Провадження № 2/742/404/15
Єдиний унікальний № 742/5667/14
01 квітня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Рябота В.І.,
при секретарі Риндя Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, -
Як зазначає позивач 27 жовтня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу і предметом договору був автомобіль «Chevrolet Cruze», який відповідач, за поясненнями його представників, зобов'язався надати позивачу після сплати першого авансового внеску в розмірі 10% від обумовленої сторонами вартості транспортного засобу. 27 жовтня 2014 року він, позивач, згідно квитанції № 26 здійснив оплату 28 000 грн., що складає 10% вартості автомобіля, але в подальшому, при ознайомленні з умовами договору, який йому було надано вже після сплати зазначеної суми, він з'ясував, що ним було здійснено оплату не за самого транспортного засобу, а за укладення даного договору. Будучи незгодним з такими умовами договору позивач звернувся до відповідача з питання повернення йому сплачених коштів, але йому було відмовлено. Вважаючи, що при укладенні договору його ввели в оману і незаконно отримали від нього кошти не за сам предмет договору, тобто конкретний товар, автомобіль «Chevrolet Cruze», який і був предметом договору, а лише за укладення договору, про що його не попереджали, позивач і просить суд визнати договір фінансового лізингу недійсним, стягнути з відповідача сплачені ним кошти авансового платежу в сумі 28 000 грн., та стягнути моральну шкоду в сумі 2 800 грн. завдану йому в наслідок фактично шахрайських дій.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, але завчасно надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти постановлення заочного рішення не заперечують.
Відповідач також не з'явився в судове засідання, хоча про час і місце судового засідання повідомлений завчасно.
Дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають з таких підстав:
Положеннями ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 зазначеного Закону за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Позивач звернувся до суду з позовом про повернення сплачених ним 28 000 грн. вважаючи договір фінансового лізингу недійсним з тих мотивів, що при укладенні договору його ввели в оману щодо призначення внесеного ним попереднього платежу та що відповідач не має відповідної ліцензії на право здійснення фінансових послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.
Згідно з ч., ч. 2, 5 зазначеного Закону виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.
Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.
Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» внесено до ЄДРЮО і одним з видів його діяльності є фінансовий лізинг ( а.с. 16 ) і Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, її було взято на облік як юридичну особу, що має право надавати послуги з фінансового лізингу (а.с. 21), таким чином з наведеного вбачається, що під час укладення договору фінансового лізингу з позивачем по справі відповідач діяв в межах чинного законодавства і мав законне право на укладення даного договору, а тому підстав для визнання договору недійсним у суду не має підстав.
Що стосується питання про визнання договору недійсним з тих підстав, що позивача ввели в оману стосовно цільового призначення першого внеску (платежу), то відповідно до умов договору датою платежу визначено дату сплати лізингоодержувачем будь-якого лізингового платежу, визначеного в додатку № 1 та 2 до даного договору, а додатком № 1 передбачено наступні платежі: щомісячний платіж в сумі 11 666,67 грн., комісія за організацію - 28 000 грн., комісія за передачу - 8 400 грн., тобто відповідач мав повне право зарахувати перший платіж як платіж за організацію договору, при цьому позивачем не доведено суду, що він спочатку провів відповідну оплату, і лише вже після цього підписав договір та ознайомився з його змістом, оскільки він був зобов'язаний спочатку ознайомитися з умовами договору, після чого, в разі згоди з умовами договору, підписати його, а вже потім здійснювати обумовлені договором платежі.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги не обґрунтовані а тому задоволенню не підлягають.
Керуючись ст., ст. 10, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, суд -
ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів - В І Д М О В И Т И в повному обсязі.
Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням попередивши, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: