Справа № 428/8392/14-ц
Провадження № 2/428/487/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права на спадкування, а потім з уточненим позовом, в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 січня 2013 року померла ОСОБА_4 та 27 лютого 2013 року помер ОСОБА_5, з якими вона проживала однією сімєю з листопада 2007 року. Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Вона проживала з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до їхньої смерті, за власні кошти організовувала їх похорони. Після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вона звернулася до державного нотаріуса другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Постановою під 29.11.2013 року та 18.02.2014 року державний нотаріус Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відмовив у видачі свідоцтва про право па спадщину за законом у звязку з відсутністю доказів проживання однією сімєю разом зі спадкоємцями. Встановлення факту проживання однією сімєю необхідно їй для оформлення та прийняття спадщини і встановлення того, що вона є спадкоємцем 4 черги на квартиру АДРЕСА_2. Факт проживання однією сімєю підтверджується актом від 30.04.2014 року, складеним зі слів сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про проживання однією сімєю. Таким чином, вона вимушена звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадкування в якому просить встановити факт, що вона проживала однією сімєю разом із померлою 14 січня 2013 року ОСОБА_4 та померлим 27 лютого 2013 року ОСОБА_5, з 2007 року до моменту їх смерті, а також визнати за нею право на спадкування, як спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_4 та смерті ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала доводи викладені в позові, просила суд задовольнити заявлені вимоги. Суду пояснила, що померла ОСОБА_4 є її двоюрідною сестрою, а померлий ОСОБА_5 є сином її іншої двоюрідної сестри. Прописана вона за іншою адресою по вул.Гагаріна, але проживала разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до їх смерті та організовувала їх поховання. Під час спільного проживання із вказаними особами з березня 2007 року та до їх смерті вона вела з ними спільне господарство, був спільний бюджет разом складали пенсії. Те, що вона може офіційно оформити догляд за померлими не знала. На свою квартиру періодично навідувалася. Зараз проживає за місцем реєстрації у своїй квартирі. У квартирі померлих не проживає, оскільки було викрадено колонку. Не реєструвалась разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскільки мала інше місце реєстрації.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи викладені в позові, просив суд заявлені вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_8 у судове засідання не зявився, про судове засідання повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні заявлених вимог відмовити з мотивів недоведеності обґрунтувань викладених в позовній заяві, ненаданні неналежних доказів та суттєвих розбіжностей в викладених свідченнях свідків.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що за адресою: АДРЕСА_3, проживали ОСОБА_4 та її племінник ОСОБА_5 ОСОБА_1 знає з 2002 року. Вона носить їм сумки, з 2006 року у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 погіршилось здоровя. Навесні 2007 року позивач почала їх годувати, допомагала вести господарство, жила в квартирі разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Мала з ними спільний бюджет, про це говорила ОСОБА_4, яку вона провідувала раз на місяць.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. за адресою: м.Сєвєродонецьк, ПершотравневаАДРЕСА_4, проживала ОСОБА_4, племінник ОСОБА_9 ОСОБА_5 ОСОБА_1 знає з 2006 року. Вона приходила до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 два рази на місяць. Стала проживала разом із вказаними особами з 2007 року, після святкування семидесятиріччя ОСОБА_4, допомагала їм вести господарство, прала речі, прибирала. Бачила коли позивач, зранку йшла на роботу, ввечері кликала на вечерю.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що він як представник Сєвєродонецької міської ради виходив за адресою: вул.Першотравнева, б.1. В будинку нікого не було, заходили до 1, 2, 3, 4 квартири, опитували сусідів з іншого будинку, де спільний двір. Сусіди пояснили, що в квартирі АДРЕСА_5 окрім померлих не мешкав, казали, що багато мешканців виїхало з будинку. До квартири № 5 вони не заходили. Наданий позивачем акт в підтвердження спільного проживання, не має юридичної сили.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вони разом з ОСОБА_12 приходили за адресою вул.Першотравнева, 1/7, двері їм ніхто не відкрив, стукали по всіх квартирах, потім пішли до сусіднього дому, там спільний двір. Бачили сусідів, що власними ключами відкривали двері квартир, вони підтвердили, що разом з померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніхто спільно не мешкав. Завдання на складання акту в них не було, при складанні обовязково зазначаються сусіди. Ходити ще раз за вищезазначеною адресою, їх ніхто не просив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд, з урахуванням положень частини другої статті 3 СК України, зазначає, що право на встановлення факту проживання однією сімєю мають не лише чоловік та жінка, які проживали без шлюбу, а мають також інші особи, якщо вони спільно проживали, були повязані спільним побутом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 350468, виданого 16.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_4 померла 14 січня 2013 року.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 356364, виданого 28.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_5 помер 27 лютого 2013 року.

Як вбачається з пояснень позивача, вона проживала з померлою 14 січня 2013 року ОСОБА_4 та померлим 27 лютого 2013 року ОСОБА_5 з листопада 2007 року до часу їх смерті, тобто до січня та лютого 2013 року відповідно.

Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з цього приводу дуже суперечливі, не узгоджуються між собою, з чого суд не має можливості достовірно встановити дату, з якої померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали проживати однією сімєю із ОСОБА_1, тобто, що вони проживали саме з лютого 2007 року по січень та лютий 2013 року. Так, свідок ОСОБА_6 стверджує, що заявник проживала спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 4 років до дня смерті ОСОБА_4, та водночас стверджує, що вказані особи проживали разом із заявником з 2007 чи 2008 року. В той же час, свідок ОСОБА_7 стверджує, що заявник проживала разом із вказаними особами з 2007 року, а також стверджує, що приблизно з 2010 року заявник стала проживати разом з ними постійно.

З копії паспорту громадянина України серії ЕМ № 1460273, виданого 25.11.1999 року ОСОБА_1 вбачається, що заявник з 26.07.1990 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до часу своєї смерті проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте, факт проживання осіб за різними адресами також не є єдиною ознакою недоведеності наявності між заявником та померлими особами сімейних відносин.

В судовому засіданні судом не встановлено, а заявником не доведено, що між нею, з одного боку, та покійними ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з іншого боку, склалися та/або існували сімейні відносини.

Суд не приймає до уваги посилання заявника в частині того, що доказом сумісного проживання є наявність у неї свідоцтва про право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6, свідоцтв про смерть ОСОБА_4 і ОСОБА_5, копій квитанцій про оплату нею ритуальних послуг та атрибутів для похорон ОСОБА_4 і ОСОБА_5, копій рахунків про придбання нею продуктів харчування для проведення поминок ОСОБА_4 і ОСОБА_5, у звязку з тим, що по-перше, це лише підтверджує право покійних ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на сумісне проживання, яке виникло у них як у власників вищевказаної квартири, а по-друге, факт здійснення заявником організації поховання та поминок ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не є підставою для визнання факту проживання однією сімєю. Окрім того надані документи датовані 14.01.2014 роком, тобто через рік після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Акт підтвердження поживання позивача разом з померлими складено та підписано лише сусідами, жодною житловою чи комунальною організацією не завірено. Побутову характеристику складено зі слів самого позивача, інших будь-яких офіційних документів в підтвердження проживання позивача за адресою вул.Першотравнева, 1/7 разом з померлими суду не надано, як і доказів проживання однією сімєю.

Ознакою сімї є не тільки проживання разом, а й повязаність спільним побутом, взаємними правами та обовязками, отже, факт проживання осіб в одному житловому приміщенні не свідчить про виникнення між особами сімейних відносин.

Крім того, позивач не надала доказів про те, що протягом тривалого часу вона опікувалася та матеріально забезпечувала померлих.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання однією сімєю разом з померлими з 2007 року, задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача відносно визнання права на спадкування, суд виходить з того, що в даному контексті заявлені вимоги взаємоповязані та похідні, і оскільки суд дійшов висновку про відмову у встановленні факту проживання однією сімєю то і в задоволенні визнання права на спадкування в даному випадку, за вказаних обставин і наданих сторонами доказів також слід відмовити. Доказів в підтвердження родинних відносин, суду надано не було.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст.88 ЦПК України, судові витрати позивачу не відшкодовуються, відповідачем не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись 3, 74 СК України, ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 174, 209, 212-214, 223, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права на спадкування відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок сторін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник