Справа № 219/6516/15-ц
Провадження № 2/219/2965/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді Павленко О.М.
при секретарі Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
позивач звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області, вказуючи, що 12.06.2015 року між нею та ОСОБА_3, яка діяла від імені відповідача ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу спірного житлового будинку № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області. Однак, відповідачем ОСОБА_2 були порушені умови договору, оскільки він до теперішнього часу ще зареєстрований у спірному будинку. На звернення з проханням виписатися з цього будинку він не реагує, виїхав до Росії. Зазначає, що відповідач у спірному будинку не проживає більше одного року, не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Те, що на теперішній час в будинку прописаний відповідач порушує її права як власника, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком.
Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що 12.06.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності № 1-414, посвідченої нотаріусом, був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області.
Відповідно до договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продав, а позивач придбала житловий будинок № 3, загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., що знаходиться по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області (а.с. 7-8).
Згідно п.12 вказаного договору одразу після продажу представник продавця зобовязався зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за іншою адресою протягом одного місяця з дня підписання договору, тобто до 12.07.2015 року.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Позивач вказує, що вона придбала спірний житловий будинок № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області, відповідач продав вказаний будинок та зобовязався виписатися з будинку, однак до теперішнього часу цього не зробив.
Відповідно до довідок голови квартального комітету від 22.07.2015 року, 23.09.2015 року, акту про непроживання від 29.09.2015 року, на теперішній час в будинку № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області зареєстрований ОСОБА_2 Однак він з серпня 2014 року по теперішній час в будинку не проживає (а.с.13, 38).
Відповідно до повідомлення в.о. начальника центру поштового звязку № 2 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 28.08.2015 року в період з 1.01.2014 року по 1.06.2014 року на адресу: м. Артемівськ, вул. Гаршина, 3 на імя ОСОБА_2 була оформлена передплата та доставлялося періодичне видання газета «1000 секретов» (а.с.32). Відповідно до листа т.в.о начальника Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області від 19.08.2015 року за обліками Артемівського МВ звернень ОСОБА_2 не значиться (а.с.34). Згідно повідомлення головного лікаря Артемівської центральної лікарні від 10.09.2015 року за період з 2014 року по 2015 рік ОСОБА_2 за стаціонарною чи амбулаторною допомогою не звертався, в списках травмпункту чи санпропускників не значиться (а.с.35).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
А тому власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку з серпня 2014 року, продав його позивачу 12.06.2015 року, ним не користується, витрати, пов'язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує.
А тому суд усуває перешкоди в користуванні власністю, що належить позивачу, житловим будинком № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним будинком.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 3 по вул. Гаршина в м. Артемівську Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою згодою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя -

Суддя О.М.Павленко