Справа № 428/2521/14-ц
Провадження № 2/428/1421/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю, визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю, визнання права власності посилаючись на те, що з відповідачем вона познайомилась у 2006 році та з 01.11.2007 року почали мешкати однією сімєю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Спочатку вони з відповідачем орендували житло та мешкали разом із її дочкою, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м.Сєвєродонецьку за адресами: вул..Курчатова, 29/141 (з 01.11.2007 по 01.08.2009 року), вул.Курчатова, 21-а/27 (з 01.08.2009 року по 01.05.2012 року). Після купівлі 12.04.2012 року, на імя відповідача, квартири АДРЕСА_1, з 01.05.2012 року по січень 2014 року мешкали сімєю. 17.08.2012 року відповідач зареєстрував її у якості громадянської дружини разом з дочкою у спірній квартирі. Відносини між сторонами погіршились після того як вона втратила дитину відповідача 14.07.2013 року. За час, що сторони мешкали сімєю, вони вели не тільки сумісне господарство, піклувались одне про одного, разом відпочивали, мали єдиний бюджет, а за спільні кошти купили у ОСОБА_6 спірну 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2. Оскільки квартира була куплена з боргом за спожиті комунальні послуги у розмірі 25000 грн. та у жахливому становищі, ними був зроблений, за сумісні кошти, капітальний ремонт, вартість якого становила приблизно 28000 грн. та частково погашені комунальні борги у розмірі 12000 грн. Оскільки відповідач не визнає її прав на спірну квартиру, чинить перешкоди в користуванні, позивач вимушена була звертатись за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом і просить встановити факт, що має юридичне значення, проживання однією сімєю її та ОСОБА_4, як чоловіка та жінки без шлюбу з 01.11.2007 року по січень 2014 року; визнати майно, квартиру АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_4, обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та її; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_3.

Позивач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того надала письмові пояснення аналогічні тим, що містяться в позові, також зазначила, що вони разом з відповідачем також вели спільний бюджет, за спільні кошти купували різноманітні речі, спільно відпочивали.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві, підтримала заявлені вимоги, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, просила в позові відмовити в повному обсязі, надала письмові пояснення, в яких зокрема зазначила, що відповідач в період з 2007 року по 2012 рік, як чоловік та жінка не жили. Вони зустрічалися, проводили деякий час разом, а взагалі вони були просто коханцями. В період з червня 2010 року по березень 2012 року відповідач просто фізично не мав можливості мешкати разом з позивачкою, вести з нею спільне господарство, мати спільний бюджет, так як у цей період часу він взагалі був відсутній у м.Сєвєродонецьку, так як в цей час працював на ЗАТ «Евромонолит» у м.Санкт-Петербурзі, що підтверджується дозволами на працю іноземним громадянам серія 78 № 100721467 від 03.06.2010 року, серія 78 № 111025381 від 09.06.2011 року, а також довідками про доходи № 492, 493, 494 від 28 листопада 2013 року. За цей час лише один раз у грудні 2011 року відповідач приїздив до м.Сєвєродонецька у відпустку. У цей період часу з червня 2010 року по кінець лютого 2012 року позивачка та відповідач мешкали окремо друг від друга і до того ж кожен своїм особистим життям. З ким і як жила позивачка в той період часу відповідачу не відомо, особисто він проживав в ОСОБА_7 своїм особистим життям, спілкувався і зустрічався з дівчатами, і намагався налагодити своє особисте життя. Відповідач поставив собі за мету заробити грошей для того, щоб придбати собі особисте житло і після повернення до м.Сєвєродонецька не жити разом з батьками. Саме тому всі ці роки на заробітках він збирав гроші, надсилав ці гроші своїй матері то перекладом, то передавав через дядька, коли він їздив додому. Мати відповідача ОСОБА_8 деякі з зароблених сином грошей клала на депозит, щоб збільшити суму, а так збирала усі гроші разом для того, щоб після повернення син придбав собі квартиру. Із-за того, що пройшов великий період часу у відповідача не збереглися всі квитанції про перекази ним грошових коштів, про обмін рублів на долари, однак деякі збереглися і саме вони підтверджують той факт, що в період знаходження відповідача на заробітках, він здійснював перекази грошових коштів на ім'я своєї матері, що він обмінював грошові кошти з рублів на долари, а також, що мати відповідача вкладала кошти сина на депозит. Після того, як ОСОБА_9 повернувся додому в нього вже назбиралася достатня сума і тому відповідач попросив свою мати звернутися до агентства нерухомості для пошуку потрібного варіанту квартири. Коли з агентства «Імперія нерухомості» зателефонували і запропонували подивитися один з варіантів, то відповідач знаходився разом зі своїм дядьком (хрещеним) ОСОБА_10, саме тому вони разом і пішли дивитися цю квартиру. Так як цей варіант влаштував відповідача, він в агентстві уклав договір завдатку і вніс суму завдатку. Свідками цього є ОСОБА_10 і працівник агентства нерухомості ОСОБА_11, яка саме займалася показом квартири, оформленням всіх документів і по задатку, і по самій угоди купівлі-продажу. 20 квітня 2012 року відбулася угода по купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4. При оформленні даної угоди були присутні ОСОБА_4, його батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_12, представник продавця ОСОБА_6, продавці ОСОБА_13, ОСОБА_14, та представник агентства нерухомості «Імперія нерухомості» ОСОБА_11, ну і звичайно нотаріус. Оформлення угоди посвідчував приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_15 ОСОБА_4 власноруч розплачувався за квартиру своїми особистими коштами, які власноруч заробив, в шлюбі не перебував, з будь-якою жінкою однією сімєю не мешкав, саме це він підтвердив приватному нотаріусу і саме це нотаріусом було перевірено та зафіксовано у п. 10 договору купівлі-продажу квартири від 20 квітня 2012 року, реєстр № 858. Факт того, що саме ОСОБА_4 розплачувався за придбану квартиру підтверджується також розпискою від 20 квітня 2012 року, яку йому надав ОСОБА_6 Позивач ніякої участі ні фізичної, ні матеріальної до придбання квартири не мала, не була присутня коли ОСОБА_4 дивився квартиру, коли він її купував, вона не надавала на придбання квартири ніяких грошових коштів. ОСОБА_4 особисто почав мешкати у цій квартирі у травні місяці, а зареєструвався у неї 14 червня 2012 року, що підтверджується відміткою у домовій книзі. Десь у середині літа 2012 року ОСОБА_3 довідалася про те, що ОСОБА_4 повернувся з заробіток та придбав собі квартиру. Вона звернулася до нього з проханням, щоб він тимчасово приблизно на рік надав (можливо сказати здав в оренду) їй та її доньці кімнату у квартирі для проживання, а вона зі свого боку буде сплачувати частину комунальних послуг. ОСОБА_16 попросила, щоб він зареєстрував її доньку у своєму помешканні, а відповідно і її саму, через те що мати позивачки зняла їх з реєстрації з адреси АДРЕСА_5, і що її доньці для того щоб навчатися у школі необхідно бути десь зареєстрованою. На той час сторони були просто друзями і на умовах того, що реєстрація буде тимчасовою, а позивачка буде сплачувати частину комунальних послуг, що це матеріально допоможе відповідачу, так як квартира потребувала ремонту, саме тому ОСОБА_4 погодився на дану пропозицію та надав позивачці одну з кімнат для тимчасового проживання та 17 серпня 2012 року зареєстрував позивачку та її доньку у своїй квартирі, що підтверджується відміткою у домовій книзі. Певний час ОСОБА_3 сплачувала частину комунальних послуг, десь приблизно 4 місяці, а потім зазначила, що вона не може сплачувати, так як в неї відсутні кошти. Приблизно з лютого 2013 року на постійні вимоги відповідача щодо зняття з реєстрації та виселення з його квартири позивачка спочатку обіцяла, а потім зазначила що вона не збирається цього робити. Саме у звязку з цим 17 жовтня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття позивачки та її доньки з реєстраційного обліку та їх виселення з його квартири. Ніяких відношень між сторонами в цей період, як і в теперішній час, як між чоловіком та жінкою не було, вони мешкали в одній оселі, але кожен своїм особистим життям, вони мали окремі бюджети, вели окреме господарство. Саме у звязку з вищевикладеним ОСОБА_3 не має жодного відношення до спірної квартири, саме тому квартира АДРЕСА_4 не є спільним сумісним майном, так як була придбана за кошти, які відповідач заробив власноруч і це документально підтверджується довідками про доходи № 492, 493, 494 від 28 листопада 2013 року. Тому квартира АДРЕСА_4 є приватною власністю ОСОБА_4. Більшість майна, купувалося батьками відповідача і саме вони займалися встановленням металопластикових вікон, встановленням газового лічильника, рушникосушилки, радіатора, саме вони розплачувалися за ці предмети та були присутні при їх встановленні. Цими питаннями займалися батьки відповідача у звязку з тим, що відповідач працював та не мав можливості відлучатися з роботи. Те що ОСОБА_4 не мав можливості самостійно робити ремонт, сплачувати комунальні послуги, сплачувати заборгованість, купувати будматеріали підтверджується довідками про його доходи за 2012 рік.

ОСОБА_16 представник відповідач в судовому засіданні пояснила, що стороною позивача зовсім не було надано доказів того, що сторони до моменту придбання квартири, а саме до 20.04.2012 року проживали спільно, мали спільний бюджет, що ними до цього часу купувалося спільно якесь майно і відбувалися спільні витрати. Немає доказів, що у сторін був спільний бюджет. Позивач, навпаки, говорить про те, що нею за її особисті кошти робилися покупки - пластикові вікна та балконні двері, батареї, лічильника газу, матеріалу для відкосів, будівельні матеріали. Тобто цим самим сама позивачка дає зрозуміти, що навіть коли вона вже стала проживати в спірній квартирі з 2012 року, у неї був свій бюджет окремо від ОСОБА_4. Всі документи (чеки, квитанції), які знаходяться в матеріалах справи та додані позивачем датовані кінцем 2012 року, 2013 роком, тобто після придбання квартири. А ні позивач, ні її свідки не змогли надати суду незаперечних доказів того, що сторони до моменту придбання квартири проживали спільно, мали спільний бюджет, спільно збирали гроші, спільно здобували майно та спірну квартиру. З боку відповідача надані незаперечні докази того, що в період з червня 2010 року по березень 2012 року ОСОБА_4 проживав і працював у ОСОБА_7, у м.Сєвєродонецьк приїжджав лише один раз і то на кілька днів, що свідчить про те, що в цей період він не міг проживати спільно з ОСОБА_3, вести з нею спільне господарство і мати спільний бюджет. За цей період часу він заробив грошові кошти згідно з наданими довідками в загальному розмірі 176070,00 грн. (це еквівалент), якусь частину він витратив на харчування і житло, а решту збирав, і з ОСОБА_7 відправляв своїй матері ОСОБА_8, один з цих фактів передачі підтверджений документально. Якби він проживав однією сімєю, то відправляв би гроші своїй дружині ОСОБА_3, а не матері. Отже, це підтверджує, що родини не було. Спірна квартира придбана за 10790 доларів США, що в еквіваленті складає 91715 грн.. Вказане підтверджується розпискою, що знаходиться в матеріалах справи. Не дивлячись на це згідно пояснень різних свідків спірна квартира купувалася за: 13700 доларів США (ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19); 13000 доларів США (ОСОБА_20); 14000 доларів США (ОСОБА_21), і навіть сама позивач в попередньому судовому розгляді повідомляла що квартира куплена за 10000 доларів США, що не відповідає дійсності і є доказом того, що свідки надають не достовірну інформацію. ОСОБА_16 позивач повідомляла, що вона була присутня при виборі спірної квартири, при оформленні у нотаріуса угоди, однак особи які безпосередньо брали участі при цьому (сам відповідач, ОСОБА_12, і ріелтор ОСОБА_11) повідомили зворотне, що позивача ніде не було. Відповідно до п.10 договору купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_12 в момент придбання квартири у шлюбі ні з ким не перебуває, однією сім'єю ні з ким не проживає, гроші на придбання квартири є його особистою власністю. Все це також є доказом того, що позивач знову надає суду недостовірну інформацію і те, що позивач не має жодного відношення до придбання спірної квартири. ОСОБА_3 зявляється в спірній квартирі лише в серпні 2012 року (так як їй з дочкою не було де жити, а дочки для оформлення в школу потрібна була реєстрація). Відповідач пошкодував дівчину, а тепер позивач хоче заволодіти 1/2 частиною його квартири. Факт знайомства, спільного проводження часу, відпочинку ніхто не заперечує, проте це не є сім'єю, так як відсутній загальний побут, спільний бюджет і спільні витрати. З боку позивача не були надані жодні докази того, що вона мала матеріальну можливість брати участь у придбанні квартири, відсутні навіть елементарні довідки про її доходи до квітня 2012 року, тому невідомо який у неї був дохід і чи був він взагалі. Зі свідчень свідків і навіть самої позивача, ОСОБА_4 практично не працював і виходить позивач утримувала всю родину. Позивач зазначала, що відповідач якийсь час жив за її гроші, при цьому всьому сторони робили дорогі подарунки, відпочивали в ресторанах, їздили на море, та ще й накопичили на квартиру. Однак це все лише слова, а чітких доказів немає зовсім. ОСОБА_16 відсутні докази того, що нібито за сім років спільного життя сторони придбали якесь майно, документального підтвердження немає. Коли ОСОБА_3 вперше звернулася з даним позовом до суду, вона точно не знала через яке агентство нерухомості купувалася спірна квартира, де точно оформлялася угода купівлі-продажу, за яку точну ціну купувалася спірна квартира. ОСОБА_16 в попередньому судовому розгляді даної справи ОСОБА_3 повідомляла про те, що її мама ОСОБА_17 в 2010 році продала свою квартиру, в замін купила собі іншу, а різницю дала їй в сумі 1700 доларів США, однак пізніше вона заявляла, що дала 3500 доларів США. Свідки повідомляють що мати дала 6800 доларів США (ОСОБА_19), 7000 доларів США (ОСОБА_21), 2/5 частини від 18000 доларів США це 7200 (ОСОБА_20). У зв'язку з цим свідки, як і сама позивач, надають суду неправдиву інформацію. Тому, на підставі викладеного вважають позовні вимоги ОСОБА_3 необґрунтованими і тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивача. Її донька з 2006 року почала зустрічатися з відповідачем, а з листопада 2007 року почали жити разом. Він прийшов на все готове з одним компютером. Жили вони на знімних квартирах, а з травня 2012 року - на пр.Гвардійському, 6-б/87. Дану квартиру купили за 13700 доларів США в поганому стані, з боргами на суму 25000 грн. На сьогодні борг становить 10000 грн. В квартирі позивачем були поставлені пластикові вікна, сторонами був зроблений ремонт у ванній кімнаті і майже на кухні. Сторони планували дитину. Позивач збиралася за відповідача заміж, так як він їй пропонував. Чому в результаті шлюб не зареєстрували їй не відомо. ОСОБА_16 пояснила, що вона і батьки відповідача зустрічалися, ходили в гості. ОСОБА_3 постійно працювала, але не завжди офіційно, вона дуже економна і вміє збирати гроші. У неї була 3-кімнатна квартира, яку вона продала, купила собі 2-кімнатну, а різницю від продажу дала позивачу ОСОБА_3 у розмірі 1700 доларів США, однак підтвердити цей факт їй нічим. На ремонт спірної квартири сторони заробляли разом. На онуку платив аліменти перший чоловік позивача. Сторони спільно купили великий телевізор, килим, дуже добре одягалися, їли, відпочивали. ОСОБА_4. Е.О. в ОСОБА_7 був півтора року, з періодичністю раз в чотири місяці приїжджав до м.Сєвєродонецьк тижня на три. Подробиці щодо купівлі спірної квартири їй не відомі, так як вона була зайнята, і не кожен день приходила в гості.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що позивачці доводиться кумою і колишньою дружиною рідного брата матері позивачки. Їй відомо, що сторони почали зустрічатися з 2006 року, восени цього ж року стали жити разом. Жили вони на знімних квартирах. Сторони разом купили квартиру по пр.Гвардійському, збирали гроші. ОСОБА_4 їздив на заробітки в ОСОБА_7. В спірній квартирі не була жодного разу. Квартира куплена за 13700 доларів США, вони заробляли разом. ОСОБА_3 постійно працювала, ОСОБА_4 періодично не працював. Мама ОСОБА_3 продала свою квартиру і віддала ОСОБА_3 гроші за її долю, їй відомо про це зі слів саме ОСОБА_3 та її матері. Спірна квартира була в поганому стані, сторони робили ремонт, міняли вікна, капітальний ремонт у ванній кімнаті, про це їй говорила ОСОБА_3. Позивач завжди жила за свій рахунок, завжди працювала і ще вчилася заочно. Перший чоловік позивача допомагав аліментами. Сторони збирали гроші, заробляли їх, жили як чоловік і дружина, їздили в село, на дачу. Коли ОСОБА_4 був у ОСОБА_7, то ОСОБА_3 їздила до нього. Жили добре до минулого року, а розійшлися після того, як у ОСОБА_3 стався викидень. Вони казали, що збираються розписуватися, приходили до неї в гості. Вони до них не ходила. Який був дохід у ОСОБА_3, не знає, але коли вона працювала на «Марсі», приблизно 4000-4500 грн. Позивач одягалася гарно і доньку теж добре одягала. Сторони їздили два рази відпочивати в м.Київ, до Криму. Гроші, які збирала ОСОБА_3 вона не бачила. Вона не знає, чому ОСОБА_4 гроші, зароблені ним у ОСОБА_7 відправляв не ОСОБА_3, а своїй матері. Вона не може пояснити, чому позивач не вписана як власник спірної квартири.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною тіткою позивача. Знає вона ОСОБА_4 з 2006 року, сторони познайомилися на день молоді і вже через кілька днів ОСОБА_4 прийшов жити до ОСОБА_3 на знімну квартиру, з собою приніс лише особисті речі. Сторони жили, як чоловік і дружина. Відповідач робив позивачу дорогі подарунки шкіряну куртку з хутром, золоті сережки. Їй відомо про ОСОБА_4 все. Вони разом випивали, ходили в гості, він робив ремонт в її квартирі. Сторони працювали, проте ОСОБА_4 періодично не працював і вчився. ОСОБА_3 заробляла спочатку 3500 4000 грн., а потім 3000 грн. Весілля не грали, так як позивач казала, що їй спочатку необхідно зібрати гроші на квартиру. ОСОБА_4 постійно пропонував ОСОБА_3 заміжжя. У позивача були свої гроші, бо її мама продала квартиру і виділила ОСОБА_3 7000 доларів США. Це їй, відомо лише зі слів, сама особисто не бачила. ОСОБА_16 збирала гроші. Сторони їздили в Крим, м.Київ. Вона була в спірній квартирі неодноразово. Вона була шокована, що квартиру купували без реєстрації шлюбу. Не може пояснити, чому позивач не вказана, як власник спірної квартири. Сторони зробили ремонт в ванній кімнаті, поставили вікна, двері. Всі меблі були ОСОБА_3. Спільно купили телевізор, супутникову тарілку. Вартість спірної квартири 14000 доларів США. Свідок вважає, що позивач прописана в спірній квартирі, як дружина.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що є позивачці двоюрідною сестрою, знає ОСОБА_4 з 2006 року, коли сторони почали проживати разом, як чоловік та жінка, відносини не оформлювали оскільки ОСОБА_4 хотів справити весілля, а ОСОБА_3 купити квартиру. Гроші на квартиру заробляли разом, мати позивача дала 6800 доларів США. Позивач купувала вікна в квартиру. Не оформлювала все, оскільки довіряла ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона була ріелтором. До неї звернувся з проханням підібрати квартиру ОСОБА_4, вона знайшла підходящий варіант і запропонувала подивитися. ОСОБА_4 прийшов на огляд квартири разом зі своїм дядьком і дружиною дядьки. Їх все влаштувало, і вони вирішили її купити. Наступного разу вони бачилися в агентстві на оформленні завдатку. ОСОБА_22 знову прийшов з дядьком. Потім зустрілися вже на угоді у нотаріуса, ОСОБА_4 був з мамою і татом. Нотаріус провела всі необхідні дії, перевірила всю інформацію і уклали угоду. На угоді свідок бачила тільки батька та матір ОСОБА_4, ніякої дівчини ні при виборі, ні при оформленні завдатку, ні при оформленні нотаріальної угоди, не було. При оформленні завдатку вона особисто ставила запитання і зясовувала інформацію щодо офіційного шлюбу або цивільного із ОСОБА_4. Нотаріус теж питав і перевіряв цю інформацію. За яку суму придбали квартиру вона не пам'ятає, але пам'ятає, що розплачувався ОСОБА_4 сам і продавець ОСОБА_6, отримавши від нього гроші, написав йому про це розписку. Вона безпосередньо брала участь в оформленні угоди, також при цьому були ОСОБА_4 і його батьки.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою сімї ОСОБА_4 по вул.Донецькій. ОСОБА_4 знає з 1987 року, з ним перебуває в дружніх відносини, а ОСОБА_3 бачила всього один раз. Про ОСОБА_3 чула, знала, що сторони зустрічалися, що ОСОБА_3 була старше ОСОБА_4, і що у неї вже була дитина. Їй відомо, що сторони стали проживати спільно, коли ОСОБА_4 приїхав з ОСОБА_24 і купив квартиру. Свідок кожен день ходила в гості до сімї ОСОБА_4, бачила ОСОБА_4 вдома і ввечері, і вдень. Тому стверджує, що до 2012 року ОСОБА_4 жив з батьками по вул.Донецької. У ОСОБА_24 поїхав на заробітки, щоб купити окреме житло. Про те, що ОСОБА_24 планував одружитися, навіть розмов не було. ОСОБА_25 з ОСОБА_3 не реєстрували, так як у них не дуже гарні були стосунки. ОСОБА_4 з ОСОБА_3 до 2012 року не проживав, так як постійно проживав у своїх батьків. Їй відомо, що коли ОСОБА_4 був у ОСОБА_26, то гроші пересилав матері, яка неодноразово разом з батьком ходили їх отримувати в банку, біля дитячого світу. Коли ОСОБА_26 приїхав, то вона розмовляла з ним, і він повідомив їй, що заробив гроші і тепер шукає собі квартиру. Потім ОСОБА_4 повідомили, що син купив квартиру в районі магазину «Городок» і ремонт в ній робили батьки і ОСОБА_4. За яку суму купили спірну квартиру, не знає, але їй відомо, що квартира була в поганому стані. Вона знає, що гроші на придбання вікон давали батьки ОСОБА_22, а замовлення робила ОСОБА_3, так як у неї були знайомі, які обіцяли знижку, але цього не зробили. ОСОБА_22 неодноразово висилав гроші матері. Вона бачила батьків, які ходили в банк отримувати гроші. Сторони зустрічалися, але не жили разом, так як ОСОБА_4 жив вдома з батьками, а після поїхав в ОСОБА_24. В спірній квартирі не була, про ремонт її повідомляли батьки ОСОБА_22, які теж вкладали гроші в ремонт.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він рідний дядько і хрещений відповідача. ОСОБА_3, це дівчина ОСОБА_24. З якого моменту вони знайомі не знає. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не жили разом, а лише зустрічалися. ОСОБА_22 постійно жив з батьками по вул.Донецькій. Потім він забрав ОСОБА_4 в ОСОБА_26. Вони працювали там разом в одній бригаді та два роки жили разом в одній квартирі. ОСОБА_4 поїхав, щоб заробити грошей на квартиру. Під час їх перебування в ОСОБА_7, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 не приїжджала. Заробітну плату ОСОБА_4 збирав на квартиру, зароблені гроші висилав на ім'я своєї матері ОСОБА_8 та передавав через нього. Гроші вони відправляли разом через систему «Золота корона» та «Лідер». Йому відомо, що в ОСОБА_7 зустрічався з дівчинкою ОСОБА_27, фото якої є в матеріалах справи. За два роки вони приїжджали в Сєвєродонецьк лише один раз на 10 днів. Йому відомо, що в цей час ОСОБА_7 проживав у своїх батьків сам, вони разом з батьками та ОСОБА_7 відзначали Новий рік. ОСОБА_3 при цьому не було. Навесні 2012 року він зібрався повертатися додому і ОСОБА_7 повідомив йому, що теж повертається, так як він вже назбирав грошей на квартиру. На його думку, ОСОБА_4 назбирав в ОСОБА_26 приблизно 15000 тисяч доларів США. Після повернення додому, ОСОБА_26 зателефонував і попросив його піти на огляд квартири. Він разом зі своєю дружиною і ОСОБА_26 подивилися квартиру. Вона їм сподобалася, і вони вирішили її купити та оформили завдаток. Все оформлялося в його присутності, при цьому ОСОБА_3 не було. Квартиру ОСОБА_4 купив за гроші, які заробив в ОСОБА_7, які він збирав два роки і зберігав у своїх батьків. Спірна квартира була в поганому стані, тому в ній робився ремонт. Гроші на купівлю вікон давала ОСОБА_8. Зробили ремонт у ванній кімнаті, кухні. Він особисто допомагав у ремонті. Сторони спільно не проживали однією сім'єю. Олена була старше ОСОБА_7 і у неї від першого шлюбу вже була дитина, тому ОСОБА_7 вона, як дружина не цікавила. Йому відомо, що ОСОБА_3 від ОСОБА_4 не вагітніла, так як якщо б це сталося, то ОСОБА_4 неодмінно сказав би про це. Після придбання квартири ОСОБА_4 прописав ОСОБА_3 і її дочку в свою квартиру, так як її виписала мама, а дитині треба було оформлятися в школу і для цього потрібна прописка. Договір ОСОБА_4 з ОСОБА_3 не укладав, так як на сьогодні вже ніяких договорів про тимчасової прописки не існує.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що є батьком відповідача. З ОСОБА_3 у сина стосунків не склалося. Його син постійно проживав з ними, поки не купив собі квартиру. Йому відомо що сторони були знайомі з 2006 по 2010 роки, перебували в нормальних відносинах. Але сторони не жили разом, так як до цього не було передумов. ОСОБА_22 працював і заробітну плату приносив додому у загальний спільний бюджет, вони разом харчувалися, разом купили машину. Між сторонами були відносини, ОСОБА_4 міг навіть на кілька днів залишитися у неї ночувати, але після цього повертався додому і жив постійно вдома. Гроші, що заробляв давав матері, якусь частину брав собі на витрати, сходити в кіно, кафе, купити сигарети. ОСОБА_25 ОСОБА_4 не збирався реєструвати, він казав, що не немає підходящої кандидатури. ОСОБА_28 нікого не приводив, але говорив, що час від часу зустрічався з різними дівчатами. У ОСОБА_26 поїхав у 2010 році зі своїм дядьком ОСОБА_10, щоб заробити собі на квартиру. За два роки, які ОСОБА_26 перебував у ОСОБА_26, він приїжджав з дядьком до м.Сєвєродонецька один раз, на кілька днів, проживав з ними по вул.Донецькій. Коли був у ОСОБА_26, гроші переправляв «Золотою короною» на ім'я матері, а отримувати вони ходили вже разом. Суми, які надсилав ОСОБА_26 були різні. Одну суму назбирали 30000 грн. і дружина поклала гроші на депозит. Загалом син назбирав, десь 90000 грн. на покупку квартири, і ще гроші на листування і послуги агентства. Мати відповідача, його дружина зверталася до агентства для покупки квартири, варіант дивився ОСОБА_26 і його дядько ОСОБА_10 з дружиною. Квартира сподобалася і вони оформили завдаток. На угоді купівлі-продажу був присутній свідок, його дружина, сам ОСОБА_26, покупець ОСОБА_6 і ріелтор. Йому відомо, що вартість квартири становить 90000 грн., а 23000-24000 грн. - борги по комунальним послугам. Гроші за купівлю квартири передавав ОСОБА_26, за це ОСОБА_6 написав йому розписку. ОСОБА_3 при цьому не було, як і при огляді квартири. Зі слів ОСОБА_4 свідку відомо, що ОСОБА_3 влаштовувала свою дочку в школу, а для цього потрібна була прописка. Мати позивача їх виписала, а ОСОБА_4 прописав їх в свою квартиру. Вони намагалися відрадити його від цього рішення. ОСОБА_22 став проживати в квартирі коли її купив та прописався. ОСОБА_3 стала проживати в квартирі з серпня 2012 року, в окремій кімнаті. Гроші на ремонт давали він з дружиною, але чомусь договори були оформлені на ОСОБА_3. Вони працювали, тому через ОСОБА_3, як посередника, передавали гроші замовнику.. Вони ставили лічильники, труби, ванну, газовий лічильник, купували і клали плитку. ОСОБА_3 ні матеріально, ні фізично не брала участі в ремонті і придбані квартири. Гроші на покупку квартири були ОСОБА_4, які він заробив у ОСОБА_26. Всі речі, які належать ОСОБА_3, знаходяться в одній кімнаті, де вона раніше проживала з дочкою, закриті нею на замок і чекають на свою господиню. Йому відомо, що спочатку ОСОБА_3 оплачувала комунальні послуги, а після перестала. На дверях у кімнату, де проживала ОСОБА_3, стояв замок і кожна із сторін користувалася своєю кімнатою. Спільний бюджет сторони не вели. Син йому не повідомляв, що ОСОБА_3 вагітна від нього.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні повідомив, що є рідним братом позивача. Йому відомо, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 прожили разом з 2006 по 2014 роки. ОСОБА_4 їздив на заробітки в Петербург. Мати позивача продала квартиру по пр.Гвардійському за 18000 доларів США і 2/5 частини віддала сестрі. ОСОБА_3 працювала реалізатором на ринку, і в універмазі, а коли купили квартиру торговим представником. Коли сторони жили, ОСОБА_3 закінчила заочно інститут. Першим чоловік ОСОБА_3 платив невеликі аліменти, 500-800 грн. У спірній квартирі був кілька разів. Він знає, що сторони придбали телевізор, обігрівач, шафу, килим. Меблі в квартирі належали ОСОБА_3. Як звуть батьків ОСОБА_4, не знає, але знає, що вони допомагали сторонам. Офіційно шлюб не оформили, оскільки були не впевнені. Йому відомо, що квартиру купили за 13000 доларів США.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засідання пояснила, що є двоюрідною сестрою позивача. Їй відомо, що сторони зустрічались з 2007 року. Жили разом на двох зйомних квартирах. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що жити стали відразу. В гості не запрошували, їй про все розповідала ОСОБА_3. Відомо, що частину грошей на покупку квартири дала мати позивача, за ці гроші можна було придбати кімнату у гуртожитку. У 2012 році купили квартиру. Олена працювала і добре заробляла. Женя заробляв в ОСОБА_26. Не розписувалися, так як говорили, що спочатку придбають квартиру, а потім зіграють весілля. Вона бачила їх два рази в рік. В спірній квартирі не була. Їй відомо, що перший чоловік платив ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки. Про речі їй нічого не відомо, але припускає, що щось було. На її думку, ОСОБА_4 вважав ОСОБА_3 своєю дружиною. Олена говорила, що ОСОБА_4 її чоловік, а от ОСОБА_4 такого про неї не говорив, але це було видно зі сторони.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що позивач є хрещеною матірю її дитини. Познайомилася з парою в 2006 році, вони тоді вже зустрічалися, жили у найманих квартирах. ОСОБА_22 їздив на заробітки в ОСОБА_26, щоб заробити на квартиру. Потім сторони повідомили, що вони купили квартиру і наступного дня поїхали її дивитися. Їй відомо, що сторони купили телевізор, супутникову антену, шафу. Всі меблі була Оленині. Ремонт у квартирі робили, але за які гроші, не знає. Ремонт робив ОСОБА_3. За чиї гроші купили квартиру їй не відомо. Зі слів ОСОБА_4 вона не чула, що ОСОБА_3 вагітна від нього.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до копії паспорту серії ЕК № 969173 позивача ОСОБА_3, її було зареєстровано в спірній квартирі за адресою: пр.Гвардійський, 6-б/87 з 17.08.2012 року разом з донькою та відповідачем по справі ОСОБА_4, що також підтверджується копіє домової книги. Відповідача в квартирі було зареєстровано 14.06.2012 року.

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбу з 22.08.1998 року, який відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 180068 було розірвано 12.02.2003 року.

Згідно відповіді «КУ СМБЛ» від 10.04.2014 року, позивача було взято на облік по вагітності 08.07.2013 року. В індивідуальній картці батьком дитини вона зазначила ОСОБА_4, що працює у ПП «Фауна», водієм. Вказане підтверджується наданою копією індивідуальної картки вагітної і породіллі № 102.

У відповіді Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганскій області зазначено, що 12.10.2013 року приблизно о 02-00год. між ОСОБА_3 та її чоловіком ОСОБА_4 за місцем мешкання виникла сімейна сварка. ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.

З постанови Сєвєродонецького міського суду від 28.10.2013 року по справі № 428/8257/13-п слідує, що ОСОБА_4, за місцем мешкання, вчинив сімейну сварку з співмешканкою ОСОБА_3 В якості співмешканки позивача, що також зазначено і в поясненні ОСОБА_4 від 12.10.2013 року.

ОСОБА_16 в поясненнях ОСОБА_4 від 18.10.2013 року зазначено, що з позивачем по справі спільно він став проживати з 2012 року. Квартиру в якій вони мешкають, він придбав за власні кошти. З ОСОБА_3 не одружений та ніколи не був. Після того, як приїхали працівники міліції він написав заяву про те, що вона перешкоджає йому користуватися власною квартирою.

З наданого договору б/н від 28.04.2012 року вбачається, що його було укладено між ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_27, щодо встановлення продукції заводу WDS згідно комерційної пропозиції до договору, за адресою: пр.Гвардійський, 6-б/87.

З наданих позивачем фотографій, як доказів спільного проживання, як чоловіка та жінки без шлюбу, вбачається, що позивач та відповідач в період з 10.12.2007 року по 10.12.2008 року, проводили разом час, відпочивали, зустрічали Новий рік та ін.

Надані суду копії товарних чеків підтверджують придбання матеріалів, побутової техніки, але не містять ідентифікаційних даних в підтвердження ким було придбано та де встановлено, розташовано.

Відповідно до дозволу на роботу серії 78 № 100721767, виданому 03.06.2010 року, ОСОБА_4 отримав дозвіл на роботу у ОСОБА_7 до 09.05.2011 року.

Відповідно до дозволу на роботу серії 78 № 111025381, виданому 09.06.2010 року, ОСОБА_4 отримав дозвіл на роботу у ОСОБА_7 до 21.05.2012 року.

З наданих суду довідок про доходи вбачається, що ОСОБА_4 в період часу з червня 2010 року по лютий 2012 року постійно працював у «Евромонолит», м.Санкт-Петербург та отримував зарплатню. З березня 2012 року працював у «НВО Сєвєродонецький склопластик», основне місце роботи.

Відповідно до копій документів грошових переказів відповідач переказував кошти на імя матері ОСОБА_8 Деякі кошти, що належали відповідачу, як пояснила ОСОБА_8, вона зберігала на депозитному рахунку «Строковий пенсійний», що підтверджується відповіддю керуючого ТВБВ № 10012/07 ЛО АТ «Ощадбанк».

З розписки від 20.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_4, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за продану квартиру, що розташована за адресою: пр.Гвардійський, 6-б/87 грошові кошти в розмірі 91715 грн, що є еквівалентом 10790 доларів США. Претензій не має.

З п. 10 нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.04.2012 року квартири, що розташована за адресою: пр.Гвардійський, 6-б/87, вбачається, що покупець (ОСОБА_4О.) в шлюбі не перебуває, з будь-якою жінкою однією сімєю не проживає, грошові кошти не є спільною-сумісною власністю.

З ухвали Сєвєродонецького міського суду від 10.04.2014 року по справі № 428/8237/13-ц вбачається, що позивач вже зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сімєю, розподіл спільного сумісного майна, однак вказаний позов було залишено без розгляду за заявою позивача.

З наданих суду заяв про реєстрацію місця проживання вбачається, що відповідач надав згоду на реєстрацію в належній йому квартирі позивача за адресою: пр.Гвардійський, 6-б/87. Згоду на реєстрацію неповнолітньої дитини надавала позивач. З зазначених заяв не вбачається, що відповідач надавав згоду на реєстрацію позивача та її неповнолітньої дитини в якості членів сімї, як то стверджувала представник позивача.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися установлені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_20, ОСОБА_29, ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_17 судом оцінюються критично, оскільки вони являються родичами сторін, а надані ними в судовому засіданні покази достовірно не підтвердили обставини проживання позивача та відповідача однією сімєю, їх пояснення у судовому засіданні у своїй сукупності не підтвердили обставини проживання сторін однією сімєю. Крім того, свідок ОСОБА_18 пояснювала, що сторони почали зустрічатися з 2006 року, восени цього ж року стали жити разом, однак, як зазначає позивач в позові, вони стали проживати разом з 01.11.2007 року.

Пояснення свідка ОСОБА_11 також не підтвердили обставин проживання сторін однією сімєю, а лише відсутність позивача при укладенні та оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири.

Пояснення свідка ОСОБА_23 доводять те, що відповідач спільно з позивачем до моменту поїздки у м.Санкт-Петербург не проживав однією сімєю, а почав проживати за однією адресою вже після повернення, та придбання спірної квартири. Спільного бюджету з позивачем не було, оскільки гроші відповідач постійно надсилав своїм батькам.

Крім того, свідчення свідка ОСОБА_30 у сукупністю з іншими доводами сторін, матеріалами справи та поясненнями свідків доводять факт того, що відповідач виїздив на тривалий час на заробітки за кордон саме за для того, щоб придбати квартиру.

Сторонами не заперечується той факт, що вони знайомі з 2006 року, спільно проводили вільний час, виїжджали з метою відпочинку, зустрічались, мали спільних знайомих. Крім того, вказане підтверджується наданими в судовому засіданні свідченнями свідків.

Правова позиція позивача та її представника ґрунтується на положеннях ст.74 СК України (якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними), відповідних положеннях ст. ст. 60 - 61, 65 СК України.

Згідно частин 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм закону, дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст.60 СК України резюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Доказів в підтвердження того, що при придбанні квартири були використані повністю або частково кошти позивача, суду також не надано, та окрім того позивач відмовилась від надання документів підтверджуючих її матеріальний стан в період спільного проживання (а.с.30).

Належних та достовірних доказів ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сімї позивачем не надано. Обставини ведення сторонами спільного господарства спростовуються наданими суду доказами та поясненнями свідків. Наявність у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна саме в інтересах сімї, належними і допустимими доказами не доведені. А відтак, позовні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, та як взаємоповязаних та похідних визнання майна спільною власністю, визнання права власності, задоволенню не підлягають.

На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються, відповідачем не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись 3, 8, 21, 36, 57, 60, 70, 74 СК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 174, 209, 212-214, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання майна спільною власністю, визнання права власності відмовити.

Судові витрати по справі покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник