У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури в інтересах Київської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства України до Бориспільської районної державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на землю та відновлення становища, яке існувало до порушення, за касаційною скаргою першого заступника Дніпровського екологічного прокурора на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року Київський міжрайонний екологічний прокурор Дніпровської екологічної прокуратури звернувся до суду з указаним позовом в інтересах Київської обласної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства України, посилаючись на те, що проведеною Київською міжрайонною екологічною прокуратурою перевіркою встановлено, що розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації від 23 грудня 2009 № 3788 "Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України (відповідно до списку) на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 3,00 га. Пунктом 2 цього розпорядження вказані земельні ділянки надано у власність громадянам (згідно додатку) загальною площею 3,00 га для ведення особистого селянського господарства та доручено Бориспільському районному відділу Київської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України забезпечити реєстрацію державних актів. На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,27 га серії НОМЕР_1, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 14 січня 2010 року (кадастровий номер НОМЕР_2) та ОСОБА_4 державний акт серії НОМЕР_3, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,300 га 22 січня 2010 року (кадастровий номер НОМЕР_4).

Позивач зазначав, що земельні ділянки, які передано у власність вказаним громадянам, відносяться до земель водного фонду та знаходяться у межах прибережної захисної смуги Канівського водосховища річки Дніпро, у тому числі частина з них накладається на водне русло.

У зв'язку з цим позивач просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської РДА від 23 грудня 2009 року № 3788; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,27 га серії НОМЕР_1, який видано ОСОБА_3 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за 14 січня 2010 року (кадастровий номер НОМЕР_2) та державний акт серії НОМЕР_3, який видано ОСОБА_4 та зареєстровано у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,3 га 22 січня 2010 року (кадастровий номер НОМЕР_4) та визнати за державою право власності на земельну ділянку площею 0,57 га на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 05 червня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі перший заступник Дніпровського екологічного прокурора, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що правові підстави для визнання недійсними державних актів на земельні ділянки, виданих на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та визнання за державою права власності на них відсутні, оскільки останні добровільно відмовилися від права власності на земельні ділянки та розпорядженнями Бориспільської районної державної адміністрації вказані земельні ділянки прийнято до земель запасу.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки вони суперечить вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що розпорядженням Бориспільської районної державної адміністрації Київської області № 3788 від 23 грудня 2009 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам на території Вишеньківської сільської ради, Бориспільського району, Київської області; надано у власність громадянам земельні ділянки загальною площею 3,000 га для ведення особистого селянського господарства згідно з актом, а земельні ділянки зазначені у п. 2, залишено у категорії земель сільськогосподарського призначення (т. 1 а. с. 31).

Згідно додатку до зазначеного розпорядження земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області надані у власність: ОСОБА_3 площею 0,7500 га, ОСОБА_7 площею 1,5000 га та ОСОБА_4 площею 0,7500 га (т. 1 а. с. 33).

На підставі вказаного розпорядження на ім'я ОСОБА_3 видано державний акт серії НОМЕР_1 на земельну ділянку 0,2700 га (т. 1, а. с. 34) та державний акт на ім'я ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 на земельну ділянку 0,3000 га (т. 1 а. с. 36).

Відповідно до заяви від 28 березня 2012 року ОСОБА_3 добровільно відмовився від права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,2700 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_5, виданого управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 04 березня 2010 року за № 340, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 59 від 01 квітня 2010 року (т. 1 а. с. 70).

Згідно розпорядження № 1596 від 16 травня 2012 року Бориспільська районна державна адміністрація Київської області приймає земельну ділянку площею 0,2700 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради до земель запасу від ОСОБА_3 у зв'язку з добровільною відмовою та припиняє про власності на земельну ділянку площею 0,2700 га для ведення індивідуального садівництва на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та скасовує державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5 (т.1 а. с. 79).

Належна ОСОБА_4 земельна ділянка кадастровий номер - НОМЕР_4, площею 0,3000 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки № 226 від 11 лютого 2011 року перейшла у власність ОСОБА_5 та на ім'я останнього виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 67 від 22 січня 2012 року (т. 1 а. с. 71).

Разом з тим, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5, відповідно до якої, останній добровільно відмовився від права власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,300 га, цільове призначення якої - для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належної йому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г. 11 лютого 2011 року за № 226 та державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 67 від 22 січня 2010 року (т. 1 а. с. 71).

Згідно розпорядження № 2160 від 21 травня 2012 року Бориспільська районна державна адміністрація Київської області приймає земельну ділянку площею 0,300 га, що розташована на території Вишеньківської сільської ради до земель запасу від ОСОБА_5 у зв'язку з добровільною відмовою та припиняє право власності на земельну ділянку площею 0,300 га для ведення особистого селянського господарства на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та скасовує державну реєстрацію акта на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_3) (т. 1 а. с. 80).

Згідно зі ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, та віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до ст. 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст. 4 ВК України, п. «а» ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1», ст. 59 ст. 60 , ч. 1 ст. 84 ЗК України, у редакціях на час виникнення правовідносин, землі під водними об'єктами, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об'єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не могли передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

За системним аналізом законодавства на час виникнення правовідносин, відповідно до положень ст. 88 ВК України, Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 ( далі Постанова № 486), Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року (далі Наказ № 434), розмір та межі прибережних захисних смуг встановлювались за проектами землеустрою (термін та зміст за ст. 50-54 Закону України «Про землеустрій»), а населених пунктів - відповідно до існуючих на час встановлення конкретних умов забудови. При наданні у користування земельних ділянок навколо зазначених та інших водних об'єктів, мали врахуватися ці положення щодо меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, а у разі відсутності землевпорядної документації (документації з землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів мало бути досягнуто шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного Кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Постанови № 486 з урахуванням конкретної ситуації (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-16цс14 від 21 травня 2014 року).

Проте суди не урахувавши вказані норми матеріального права, дійшли передчасного висновку, що підстави для визнання незаконним та скасування розпорядження Бориспільської районної адміністрації від 23 грудня 2009 року № 3788 відсутні, оскільки у Бориспільському районі Київської області розмежування земель водного фонду та земель сільськогосподарського призначення проведено не було, проектна документація щодо встановлення водоохоронних зон не розроблялася та не затверджувалася, землевпорядна документація з виготовлення кадастрового плану обмежень і обтяжень щодо використання земель Бориспільського району в межах зон особливого режиму використання земель (водоохоронні зони, прибережні захисні смуги) - не розроблялася та не затверджувалася (т. 1 а. с. 226, 227).

При цьому не звернули уваги на наявний у матеріалах справи вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2013 року, згідно якого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України. Так, зокрема, судом установлено, що зловживаючи своїми повноваженнями і службовим становищем ОСОБА_9 та ОСОБА_10 усупереч вимогам ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 58-60, 84, 198 ЗК України, ст. ст. 4, 88, 89 ВК України оформили, погодили та підписали документи, на підставі яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 протиправно отримано у приватну власність земельні ділянки водного фонду. Також судом досліджено висновок експерта Київського ДП геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» № 01-09/764 від 18 червня 2012 року, згідно якого земельні ділянки загальною площею 0,57 га передані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у період з 2009 року та на теперішній час належали і належать до земель водного фонду Канівського водосховища річки Дніпро (т. 2 а. с. 45-77).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Крім того суди не звернули уваги, що позов подано про визнання недійсним державного акта на земельну ділянку ОСОБА_3 кадастровий номер НОМЕР_2, а суди помилково беруть до уваги заяву ОСОБА_3 від 28 березня 2012 року про добровільну відмову від права власності на земельну ділянку та розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 1596 від 16 травня 2012 року про добровільне прийняття земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_6, яка не є предметом спору.

Також згідно з ч. ч. 1-2 ст. 142 ЗК України (у редакцій чинній на час добровільної відмови від земельних ділянок) припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного

органу.

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Проте матеріали справи містять лише заяви відповідачів про добровільну відмову від земельних ділянок, а нотаріально посвідчених та зареєстрованих в установленому порядку угод про передачу Бориспільській районній державній адміністрації права власності на земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а також анулювання державних актів вказаних громадян та внесення відповідних відомостей до бази даних автоматизованої системи державного земельного кадастру не містять.

Таким чином судами у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не враховані норми матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу першого заступника Дніпровського екологічного прокурора задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 05 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко