Справа № 465/7763/14 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/6066/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Крайник Н.П., Бойко С.М.,

за секретаря Куцика І.Б.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Львівського комунального підприємства «Сонячне» про стягнення боргу та розподіл рахунків на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року вищезазначений позов задоволено частково.

Суд стягнув із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 3 727 грн. 30 коп. за житлово-комунальні послуги.

Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову в частині відкриття особового рахунку на житлово-комунальні послуги.

Апелянт зазначає, що його невістка ОСОБА_4 проживає у його квартирі та споживає усі послуги, які надаються ЛКП «Сонячне», а тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг, а відтак, вона зобовязана нести витрати за їх споживання.

Апелянт вважає безпідставними посилання суду на необхідність окремого встановлення елементів обліку споживання води, газу та електроенергії для кожного споживача, оскільки він не залучав у якості відповідачів будь-яку з організацій, яка надає послуги з постачання газу, води, електроенергії та не просив суд зобовязувати їх відкривати окремий особистий рахунок на імя ОСОБА_3 чи виставляти окремі квитанції на оплату цих послуг, а тому суд вийшов за межі заявленого ним позову.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Власником квартири № 39 на вул. Бойчука, 5 у м.Львові, яка складається з трьох кімнат, кухні та комунальних вигод, загальною площею 57,5 кв.м., є позивач ОСОБА_5. В квартирі з 15.01.2013 року також проживає та зареєстрована відповідачка з двома малолітніми дітьми як невістка та онуки.

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку витрат, понесених позивачем на оплату за надані житлово-комунальні послуги в період з січня 2013 року по жовтень 2014 року, а саме: з утримання будинку 1915 грн. 53 коп., подачі холодної та гарячої води 2818 грн.90 коп. та центрального опалення - 2720 грн. 48 коп., позивачем сплачено 7454 грн. 60 коп.

Згідно зі ст.405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право наймати, визначається його власником.

Відповідно до частин 1,3 ст.156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням. Члени сімї власника будинку (квартири) зобовязані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сімї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі та витратах вирішуються в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача половину вартості понесених позивачем витрат щодо оплати за житлово-комунальні послуги, що становить 3727 грн. та оплачений позивачем судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп., суд правильно виходив з того, що такі послуги надавалися відповідними службами в квартиру і ними користувались як позивач, так і відповідачка, яка проживає і зареєстрована в квартирі з січня 2013 року, а відтак, також зобовязана брати участь у витратах, повязаних з утриманням квартири.

Рішення в цій частині сторонами не оскаржується.

Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно з п.3.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, рахунки за воду і за скидання стічних вод до мережі водовідведення виписуються виробником споживачам. Якщо субспоживач має особисті рахунки, то він розраховується за питну воду та скидання стічних вод з виробником. Розподіл суми рахунку між субспоживачами, на яких не відкрито окремих особових рахунків, здійснюється споживачами самостійно. У випадках, коли засоби обліку на вводах субспоживачів відсутні, розрахунки за воду проводяться за нормами водоспоживання, при цьому обсяг стічних вод , які належать до сплати, дорівнює обсягу водоспоживання.

Відповідно до п.4 Правил надання послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМ України від 09.12.1999 року № 2246, у разі, коли обєкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка у договорі. Обєктом споживача є територіально-відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня, тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами при вселенні відповідачки в квартиру не був встановлений порядок користування жилими приміщеннями і така угода між ними не укладалася, відтак, виходячи з положень вищезазначених нормативно-правових актів, встановлення в квартирі № 59 на вул.Бойчука, 5 у м.Львові, що належить на праві власності позивачу, окремих приладів обліку з газопостачання, водопостачання для кожної із сторін, не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобовязання відповідача ЛКП «Сонячне» відкрити окремі особові рахунки на імя позивача і відповідача ОСОБА_3 для нарахування та оплати житлово-комунальних послуг, а також здійснювати розрахунок вартості наданих послуг порівно на кожного, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. При цьому, суд врахував і те, що між сторонами не був встановлений порядок користування жилими приміщеннями і угода про укладення такого відсутня, що не заперечується сторонами.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та на висновки суду першої інстанції не впливають.

За наведених вище обставин, колегія доходить висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам у справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні й апеляційну скаргу на оскаржене рішення належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_6