Справа 638/5663/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини)

24 лютого 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дзержинський районний відділ у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає на необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.209 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Усунути перешкоду у здійсненні користування і розпорядження належній ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вказаною квартирою з послідуючим зняттям його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114,70 грн. (сто чотирнадцять грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя

Справа 638/5663/13-ц

2/638/2906/15

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Дзержинський районний відділ у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, 3-я особа: Дзержинський районний відділ у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності та зняття з реєстраційного обліку з посиланням на ті обставини, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, на підставі договору дарування. Вказану квартиру він придбав у своєї тітки ОСОБА_3, яка уклала з ним 29 серпня 2012 року договір дарування. У квартирі зареєстрований онук ОСОБА_3 - ОСОБА_2 Позивач зазначає, що він сплачує комунальні послуги по квартирі, в якій зареєстрований тільки відповідач. У добровільному порядку ОСОБА_2 зніматися з реєстраційного обліку не бажає. ОСОБА_2 не належить до членів сім'ї позивача, а тому права користування спірною квартирою не має. Посилається на те,що реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає реалізації його прав як власника квартири і порушує його законне право на володіння та розпорядження власністю на свій розсуд.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили позов задовольнити, а саме усунути перешкоду у здійсненні користування і розпорядження належній позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вказаною квартирою з послідуючим зняттям його з реєстраційного обліку.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, його представник також будучі повідомлений про дату судового засідання не з'явився без поважних причин, але під час проведених судових засідань надав суду пояснення, відповідно до яких вважає позов не обґрунтованим, та таким, який задоволенню не підлягає. Суд визнав причину неявки відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не поважною, прийняв рішення розглянути справу у його відсутності.

Представник 3-ї особи - Дзержинський районний відділ у м. Харкові Головного Управління державної міграційної служби України в Харківській області до суду не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать поштові відправлення, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності.

Вислухавши осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

29 серпня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_3, який був посвідчений нотаріусом 8-ї ХДНК м. Харкова та зареєстрований у КП "Харківське міське БТІ".

ОСОБА_4 не була зареєстрованою у належній їй квартирі до оформлення договору дарування, а проживала разом з позивачем у будинку АДРЕСА_4 у м. Харкові до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач ОСОБА_1 доглядав за нею до смерті та поховав її.

У квартирі, яку позивачу подарувала ОСОБА_4 був і є зареєстрованим її онук - ОСОБА_5 з 14-річного віку.

Відповідач з моменту реєстрації ніколи не мешкав у вказаній квартирі, проживав зі своєю сім'єю у м. Харкові.

Як вбачається з договору, наданого суду, ОСОБА_4 здавала належну тоді ще їй квартиру в оренду разом з майном, ОСОБА_1 ж уповноважила у лютому 2012 року одержувати від оренди гроші.

Став власником квартири, позивачем теж укладено договір оренди з вересня 2012 року з ОСОБА_6, який зі своєю сім'єю проживає в квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 ніколи не був членом сім`ї ОСОБА_4

Судом встановлено, що у позивача немає ніяких договірних стосунків з ОСОБА_5, але він відмовляється добровільно знятися з реєстрації, вважаючи, що він має право на проживання і користування належною позивачу квартирою.

Позивачем ОСОБА_1 надані докази того, що він як власник уклав всі необхідні договори на користування електроенергією, газопостачанням, водопостачанням.

ОСОБА_1 сплачує комунальні платежі по квартирі, в якій зареєстрований тільки відповідач.

Через реєстрацію у квартирі відповідача ОСОБА_1 обмежений у своїх правах власника на користування, розпорядження квартирою, відповідач вчинив сварку у квітні 2013 року, у зв'язку з чим позивач був вимушений звертатися до Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 не належить до членів сім'ї позивача, а тому право на користування спірною квартирою він не має.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Право власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання сім'ї, здачі в оренду та розпоряджатися їм на свій розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Аналіз ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України свідчить, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Припинення права власності особи на житло припиняє право членів сім'ї на користування ним.

Відповідач же не був членом сім'ї як ОСОБА_4, так і ОСОБА_1, що унеможливлює його право на користування, проживання у спірній квартирі.

Збереження права на користування житлом можливо для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником квартири при умові збереження права власності на будинок, квартиру цього власника у відповідності з ч. 4 ст. 156 ЖК України.

У відповідності зі ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання б Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням особи.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_5 не має право на користування належної ОСОБА_1 квартири та збереження в неї реєстрації, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню.

Стаття 11 ЦПК України закріплює принцип диспозитивності цивільного процесу, ч. 1 зазначеної статті вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З положення цієї статті також випливає, що суд, за загальним правилом, не повинен виявляти ініціативи у збиранні доказів, про докази, їх кількість та якість повинні піклуватися сторони, оскільки саме на них законом покладений обов'язок доказування суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд, знову таки, тільки сприяє сторонам у витребуванню таких доказів.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин суд задовольняє вимоги позивача ОСОБА_1 у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 147, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 383, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Усунути перешкоду у здійсненні користування і розпорядження належній ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вказаною квартирою з послідуючим зняттям його з реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114,70 грн. (сто чотирнадцять грн. 70 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя