АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/80/15-ц Головуючий суддя І інстанції Срокіна І.І.
Провадження № 22-ц/790/6093/15 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М.,

Бровченка І.О.

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № CNL 700/333/2006 від 02.02.2006 року в сумі 11324,91 дол. США, пені у сумі 488,62 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 02.02.2006 р. між ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзен банк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № CNL 700/333/2006. Відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит на купівлю нерухомого майна, а позичальник зобов'язався повернути банку суму отриманого кредиту та оплатити відповідну плату за користування кредитними коштами у строки, передбачені кредитним договором. Зазначає, що банк виконав умови, передбачені договором і надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 42000 дол. США

Зобов'язання відповідачем за кредитним договором щодо своєчасного та повного погашення передбачених договором платежів не виконуються, у зв'язку із чим, виникла прострочена заборгованість.

04.10.2014 р. позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, яка отримана відповідачем 28.10.2014 р., проте заборгованість не погашена.

Станом на 02.12.2014 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 11324,91 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 178593,83 грн. та складається з: - 10800,78 дол. США (еквівалент за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 170328,30 грн.) - заборгованість по сплаті кредиту; - 524,13 дол. США (еквівалент за курсом НБУ станом на 05.01.2015 р. 8265,53 грн.) - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.

Порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань згідно кредитного договору щодо сплати передбачених договором платежів, надає позивачу право стягнення пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 15.02.2014 р. по 26.06.2014 р. у сумі 488,62 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, на користь ПАТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором CNL700/333/2006 від 02.02.2006 р. у розмірі 11324 дол. США 91 цент, пеню за період : 15.02.2014 по 26.06.2014 року у сумі 488 ,62 грн.

Стягнуто ОСОБА_2В,, на користь ПАТ «ОТП Банк» сплачений судовий збір у розмірі 1790 грн. 82 коп..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, крім того, в позовній заяві ціна позову зазначена в національній валюті, а сума, яка підлягає стягненню зазначена в іноземній валюті.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, не заперечується сторонами, що 02 лютого 2006 року між АКБ «Райффайзен банк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено CNL700/333/2006 на отримання кредиту у розмірі 42000 доларів США для придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків та строком повернення 02.02.2016 р. (а.с. 6-10).

Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач виконав не в повному обсязі, з серпня 2014 року кошти на погашення заборгованості вносились ним лише частково, останній платіж ним проведено у листопаді 2014 року.

Як вбачається з розрахунку за кредитним договором № CNL700/333/2006 від 02.02.2006р. заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «ОТБ банк» станом на 02.12.2014р. становить 10800,78 дол. США - заборгованість по сплаті кредиту; 524,13 дол. США - заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, що еквівалентно за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку - 171074,58 грн. та пеня у розмірі 488,62 грн. (а.с. 11-12).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ч. 1 ч. З ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів належних йому.

Відповідач наполягає, що працівники банку дозволили йому погашати заборгованість платежами у меншому розмірі, ніж визначено графіком, проте, належних та допустимих доказів зазначеному не надав.

Доводи апелянта про те, що сума кредиту протиправно стягнута з нього в іноземній валюті не ґрунтуються на законі.

Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.

ПАТ «ОТП Банк» має ліцензію, яка крім іншого надає право на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с. 72- 75).

Як вбачається з позовної заяви представник позивача просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № CNL700/333/2006 від 02.02.2006 року в розмірі 11 324,91 дол. США, що складається з 10800,78 дол. США заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом , а також пені 488,62 дол. США .

Судова колегія погоджується з розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с.11-12), оскільки він відповідає умовам договору, підтверджений виписками з особового рахунку, з яких вбачаються дати видачі готівки, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості за договором.

Відповідач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції в решті решт визнав, що всі сплачені ним суми враховані позивачем, обгрунтованих заперечень до розрахунку не навів.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про наявінсть підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити .

РішенняЖовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -