АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/187/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 31 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора міста Черкаси в інтересах Черкаської міської ради до ОСОБА_6, ВАТ «НАСК «Оранта», третя особа: комунальний заклад «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, комунальний заклад «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» про стягнення витрат на лікування, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року перший заступник прокурора міста Черкаси в інтересах Черкаської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що ОСОБА_7 20 жовтня 2010 року близько 17 год. 20 хв. керуючи автомобілем «FІAT SCUDO», д.н.з. НОМЕР_3 та рухаючись у середній смузі проїзної частини по вул. Благовісна, в напрямку від вул. Котовського до вул. Франка на перехресті з вул. Пушкіна у м. Черкаси в порушення вимог п.п. 2.3 б, 10.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, а саме не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, в момент зміни ним напрямку руху ліворуч, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи даний маневр лівого повороту та не давши дороги автомобілю «VOLKSVAGEN LT 35» д.н.з. НОМЕР_4, який рухався на лівій смузі в попутному напрямку, під керуванням ОСОБА_8 виїхав на крайню ліву смугу та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом, після чого некерований автомобіль «VOLKSVAGEN LT 35» виїхав на тротуар та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 та зіткнувся з деревом.

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 1451 від 01 лютого 2011 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Крім того, згідно зазначеного висновку експерта наявний прямий зв'язок між отриманими ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями під час ДТП та передчасними пологами, а тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_9 та їх наслідки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

Також, внаслідок ДТП пасажир автомобіля «VOLKSVAGEN LT 35» ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта 400 м/д від 26 листопада 2010 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також інші ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Інший пасажир автомобіля «VOLKSVAGEN LT 35» ОСОБА_11 отримав внаслідок ДТП тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 399 м/д від 26 листопада 2010 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 червня 2014 року вищевказаний вирок районного суду змінений в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 з 800 тис. грн. до 100 тис. грн.

Лікування потерпілих проводилося у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради та в КЗ «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини», що належать до закладів, які перебувають у власності територіальної громади м. Черкаси.

Загальна сума грошових коштів, що були витрачені на лікування потерпілих складає 19 047 грн. 05 коп., які і просив прокурор стягнути з ОСОБА_7

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 жовтня 2014 року залучено до справи у якості співвідповідача СК «Оранта».

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2014 року позов прокурора задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ВАТ «НАСК «Оранта» на користь Черкаської міської ради кошти, які витрачені на лікування потерпілих ОСОБА_10 в сумі 2 515,84 грн., ОСОБА_11 в сумі 1 100,68 грн., ОСОБА_9 в сумі 15 430,53 грн., а всього на суму 19 047,05 грн.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що потерпілі від злочину перебували на лікуванні у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради та в КЗ «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини», внаслідок чого закладами охорони здоров'я були понесені витрати, які повинні відшкодовуватися винною особою.

Твердження відповідача в частині його звільнення на підставі полісу страхування від відшкодування витрат закладу охорони здоров'я, не взяті судом до уваги, оскільки вони грунтуються на хибному тлумаченні чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 листопада 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тілесні ушкодження середньої тяжкості, а також тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 червня 2014 року вищевказаний вирок районного суду змінений в частині відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 з 800 тис. грн. до 100 тис. грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту вироку суду вбачається, що згідно висновку експерта № 1451 від 01 лютого 2011 року наявний прямий зв'язок між отриманими травмами ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями під час ДТП та передчасними пологами через травматичне відшарування нормально розташованої плаценти шляхом хірургічного втручання у вигляді «кесаревого розтину» в термін 28 тижнів, а також тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_9 та їх наслідки відносяться до категорії тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя. (а.с. 50)

Також, внаслідок ДТП пасажир автомобіля «VOLKSVAGEN LT 35» ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта 400 м/д від 26 листопада 2010 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а також інші ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Крім того, інший пасажир автомобіля «VOLKSVAGEN LT 35» ОСОБА_11 отримав внаслідок ДТП тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 399 м/д від 26 листопада 2010 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Фактичні витрати закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16 липня 1993 року № 545.

Як передбачено п. 2 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу.

Аналогічні роз'яснення дані і в Постанові Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року за № 11 (зі змінами) «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат».

Так, в п. 6 вказаної Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Районним судом на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи, достовірно встановлено, що витрати на лікування потерпілої від ДТП ОСОБА_9 у КЗ «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» з 20 жовтня 2010 року по 30 жовтня 2010 року складають 15 430 грн. 53 коп.

На лікування потерпілої ОСОБА_10 у КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради, тривалістю з 20 жовтня 2010 року по 05 листопада 2010 року (загалом 16 ліжко-днів) лікарнею було витрачено грошові кошти у сумі 2 515 грн. 84 коп.

На лікування потерпілого ОСОБА_11 вищезазначеним лікувальним закладом було витрачено з 20 жовтня 2010 року по 27 жовтня 2010 року (загалом за 7 ліжко днів) грошові кошти у сумі 1100 грн. 68 коп.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що за період перебування потерпілих від ДТП на лікуванні у закладах охорони здоров'я були понесені затрати на загальну суму 19 047 грн. 05 коп.

Перевіряючи доводи апелянта в частині обов'язку відшкодування витрат на лікування ВАТ «НАСК «Оранта» колегія суддів виходить з такого.

Як видно з полісу № ВЕ/1493543 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідачем 07 квітня 2010 року було укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, як власника транспортного засобу «FІAT SCUDO», д.н.з. НОМЕР_3 на період з 07 квітня 2010 року до 06 квітня 2011 року з страховою компанією ВАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 32).

Із вказаного полісу вбачається, що страховик, зокрема ВАТ «НАСК «Оранта», несе відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, при цьому ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 51 000 грн.

Тобто, правовідносини відповідача з НАСК «Оранта» стосуються витрат потерпілих внаслідок ДТП ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Згідно ст. 4 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) та потерпілі.

Визначення потерпілого дане у п. 1.3 ст. 1 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з цим визначенням, потерпілими є треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу.

Тобто, страховик забезпечує саме потерпілим, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП їх життю, здоров'ю, майну.

Згідно з ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Внаслідок ДТП за участю відповідача ОСОБА_7, з використанням транспортного засобу, що йому належить на праві приватної власності, шкода майну юридичних осіб КЗ «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини» та КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради не заподіяна.

Ці юридичні особи, а також Черкаська міська рада, в інтересах якої заявлені позовні вимоги, не є учасниками договору страхування в розумінні ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, третіми особами, яким завдано шкоду під час ДТП, а тому вказаний Закон не може бути застосований при вирішені питання про відшкодування витрат закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, суд надає критичну оцінку доводам апелянта щодо покладення обов'язку з відшкодування лікувальним закладам витрат на лікування потерпілих ВАТ «НАСК Оранта», оскільки з положень п. 1.3 ст. 1, ст.ст. 5, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" випливає, що витрати на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину - не є об'єктом страхування та, відповідно до укладеного між страховою компанією та відповідачем полісу № ВЕ/1493543, не підлягають відшкодуванню страховиком.

Таким чином, наявність у відповідача договору страхування, укладеного між ним та страховою компанією не звільняє його від обов'язку відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, відповідно до ч. 1 ч. 3. ст. 1206 ЦК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, і ухвалив у справі законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :