У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, про стягнення боргу за касаційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у квітні 2010 року та липні 2012 року ОСОБА_6 позичив у нього грошові кошти у загальному розмірі 35 720 дол. США, що підтверджується відповідними розписками. 04 березня 2013 року йому стало відомо, що позичальник знятий з реєстраційного обліку за місцем проживання як померлий. Спадкоємцем боржника є його неповнолітній син ОСОБА_4

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу згідно із розписками у розмірі 285 645 грн 76 коп., що еквівалентно 35 720 дол. США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 155 200 грн у межах вартості спадкового майна та судовий збір у розмірі 1 552 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 02 квітня 2010 року ОСОБА_6 отримав позику від ОСОБА_3 у сумі 11 320 доларів США строком на шість місяців, тобто до 30 вересня 2010 року. Того ж дня ОСОБА_6 отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 5 тис. доларів США строком на три місяці до 02 липня 2010 року. Відповідно до розписки від 25 липня 2012 року позичальник взяв у борг у ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 19 400 доларів США у присутності двох свідків: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Відповідно до спадкової справи № 1388/12 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги за законом є дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_4, син - ОСОБА_9, син - ОСОБА_9, які повинні у термін до 28 лютого 2013 року заявити про прийняття спадщини. 20 листопада 2012 року від спадкоємців ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_9 надійшли заяви про відмову від спадщини на користь малолітнього сина спадкодавця ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 позбавлений права вимоги до ОСОБА_4 як спадкоємця ОСОБА_6, оскільки ним пропущено шестимісячний строк для її пред'явлення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив із ч. 3 ст. 1281 ЦК України, згідно з якою якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання такої вимоги. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що строк настання вимоги за борговою розпискою від 02 квітня 2010 року у відповідача виник з 30 вересня 2010 року, а за другою - з 02 липня 2010 року сплив, тому у цій частині позов є безпідставним. Водночас позовна вимога про стягнення боргу за розпискою від 25 липня 2012 року підлягала задоволенню, оскільки строк повернення грошових коштів нею не встановлений.

Проте погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Як убачається з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_5, як законний представник ОСОБА_4, заперечуючи проти позову, зазначала, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для пред'явлення вимоги про повернення боргу. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки під час допиту, вказали, що ОСОБА_3 про смерть ОСОБА_6 стало відомо 31 серпня 2012 року.

На порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, апеляційний суд при вирішенні спору вищенаведені доводи і пояснення позивача та покази свідків до уваги не взяв, не перевірив їх належним чином, не оцінив і не спростував, внаслідок чого застосував до спірних правовідносин ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, а судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко