АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1653/К/15 Головуючий в суді першої
Справа № 215/523/15-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської АК.П., ОСОБА_2,

при секретарі Масловій К.В.,

за участю відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з даною позовною заявою до ОСОБА_3, в обґрунтування якої зазначала, що вони з відповідачем з 2006 року по червень 2014 перебували у фактичному шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає, тому просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені. Стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 лютого 2015 року, а також вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, судом проігнороване клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням його на лікарняному, що позбавило відповідача можливості надати суду свої заперечення та докази. Крім того, вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що дитина знаходиться на утриманні позивача, оскільки остання постійного місця роботи не має та, зловживаючи своїми правами, живе за рахунок аліментів на утримання сина. Також, судом не враховано, що на утриманні відповідача перебувають двоє батьків-пенсіонерів, які звернулись до суду з відповідним позовом до відповідача.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по червень 2014 року та мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач (а.с.2).

Дитина зареєстрована з батьком за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Юності, 10, але проживає разом із матірю та знаходиться на її утриманні (а.с.3).

Згідно довідки від 12 лютого 2015 року, відповідач працює водієм на ПАТ «Північтранс», і його сукупний заробіток за період з серпня 2014 року по січень 2015 року склав 5375,61 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції виходив з обовязку батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей та можливості надання відповідачем такої допомоги у визначеному судом розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне розяснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Правильно встановивши обставини справи, надавши їм вірну юридичну оцінку та застосувавши зазначені вище норми діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Так, посилання на розгляд справи за відсутністю відповідача не можуть бути взятими до уваги, оскільки відповідно до положень ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, як убачається із наданих відповідачем суду апеляційної інстанції доказів, вони не спростовують висновків суду та не містять підстав для скасування рішення, тобто розгляд справи у відсутності відповідача не призвів до неправильного її вирішення справи.

Зокрема, посилання апеляційної скарги на те, що відповідачем в добровільному порядку надається матеріальна допомога на утримання сина ОСОБА_6, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Долучені до матеріалів справи квитанції про внесення батьківської плати за відвідування дитячого садочку сином ОСОБА_6 за лютий, травень, вересень та жовтень 2015 року не свідчать про регулярну добровільну сплату відповідачем аліментів за рішенням суду та не можуть бути підставою для звільнення від сплати аліментів та зменшення їх розміру, оскільки ст. 180 СК України встановлено обовязок обох батьків приймати участь в утриманні дитини.

Долучені до матеріалів справи чеки про придбання відповідачем продуктів харчування, ліків, предметів дрібного побутового вжитку, квитків на відвідування розважальних програм також не можуть свідчити про надання регулярної допомоги на утримання дитини, оскільки із вказаних вище чеків не вбачається, що зазначені товари придбані саме для задоволення потреб дитини. Крім того, згідно ст. 185 СК України батьки зобовязані приймати участь у витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою).

Надана відповідачем довідка про реєстрацію дитини за його адресою та посилання на те, що ним здійснюється оплата нарахуваних на дитину комунальних послуг, також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги з огляду на вищезазначені норми законодавства.

Доводи відповідача про те, що позивач, не маючи постійного місця роботи, зловживає своїми правами та живе за рахунок аліментів на утримання дитини, а також щодо знаходження на його утриманні батьків-пенсіонерів, є безпідставними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цих фактів. Крім того, згідно пояснень самого відповідача, його батьки є пенсіонерами та отримують державну пенсію.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять підстав для її задоволення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

ОСОБА_2