РІШЕННЯ

іменем України

(заочне )

08 квітня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря - Лазарєвої М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом та просили визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за кожною із них, право власності на ? частину спірної квартири.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 19.11.1993 р. до 22.10.2013 р. У 1994 році у них народилася дочка ОСОБА_2 Ще до фактичного розірвання шлюбу, з квітня 2013 року, ОСОБА_3 припинила шлюбні відносини, пішла з дому та стала проживати з іншим чоловіком, з цього ж часу і припинила стосунки з позивачами. З цього ж часу лише ОСОБА_1 надає ОСОБА_2, яка є студенткою Харківського університету ім. Каразіна матеріальну допомогу. За час сумісного проживання у шлюбі та за сумісні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали спірну квартиру. Однак у договорі купівлі-продажу квартири покупцем зазначена відповідач.

Позивач ОСОБА_2, обґрунтовуючи вимогу про визнання за нею права власності на частину квартири також зазначила, що оскільки вона відповідно до ст. 199 СК України, як особа яка продовжує навчання і не досягла 23 років, має право на отримання аліментів від матері, то вона має право в рахунок аліментів, які на її думку повинна сплачувати відповідач починаючи з квітня 2013 року, на половину частки матері у праві власності на квартиру.

В судове засідання позивачі не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у наданих суду заявах просили розглянути позовні вимоги за їх відсутності та задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 224 ЦПК України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 листопада 1993 року по 22 жовтня 2013 року.

Під час шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали квартиру АДРЕСА_1. Право власності на квартиру зареєстроване на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 2005 року.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин, суд визнає, що спірна квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках, а саме по 1/2 кожному.

Позовна вимога позивачів про визнання за відповідачем права власності на частину спірної квартири задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України ОСОБА_3 має право самостійно, звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позовна вимога про визнання за позивачем ОСОБА_2 права власності на частину спірної квартири також не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначених норм СК України та відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України спірна квартира є майном набутим подружжям за час шлюбу, а ОСОБА_2 не є суб'єктом даних правовідносин.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що вона має право на частину квартири, оскільки відповідач з квітня 2013 року не приймає участі у її утриманні також є хибним, оскільки не ґрунтується на жодній нормі права. З наведеного в позовній заяві обґрунтування даної позовної вимоги також вбачається, що рішення за яким відповідач зобов'язана утримувати ОСОБА_2, яка є повнолітньою особою, не існує.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 60, 212, 213, 224 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( і.н. НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку розподілу майна подружжя.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( і.н. НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 3210 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. К. Сітало