Справа № 203/5436/15-ц
Провадження № 2-з/0203/121/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Крайт» про забезпечення позову,

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Крайт» до ОСОБА_2 про визнання спільної часткової власності на нежитлове приміщення. Ухвалою від 23 вересня 2015 року за вказаною заявою було відкрито провадження у справі № 203/5436/15-ц.

Одночасно з позовною заявою надійшла заява позивача про забезпечення позовних вимог, у якій позивач просить накласти арешт на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро-петровськ, просп. Кірова, буд 85, приміщення № 1. Заява мотивована тим, що відповідач може розпорядитись майном та здійснити відчуження на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Положеннями ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач надав заяву про забезпечення позовних вимог до якої додано документ про сплату судового збору.

Позовна заява ТОВ «Крайт» містить вимоги про визнання права власності на нерухоме майно у звязку зі здійсненням невідємних поліпшень цього майна під час оренди. До позовної заяви не додано жодних доказів оренди вказаного майна чи наявності будь-яких (договірних чи позадоговірних) взаємовідносин з відповідачкою. Не надано достатнього обґрунтування того, що нерухоме майно може бути реалізоване, окрім суто гіпотетичних припущень позивача.

За таких обставин підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно в м. Дніпропетровську по пр. Кірова, 85, прим. 1 не вбачається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 153, ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Крайт» про забезпечення позовних вимог у цивільній справі № 203/5436/15-ц шляхом накладення арешту на приміщення 1 в будинку № 85 по пр. Кірова, м. Дніпропетровську відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко