АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: відділ державної реєстрації речових прав нерухомого майна та їх обтяжень реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, відділ Держземагенства у м. Павлограді Дніпропетровської області про захист права власності, відновлення становища, яке існувало до порушення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власності та відновлення становища, яке існувало до порушення, в якому просив зобов'язати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення межі шляхом перенесення відповідачем залізобетонного забору між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 м. Павлограда Дніпропетровської області на 0,40 м вглиб земельної ділянки відповідача таким чином, щоб сторона земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області вказана у Державному акті поворотними точками А та Б дорівнювала - 17,04 м., а сторона земельної ділянки вказана у державному акті поворотними точками В та Г дорівнювала 17,12 м. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на праві приватної власності належить недобудований будинок АДРЕСА_2 м. Павлоград Дніпропетровської області, який знаходиться на приватизованій земельній ділянці площею 614 кв.м відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 30.05.2007 року. Відповідач проживає по сусідству у будинку АДРЕСА_3 м. Павлограда та його земельна ділянка межує з земельною ділянкою позивача стороною, що вказана в Державному акті поворотними точками Б та В, що дорівнює 35.50 м. При цьому сторона вказана у Державному акті поворотними точками А та Б, що виходить на червону лінію дорівнює - 17,04 м. 19.04.2012 року відповідач самовільно, всупереч встановленому порядку, зі сторони, що межує з його земельною ділянкою встановив залізобетонний забір висотою - 2м, при цьому відповідач порушив межу між їх земельними ділянками таким чином, що поворотна точка вказана у Державному акті поворотною точкою В залишилася не порушеною, а поворотна точка Б була зміщена на 0,40 м вглиб моєї земельної ділянки. Внаслідок таких дій розмір його земельної ділянки був зменшений по стороні вказаними у Державному акті поворотними точками А та Б на 0,40 м. (17,04 м. - 16,64 м. = 0,40 м.). Тому вказані обставини порушують його інтереси як землекористувача.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року залишено без змін, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково; зобов'язано ОСОБА_2 перенести залізобетонний забір, який розташований між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 Дніпропетровської області на 0,39 м вглиб земельної ділянки № 8 таким чином, щоб сторона земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 в м. Павлограді Дніпропетровської області, яка вказана у Державному акті поворотними точками А та Б дорівнювала - 17,04 м, а сторона земельної ділянки, яка вказана у Державному акті поворотними точками В та Г дорівнювала - 17,12 м. Також судом було вирішено питання про розподіл судових витрат по справі. Додатковим рішенням від 05 липня 2013 року в іншій частині позовних вимог відмовлено.

28 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду в порядку ст. 373 ЦПК України. Заявник посилався на те, що для виконання рішення суду необхідно встановити (відновити) на місцевості поворотні точки А і Б та В і Г в розмірах, які вказані в Державному акті на право власності на земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області. За правилами ч. 1 ст. 198 Земельного кодексу України комплекс робіт, які виконуються для визначення та відновлення меж земельних ділянок відноситься до кадастрової зйомки. Кадастрові зйомки виконуються спеціальними землемірами, із застосуванням спеціалізованого обладнання. Механізм встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на місцевості визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18.05.2010 року № 376. Ні він, як боржник за виконавчим провадженням, ні державний виконавець, як уповноважена особа на вчинення виконавчих дій, не є спеціалістами землемірами та не мають спеціального обладнання, яке необхідне для виконання кадастрової зйомки. Тому вважає, що саме наведені обставини ускладнюють виконання рішення суду. У зв'язку з чим, необхідно встановити наступний порядок виконання рішення суду від 29.05.2013 року: 1) проведення кадастрової зйомки земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області, з метою встановлення (відновлення) на місцевості поворотних точок А і Б та В і Г в розмірах, які вказані в Державному акті на право власності на земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області; 2) перенесення залізобетонного забору, який розташований між земельними ділянками домоволодінь №№ 6, 8 по АДРЕСА_1 м. Павлограда Дніпропетровської області, по лінії, що з'єднує поворотні точки Б і В земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про встановлення порядку виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року зобов'язано ОСОБА_2 перенести залізобетонний забір, який розташований між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_1 Дніпропетровської області на 0,39 м вглиб земельної ділянки № 8 таким чином, щоб сторона земельної ділянки домоволодіння № 6 по АДРЕСА_1 м. Павлограда Дніпропетровської області, яка вказана у Державному акті поворотними точками А та Б дорівнювала - 17,04 м, а сторона земельної ділянки, яка вказана у Державному акті поворотними точками В та Г дорівнювала - 17,12 м. На підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист та направлений на примусове виконання до ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення порядку виконання рішення суду районний суд виходив з того, що звертаючись до суду з заявою про встановлення порядку виконання судового рішення, ОСОБА_2 посилався на необхідність проведення кадастрової зйомки земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області з метою встановлення (відновлення) на місцевості поворотних точок А і Б та В і Г в розмірах, які вказані в Державному акті на право власності на земельну ділянку та перенесення залізобетонного забору, який розташований між земельними ділянками домоволодінь №№ 6, 8 по АДРЕСА_1 м. Павлограда Дніпропетровської області, по лінії, що з'єднує поворотні точки Б і В земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 м. Павлограда Дніпропетровської області. Зазначені обставини не дають підстав для задоволення заяви, адже способи виконання рішення суду слід визначати через ті заходи, які вживаються за для досягнення мети захисту порушених прав та свобод осіб і їх відновлення. За наявності обставин, що утруднюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством. Проте, суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту. Якщо встановити такий порядок виконання рішення суду, який просить у поданій заяві ОСОБА_2, буде змінено рішення по суті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що під зміною чи встановленням способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Відповідно до роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяви сторони про встановлення способу і порядку виконання рішення, її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вирішуючи питання щодо встановлення способу виконання рішення суду, суд першої інстанції врахував позицію державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ Гідзула С.О., який у судовому засіданні пояснив, що рішення суду є зрозумілим та відсутні обставини, які утруднюють його виконання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення порядку виконання рішення суду в порядку ст. 373 ЦПК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для її скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304,307, п.1 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь