У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Наумчука М.І., Олійник А.С.,
розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського округу Щерба Л.О., Ірпінський міський відділ земельних ресурсів, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційними скаргами ОСОБА_6, представників Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Костюченко Ольги Петрівни та Требіна Ігоря Андрійовича - на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року, рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

На обґрунтування вимог банк посилався на те, що 25 грудня 2006 року між ним та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № 61-06-И/02, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 198 000,00 дол. США терміном до 24 грудня 2026 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

25 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3996, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 202,6 кв. м.

Відповідно до п. 3 іпотечного договору узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену в звіті про вартість об'єкта оцінки житлового приміщення ПП «Олімп» від 14 грудня 2006 року, становить 1 217 555 грн.

06 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір про зміну умов іпотечного договору, відповідно до умов якого узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки становить 1 547 320 грн.

25 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 61-06-П1/02, відповідно до умов якого остання зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

25 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 61-06-П2/02, відповідно до умов якого останній зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідач не виконував свої зобов'язання за договором, чергові платежі не сплачував, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 5 383 319 грн 48 коп., з них: 239 965,90 доларів США (1 913 080 грн 14 коп.) - заборгованість за основною сумою боргу; 83 722,66 доларів США (667 462 грн 16 коп.), - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 83 284 грн 60 коп. - заборгованість за нарахованою комісією; 2 719 492 грн 57 коп. - заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії. Згідно з оцінкою суб'єкта оціночної діяльності вартість предмета іпотеки становить 1 067 316 грн 22 коп.

У зв'язку з наведеним банк просив суд у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 5 383 319 грн 48 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання банку права на продаж переданої в іпотеку квартири будь-якій особі-покупцеві за початковою ціною продажу в розмірі 1 067 316 грн 22 коп.; надати банку всі повноваження, необхідні для здійснення продажу, серед іншого право підпису договору купівлі-продажу, право на отримання від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щерби Л.О. дубліката договору купівлі-продажу від 25 грудня 2006 року, посвідченого за № 3991, та при необхідності у відповідних установах, організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, право отримати в органах державної реєстрації прав власності, нотаріуса витяг з державного реєстру прав на предмет іпотеки, право на отримання довідки про склад сім'ї або зареєстрованих в даній квартирі, право подавати від імені іпотекодавця в органи державної реєстрації прав, нотаріусу документи, необхідні для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, згідно з отриманими дублікатами правовстановлюючих документів та отримувати останні, а також подавати відповідні заяви, документи та отримувати інші документи від імені іпотекодавця, які пов'язані з оформленням права власності, право здійснювати будь-які платежі, що стосуються предмета іпотеки.

Також просив суд виселити та визнати такими, що втратили право користування, усіх зареєстрованих мешканців з вказаної квартири.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права банку на продаж будь-якій особі-покупцеві, а саме: квартири АДРЕСА_1, загальною площею 202,6 кв. м, за початковою ціною у розмірі 1 067 316 грн 22 коп. з наданням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» усіх повноважень продавця, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 383 319 грн 48 коп., яка включає: 239 965,90 доларів США - 1 913 080 грн 14 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 83 722,66 доларів США - 667 462 грн 16 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 83 284 грн 60 коп. - заборгованість з нарахованої комісії; 2 719 492 грн 57 коп. - заборгованість з пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та комісії. Вирішено питання про стягнення судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилено, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року в частині встановлення початкової ціни предмета іпотеки та розміру відшкодування судового збору змінено.

Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на час продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Вирішено питання про стягнення судового збору. В іншій частині заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_6, представники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Костюченко О.П. та Требін І.А. -порушують питання про скасування оскаржуваних судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 25 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 61-06-И/02.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредитні ресурси у розмірі 198 000 дол. США зі сплатою 12 % річних, а відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси до 24 грудня 2026 року.

25 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 61-06-П1/02, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

25 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 61-06-П2/02, відповідно до умов якого останній зобов'язався відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

25 грудня 2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_6 укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. та зареєстровано в реєстрі за № 3996, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 202,6 кв. м.

Відповідно до п. 3 іпотечного договору узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену в звіті про вартість об'єкта оцінки житлового приміщення, зробленим ПП «Олімп» 14 грудня 2006 року, становить 1 217 555 грн.

06 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_6 укладено договір про зміну умов іпотечного договору, відповідно до якого узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену в звіті про вартість об'єкта оцінки житлового приміщення, зробленим ПП «Олімп» 23 липня 2007 року, становить 1 547 320 грн.

ОСОБА_6 позивачем неодноразово направлялись повідомлення про усунення порушень умов кредитного договору, однак заборгованість відповідачем перед позивачем не погашена. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 12 вересня 2011 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 5 383 319 грн 48 коп.

Задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 526, 546, 575, 589, 1054 ЦК України, ст. ст. 35, 36, 38 Закону України «Про іпотеку» та виходив з того, що відповідач належним чином не виконує свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 5 383 319 грн 48 коп., відповідно до умов іпотечного договору реалізація предмета іпотеки може здійснюватись шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі, дійшов висновку про задоволення позову шляхом надання банку права на продаж будь-якій особі-покупцеві вказаної квартири за початковою ціною у розмірі 1 067 316 грн 22 коп. з наданням банку всіх повноважень продавця, необхідних для здійснення продажу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Відхиляючи апеляційну скаргу банку та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи. При цьому суд апеляційної інстанції послався на те, що відмова в іншій частині позовних вимог не призведе до обмеження прав позивача на продаж предмета іпотеки.

Ухвалюючи рішення про зміну рішення суду першої інстанції в частині встановлення ціни продажу предмета іпотеки за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції керувався положенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та виходив з того, що при реалізації предмета іпотеки шляхом надання права продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі ціна продажу предмета іпотеки встановлюється на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Ухвалюючи 29 вересня 2014 року рішення про зміну заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 лютого 2014 року в частині встановлення ціни продажу предмета іпотеки за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6, суд апеляційної інстанції не розглянув вiдповiдно до ст. 318 ЦПК України питання про скасування ухвали апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року, якою апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відхилено, а вказане заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Крім цього, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно із ч. 6 ст. 38 закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

06 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_6 укладено договір про зміну умов іпотечного договору, відповідно до якого узгоджена сторонами вартість предмета іпотеки, враховуючи оцінку, викладену в звіті про вартість об'єкта оцінки житлового приміщення, зробленим ПП «Олімп» 23 липня 2007 року, становить 1 547 320 грн.

Суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України не звернув уваги на положення ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та не врахував, що за її змістом у рішенні зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, а обов'язок для визначення початкової ціни предмета іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, стосується реалізації предмета іпотеки під час проведення виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», а не у випадку реалізації предмета іпотеки шляхом надання права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, внаслідок чого у резолютивній частині рішення не зазначив початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Разом з цим, звертаючись з позовом до суду, банк просив виселити всіх мешканців квартири, яка є предметом іпотеки (а. с. 1-9).

Питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, а також зміст рішення суду передбачені ст. ст. 214, 215 ЦПК України. Обґрунтованість рішення суду полягає в ухваленні його на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 3 ст. 213 ЦПК України).

Відмовляючи в іншій частині позову з підстав того, що вони не ґрунтуються на вимогах закону, суд першої інстанції на порушення наведених норм процесуального права не навів правові норми, які підлягали застосуванню до правовідносин щодо виселення, а також не навів висновків щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині; у мотивувальній частині рішення не зазначив встановлених ним обставин і визначених відповідно до них правовідносин; не зазначив мотивів, з яких вважав відсутність фактів для задоволення вимоги про виселення.

Апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, на порушення ст. ст. 303, 309 ЦПК України допущених судом помилок під час вирішення позовних вимог про виселення не виправив та залишив рішення в цій частині без змін.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, відповідач посилався на те, що при визначенні розміру заборгованості, на погашення якої заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно враховувати, що у зв'язку з вимогою банку про дострокове стягнення кредиту рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, розмір заборгованості за кредитом - 239 965,90 доларів США та відсотками - 42 608,50 доларів США вже визначений в гривневому еквіваленті станом на 16 квітня 2010 року, а тому не може бути збільшений та розраховуватися на момент звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

А також відповідач посилався на те, що розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, що підлягала сплаті станом на 16 квітня 2010 року (747 842 грн 13 коп.), зменшений з урахуванням ч. 3 ст. 551 ЦК України та визначений у вказаному судовому рішенні у сумі 337 706 грн 45 коп., в іншій частині позовних вимог про стягнення пені відмовлено, а тому до суми заборгованості, на погашення якої заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки, не може включатися сума пені, у стягненні якої було відмовлено рішенням суду.

Проводячи оцінку поданих сторонами доказів, суд апеляційної інстанції зазначені вище обставини залишив поза увагою, не навів мотивів, з яких вважав відсутніми факти, якими обґрунтовувались апеляційна скарга, на порушення ст. ст. 303, 304, 315 ЦПК України обмежився лише коротким висновком про те, що заборгованість має динамічний характер, взагалі не перевірив доводів апеляційної скарги в цій частині, не навів ніяких обставин, які б спростовували доводи скарги, внаслідок чого не з'ясував дійсний розмір заборгованості, на погашення якої заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, однак, у зв'язку з тим що під час нового розгляду справи не вимагається встановлення нових фактичних обставин, то скасуванню підлягають: постановлена судом апеляційної інстанції ухвала за наслідками розгляду апеляційної скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ухвалене ним рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6, представників Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Костюченко Ольги Петрівни та Требіна Ігоря Андрійовича - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 29 вересня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова Г.І. Мостова М.І. Наумчук А.С. Олійник