Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/2262/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Мінасов В.В.
Провадження № 22-ц/778/5433/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 15.12.2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено попередній договір про намір придбати квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності. За положеннями п. 1.1 договору сторони зобов'язуються в подальшому укласти договір купівлі-продажу не пізніше ніж 20.03.2015р. Згідно п. 3.1 договору позивач передала, а відповідач отримала аванс в розмірі 37 000 грн. в рахунок належної суми за об'єкт нерухомості.

Проте, договір купівлі-продажу між сторонами укладено не було, передана відповідачу грошова сума в розмірі 37 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошові кошти в розмірі 37 000 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4. суму авансу 37 000 грн. та судовий збір в розмірі 370 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що грошові кошти, одержані відповідачем від позивача в рахунок суми за основними договорами, є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15.12.2014 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_4. (покупець) було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов'язалися в майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві приватної власності, не пізніше 20.03.2015 року (п.п. 1.1, 1.2 договору). На підтвердження зобов'язань по відчуженню об'єкта нерухомості покупець передала, а продавець прийняла в якості забезпечувального платежу грошову суму в розмірі 37 000 грн. (п. 3.1 договору).

Пунктами 4.1, 4.2 попереднього договору визначено, що при невиконанні покупцем в строк своїх зобов'язань по договору забезпечувальний платіж у зазначеній сумі залишається у продавця у повному обсязі; при невиконанні продавцем у строк своїх зобов'язань по договору, він зобов'язується повернути покупцю забезпечувальний платіж в повному обсязі та виплатити компенсацію у розмірі, що дорівнює забезпечувальному платежу.

Також установлено, що у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу укладений не був.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За положеннями ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13.02.2013 року по справі № 6-176цс12, від 25.09.2013 року у справі № 6-82цс13.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана позивачем відповідачу грошова сума в розмірі 37 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Посилання в апеляційній скарзі на помилкове зазначення у рішенні дати укладення основної угоди - «03.01.2015р.», а не «не пізніше 20.03.2015 року» правильність висновків суду по суті спору не спростовує.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем були виконані умови попереднього договору в повному обсязі, правильність висновків суду також не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки, як зазначалося вище, передана позивачем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, правовим позиціям Верховного Суду України, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 травня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: