У Х В А Л А

8 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І.,Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року та рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року у справі за позовом прокурора Ріпкинського району Чернігівської області до Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району, ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держземагенства у Ріпкинському районі, Реєстраційна служба Ріпкинського районного управління юстиції, про визнання недійсними рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року прокурор Ріпкинського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району, ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держземагенства у Ріпкинському районі, Реєстраційна служба Ріпкинського районного управління юстиції, про визнання недійсними рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Прокурор зазначав, що проведеною органами прокуратури спільно з Державною інспекцією сільського господарства перевіркою встановлено факт передачі у власність ОСОБА_4 земельних ділянок з порушенням земельного законодавства, зокрема, ці земельні ділянки було сформовано за рахунок земель комунальної власності, які не перебували у користуванні ОСОБА_4; до складу земельної ділянки включено земельну ділянку, розташовану поруч, на якій знаходиться житловий будинок іншої особи, яка померла у 2007 році, та жодних рішень Новояриловицькою сільською радою Ріпкинського району щодо відчуження цієї земельної ділянки та житлового будинку померлого не приймалось; ОСОБА_4 права власності або користування на об'єкт нерухомості у визначеному законом порядку не набувала.

Посилаючись на зазначені обставини, прокурор просив визнати недійсними рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району від 12 січня 2007 року та 25 грудня 2007 року, державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,2886 га та 0,25 га, видані ОСОБА_4, та скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_4 речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року позовні вимоги прокурора задоволено частково: визнано недійсним рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 12 січня 2007 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації на землю в частині надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації для ведення особистого селянського господарства, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,29 га; визнано недійсним рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25 грудня 2007 року «Про передачу у власність земельної ділянки», в частині затвердження технічної документації і передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,2886 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на АДРЕСА_1; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2886 га, виданий ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства в с. Нові Яриловичи Ріпкинського району Чернігівської області; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року рішення Ріпкинського районного суду від 13 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасовано. Ухвалено нове рішення, яким визнано недійсним рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 12 січня 2007 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації на землю» в частині надання ОСОБА_4 дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд орієнтовною площею 0,25 га; визнано недійсним рішення Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25 грудня 2007 року «Про передачу у власність земельної ділянки» в частині затвердження технічної документації і передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за вказаною вище адресою; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, виданий ОСОБА_4; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку; у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року залишено без змін.

23 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року та рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», статей 3, 55 Конституції України, а також на неоднакове застосування норм матеріального права щодо застосування строку позовної давності та порушення прав людини.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року, 18 грудня 2013 року та 16 жовтня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 29 липня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що спірні земельні ділянки були передані у власність відповідачки з порушенням норм Земельного кодексу України (далі - ЗК України), при цьому суди встановили наявність порушень інтересів держави, що полягає у безоплатній передачі земельних ділянок з державної власності у приватну.

Разом із тим в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надані заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 2 квітня 2014 року касаційний суд погодився з висновком апеляційного суду про наявність порушень вимог ЗК України з боку сільської ради при передачі у власність фізичним особам спірних земельних ділянок;

- в ухвалах від 18 грудня 2013 року та 16 жовтня 2013 року касаційний суд направив справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстави порушення судами вимог статей 212-214 ЦПК України, зокрема, суди не визначилися з характером спірних правовідносин, не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справ та не врахували норми матеріального й процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та за аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Прикладів неоднакового застосування норм матеріального права щодо застосування строку позовної давності заявником не надано.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом прокурора Ріпкинського району Чернігівської області до Новояриловицької сільської ради Ріпкинського району, ОСОБА_4, треті особи: Відділ Держземагенства у Ріпкинському районі, Реєстраційна служба Ріпкинського районного управління юстиції, про визнання недійсними рішень, державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2015 року, рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 14 квітня 2015 року та рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема