Справа № 149/2999/14-ц Провадження № 22-ц/772/753/2015Головуючий в суді першої інстанції Вергелес В. О.
Категорія 39Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чуприни В.О.,

при секретарі: Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну черговості одержання права на спадкування, -

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 1995 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 21 травня 2014 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Посилаючись на те, що протягом шести років і до самої смерті вона опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу ОСОБА_5, який через тяжку хворобу потребував сторонньої допомоги, ОСОБА_2 просила визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцями першої черги ОСОБА_3, ОСОБА_4

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання : 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частина четверта статті 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довела обставин, на які посилалася як на обґрунтування своїх вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_5 заповіту на спадкове майно не складав то спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відтак, відповідачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 і в установлений законом шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.10).

Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.10).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 21 травня 2014 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.11-15).

Згідно із ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто, стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона тривалий час опікувалася ОСОБА_5, який тяжко хворів та потребував сторонньої допомоги і вона надавала йому таку допомогу.

На підтвердження цього ОСОБА_2 послалася на показання свідків та медичні виписки із карти стаціонарного та амбулаторного хворого. Однак, твердження апелянта про те, що вона матеріально забезпечувала спадкодавця, опікувалася ним, надавала іншу допомогу, якої він потребував через тяжку хворобу, не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами, оскільки з таких не встановлено, що ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги та догляду, хоча і являвся інвалідом III групи.

Згідно з п. 2.3 чинної на час встановлення інвалідності Інструкції про встановлення інвалідності від 7 квітня 2004 року № 183 підставою для встановлення третьої групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, наслідками травм або уродженими дефектами, що призвело до помірно вираженого обмеження життєдіяльності, в тому числі працездатності, які потребують соціальної допомоги і соціального захисту.

Критеріями встановлення III групи інвалідності є обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності в помірно вираженому ступені, зокрема: обмеження самообслуговування I ст. (здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів); обмеження здатності самостійно пересуватися I ст. (здатність самостійно пересуватися з тривалішою витратою часу, пересування із зупинками і скорочення відстані).

З огляду на це, особу, якій призначено III групу інвалідності, не можна вважати такою, що перебуває в безпорадному стані лише в силу функціонального порушення в організмі, зумовленого, в тому числі, захворюванням.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

З довідки Комунальної установи «Хмільницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» встановлено, що ОСОБА_5 перебував на диспансерному обліку з діагнозом: «Компресія L3-L4-L5-S1 корінців зліва, стійкий больовий синдром, парез лівої ноги з порушенням функції ходи, зумовлена поперековим остеохондрозом, килами дисків L3-L4, L5-L4, L5-S1». Порушення функції тазових органів у вигляді імперативних позивів, отримав інвалідність III групи.

За станом здоров'я був здатний до самообслуговування, стороннього догляду не потребував. Ніхто з членів родини не звертався в ЛКЛ для оформлення догляду за ОСОБА_5 (а.с.73).

З урахуванням вищенаведеного та положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи будь - яких доказів того, що саме позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала чи надавала іншу допомогу спадкодавцю та що він перебував у безпорадному стані, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 в суді не довела обставин, на які посилалася в обґрунтування апеляційної скарги, а відтак суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання за нею права на спадкування спадкового майна разом зі спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця, ОСОБА_5

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: