22-ц/775/972/2015(м)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Баркової Л.Л., Биліни Т.І.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполь Донецької області від 31 липня 2015 року за позовом Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача, об'єднання співвласників житлового будинку «Орбіта», про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ККП «Маріупольтепломережа ( далі підприємство ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 01.08.2014 року між ККП «Маріупольтепломережа» та ОСОБА_1. було укладено договір про надання послуг з теплопостачання.Відповідно до умов укладеного договору відповідач як споживач зобов'язалась прийняти та сплатити теплову енергію, що надає позивач, як постачальник, до обєкту споживача за адресою АДРЕСА_1 за тарифами для нежитлових приміщень. Підставою укладеного договору стали заява відповідача та витяг від 14.09.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно - нежиле приміщення за цією адресою, договір дарування цього приміщення від 14.07.2009. Однак, в листопаді 2014 року ОСЖБ «Орбита», яке також уклало договір № 54 від 01.10.2005 з ККП « Маріупольтепломережа» на відпуск теплової енергії для жилого фонду на будинок АДРЕСА_1, у тому числі і на площу приміщення відповідачки, як на жилу квартиру, звернулось з вимогами про розірвання укладеного між позивачем та відповідачем договору, мотивуючи тим, що належне відповідачці приміщення є жилою квартирою, оскільки рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 20 від 20.01.2010 було скасовано рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради «Про переведення квартири АДРЕСА_1 в нежиле приміщення». Позивач не виставляв відповідачу рахунки на сплату відпущеної теплової енергії за договором від 01.08.2014, однак виставляв рахунки ОСЖБ «Орбита», у тому числі і за площу приміщення, належного відповідачці. Сама відповідачка не здійснила жодного платежу, на вимогу позивача не надала документи, що підтверджували тип належного їй приміщення як нежилого станом на час укладення спірного договору. Розірвати договір вона відмовилась. Зважаючи на надане ОСЖБ «Орбита» рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 20 від 20.01.2010, позивач вважав, що при укладені договору помилився щодо фактичних обставин правочину, а саме відносно , типу об'єкту, що має значення для розміру тарифів послуги, і уклав з відповідачкою договір внаслідок помилки.

Рішенням суду в задоволенні позову комунальному комерційному підприємству «Маріупольтепломережа» до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним відмовлено.

На вказане рішення суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду , ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ККП «Маріупольтепломережа» .В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що висновок суду про те, що позивач не довів зміну типу приміщення є безпідставним та таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 20 від 20.01.2010 року було скасовано рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради «Про переведення квартири АДРЕСА_1 в нежиле приміщення»,а постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06.09.2011 зобов'язано МКП «Маріупольське БТІ» внести зміни у реєстраційну справу щодо типу приміщення (з нежилого на жиле).

В судовому засіданні апеляційного суду представник ККП « Маріупольтепломережа « не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином..

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи ОСЖБ « Орбіта» Гуленко Т.В. просила рішення суд скасувати та задовольнити позовні вимоги

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення третьої особи,перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду першої інстанції залишенню без зміни виходячи з наступного Згідно 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

На думку колегії суддів зазначеним положенням закону рішення суду відповідає .

Відповідно з положеннями ч.1 , ч.2 ст.229 ЦК України якщо особа яка вчинила правочин помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін ,таких властивостей і якостей речі,які значно зменшують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору на постачання теплової енергії укладеним 1 серпня 2014 року з ОСОБА_1 недійсним . - ККП ММР «Маріупольтепломережа» посилалось на те, що при укладанні договору підприємство помилялось відносно типу приміщення та вважало його жилим від чого залежить тариф на оплату приміщень і ця помилка має істотне значення ..

Перевіряючи обставини справи та надані докази суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_3 колишній власник квартири № АДРЕСА_1 звертався з позовом до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області до виконавчого комітету Маріупольської міської ради про спонукання виконати певні дії. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково, зобов'язано виконавчий комітет Маріупольської міської ради прийняти рішення щодо переведення квартири № АДРЕСА_1 в нежиле приміщення. На виконання постанови суду Маріупольська міська рада прийняла рішення № 291/1 від 20.08.2008 року «Про переведення квартири № АДРЕСА_1 в нежиле приміщення» .14.09.2009 року це нежиле приміщення було подаровано ОСОБА_3 ОСОБА_1

Упослідуючому ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2009 року, була скасована постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 червня 2008 року, на підставі чого рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 20 скасовано рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.02.2008 року № 291/1 «Про переведення квартири № АДРЕСА_1 в нежиле приміщення» та зобов'язано міське комунальне підприємство «Маріупольське міське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни в технічну документацію. Також постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року зобов'язано міське комунальне підприємство «Маріупольське міське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміни в технічну документацію.

Разом з тим, відповідні зміні у правовстановлюючому документі на ім'я ОСОБА_1 зокрема, щодо типу приміщення внесені не були. Також не були внесені відповідні зміни в реєстраційне свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_1Договір дарування нежилого приміщення № АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 в частині типу приміщення незаконним визнано не було.

Також із матеріалів справи вбачається, що договір на відпуск теплової енергії укладався на підставі витягу від 14.09.2009 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де зазначено власником ОСОБА_1, тип об'єкту - нежиле приміщення, що є правовстановлюючим документом на підтвердження права власності позивачки на нежиле приміщення.

Таким чином на час укладення договору спірне приміщення мало статус нежилого , а тому ОСОБА_1 мала право на самостійне укладення договору на відпуск теплової енергії.,

Укладений між сторонами договір містить всі істотні умови, розділом 4 передбачені тарифи та порядок їх застосування і зміни, в додатках до договору зазначено тип приміщення - нежиле.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання договору на постачання теплової енергії недійсним.

При цьому суд правильно виходив з того ,що вказані правовідносини щодо теплопостачання регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до ч.3 ст.20,ч.2 ст.21 , ст.. 26 ст..29 цього закону обов'язком споживача послуг є укладення договору на підстави типового договору , який зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір про надання житлово - комунальних послуг. Договір укладається у багатоквартирному будинку між власником квартири ( орендарем ) чи квартиронаймачем та виконавцем цих послуг . До істотних умов договору про надання послуг з теплопостачання окрім інших також відносяться тарифи за якими визначається вартість послуг .

Суд правильно вважав ,що при укладанні договору теплопостачання між підприємством та ОСОБА_1 нею були подані належні документи :зокрема , заява про намір укласти договір, витяг з державного реєстру про реєстрацію права власності за відповідачкою на нерухоме майно на нежиле приміщення ,яке розташовано за адресою АДРЕСА_1, договір дарування укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на вказане приміщення від 14 липня 2014 року та посвідчений в нотаріальній конторі. ( а.с. 9- 11 ).

Вказаними документами підтверджується факт того , що відповідачка є власником нежилого приміщення до якого позивач зобов'язався поставляти теплову енергію. На час укладання договору зазначені правовстановлюючі документи недійсними не визнавались.

Таким чином , судом першої інстанції було встановлено ,що для укладання договору на постачання теплової енергії відповідачкою були надані правовстановлюючі документи ,які підтверджували її право власності саме на нежиле приміщення, а тому відсутні підстави вважати що вказаний договір з боку підприємства був укладений під впливом помилки .

Такий висновок суду є правильним та таким що відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Не можна погодитись з доводами апелянта про те,що фактично на час укладання договору було змінено тип приміщення із нежилого в жиле , що не було враховано судом першої інстанції..

Колегія суддів вважає , що, у даному випадку оскільки на час укладання договору відповідні зміни в правовстановлюючі документи на ім'я ОСОБА_1 щодо типу приміщення внесені не були, то відсутні підстави для висновку про те,що позивач помилявся відносно істотних умов договору і про те , що з боку підприємства мала місце помилка відносно істотних умов договору .

Сам по собі факт скасування рішення міської ради про переведення квартири в нежиле приміщення автоматично не змінює тип приміщення у правовстановлюючих документах ОСОБА_1, а тому врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного правового висновку про те, що ОСОБА_1 як власник окремого приміщення у будинку у відповідності з вимогами ст.627 ЦК України мала право на укладення самостійного договору з ККП « Маріупольтепломережа» і надала існуючі документи щодо права власності.

Укладений між сторонами договір на відпуск теплоенергії містить всі істотні умови, розділом 4 передбачені тарифи та порядок їх застосування і зміни в додатках до договору зазначено тип приміщення - нежиле.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанціїї залишається без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307,308,, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді