500,00 доларів США в строк до 01 березня 2014 року.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику.

У зазначений строк відповідач позивачу гроші за вказаним договором не віддав, доказів своєчасного повернення боргу до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем суду розрахунку, сума боргу станом на 17.02.2015р. становить еквівалент 39 075 грн., проценти - 4 368, 91 грн., 3% річних - 1 1133, 71 грн., а всього 44 577, 62 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи убачається, що судові витрати позивача, відповідно до ст. 79 ЦПК України, складають 267,34 грн., які належить стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 11, 15, 16, 22, 509, 526, 625, 1046-1049 ЦК України, ст. 10, 57-60, 79, 88, 169, 209, 210, 212-215, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 44 577 грн. 62 коп. та судові витрати в сумі 267 грн. 34 коп., а всього стягнути 45 023 грн. 40 коп.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення до Дніпровського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги, а учасниками судового розгляду, які не брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: