Справа № 461/7554/15 Головуючий у 1 інстанції: Государський А.В.
Провадження № 22-ц/783/5684/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Павлишина О.Ф., Тропак О.В.

Секретар: Іванова О.О.

З участю представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою заяву представника позивача ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено частково.

Вилучено предмет застави-транспортний засіб GREAT WALL Haval HЗ,2012 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_7 на праві приватної власності і знаходиться у нього або в інших осіб, та передано цей транспортний засіб на відповідальне зберігання Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк».

В решті вимог заяви відмовлено.

Ухвалу оскаржила відповідач ОСОБА_4. В апеляційній скарзі зазначає, не погоджується з ухвалою, оскільки при її постановленні судом порушено норми процесуального права та неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, суд не з»ясував співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки вартість автомобіля є істотно вищою за суму вимог позивача, внаслідок чого вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами. Стверджує, що відповідач регулярно сплачував та сплачує кредитні кошти згідно з графіком та заборгованість є істотно меншою за заявлену позивачем суму, що вбачається з розрахунку наданого позивачем. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову. Також судом не враховано, що автомобіль є застрахований, та в разі його викрадення чи пошкодження позивач має право на отримання страхової суми. Зазначає, що забезпечивши позов шляхом вилучення автомобіля, суд вирішив спір по суті, що є неприпустимим, а також порушив права відповідача на вільне розпорядження своєю власністю (автомобілем). Просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши виділені матеріали справи, перевіривши законність ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» звернулося в Галицький районний суд м.Львова з позовом до ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс» про звернення стягнення на предмет застави та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості. (а.с.3-7).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25.12.2012 року між позивачем та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір №910.20135 згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 139993,45 грн. на купівлю транспортного засобу GREAT WALL Haval HЗ,2012 року випуску. Строк користування кредитом до 25.12.2017 року. Погашення кредиту мало відбуватись у відповідності до графіку, однак позивач порушила умови погашення кредиту у зв»язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 120096,32грн. В забезпечення виконання кредитних зобов»язань між ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» та позивачем був укладений договір застави транспортного засобу. Просив в рахунок погашення кредитних зобов»язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу автомобіля будь-якій третій особі покупцю від імені власника.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач зазначав, що враховуючи те, що залишок заборгованості за кредитним договором є достатньо великим, а порушення умов договору кредиту та договору застави є систематичними, мають тривалий та очевидний характер та зважаючи на те, що відповідач до вирішення спору своїми діями відносно заставного майна може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо звернення стягнення на автомобіль, просив вжити заходи забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність значної суми боргу за договором кредиту існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам позивача та невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в майбутньому.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п 4 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції при постановленні ухвали не врахував, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували неможливість виконання рішення суду в майбутньому.

Доводи зазначені в заяві про можливість пошкодження автомобіля є лише припущенням позивача та не може бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів вважає, що суд при постановленні ухвали порушив вимоги процесуального права, а саме не врахував того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а забезпечив позов на підставі припущень позивача про можливе пошкодження автомобіля.

Із врахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для забезпечення позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 314 ч.1 п.6, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 липня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ПАТ «Ідея Банк» про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Тропак О.В.

Павлишин О.Ф.