АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/8497/14-ц Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Номер провадження 22-ц/791/2002/15 Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Гурові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 квітня 2015 року в справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що згідно договору купівлі - продажу за №5555 від 10.03.2013 року він передав, а ОСОБА_3 отримала товар на загальну суму 6670 грн., із них при укладені договору сплатили 600 грн., що підтверджується договором і актом прийому - передачі товару від 10.03.2013 року.

Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 9380,51 грн., що складається із суми основного боргу 6070 грн., пені за умовами договору в сумі 1301,42 грн., 3% річних у розмірі 214,48 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 685,34 грн., інфляційні витрати в сумі 1109,27 грн. та судові витрати, зважаючи на те, що відповідачка за укладеним договором повинна сплачувати решту суми щомісячними платежами на протязі 12 місяців з моменту підписання договору, проте свого зобов'язання не виконала.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному об'ємі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, висновок суду про те, що відповідачка товар не отримувала, не відповідає наявним в матеріалах справи доказам, а саме, договору купівлі - продажу та акту прийому - передачі товару, які підписані ОСОБА_3

Окрім того, доводи відповідача про направлення на його адресу заяви про розірвання договору та отримання від нього грошових коштів в сумі 600 грн. не підтвердженні належними доказами.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що в ході судового розгляду справи встановлено, що за укладеним сторонами договором купівлі - продажу відповідачка товар не отримувала, сплачена за нього авансова сума повернута їй.

Однак до такого висновку суд дійшов у порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що 10 березня 2013 року відбулась презентація продукції фізичною особою - ОСОБА_2 у конференц - залі торгівельно - готельного комплексу «Бордо» у м. Херсоні, зазначена обставина визнається відповідачкою.

Під час проведення презентації ОСОБА_3 уклала з позивачем договір купівлі - продажу, за яким придбала коректор ( MEMORV 140?200) за 6670 грн. і отримала в подарунок плед і подушку. При укладенні договору покупцем сплачено завдаток у сумі 600 грн., а решту суми за договором зобов'язана сплачувати протягом дванадцяти місяців рівними частинами по 505,80 грн. (а.с. 5-6).

Згідно акту - приймання передачі товару від 10.03.2013 року продавець ОСОБА_2 передав, а покупець ОСОБА_3 отримала коректор ( MEMORV140?200) вартістю 6670 грн., плед і подушку (а.с. 7).

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечуючи факт отримання товару 10.03.2013 року, направлення на адресу продавця заяви про розірвання договору купівлі - продажу та повернення ОСОБА_2 600 грн. сплаченого нею при укладенні договору, відповідачка належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених нею обставин не надала, не встановлені такі обставини і в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції та при розгляді справи в апеляційному порядку.

Не знайшли свого підтвердження зазначені відповідачем обставини, також у кримінальному провадження за заявою ОСОБА_3 від 15.05.2013 року щодо протиправних дій ОСОБА_2 відносно неї, у зв'язку з поданою заявою про відмову від проведення кримінального провадження, постанова слідчого Дніпровського районного відділу УМВС України в Херсонській області про закриття кримінального провадження № 0002422 за 2013 рік (а.с. 40-43).

На зазначені обставини та надані позивачем докази суд уваги не звернув і прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а свій висновок відносно того, що відповідачка товар за укладеним нею 10.03.2013 року договором купівлі - продажу та актом приймання - передачі від 10.03.2013 року не отримувала, суд зробив лише на усних запереченнях відповідача.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, як таке що ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Так, укладеним сторонами договором купівлі - продажу передбачено у разі прострочення оплати товару, на прострочену суму нарахування процентів відповідно до ст. 536 ЦК України від дня, коли товар має бути оплачений, тобто з 10.03.2014 року у розрахунку позовних вимог позивачем проценти нараховані з 10.06.2013 року, що суперечить умовам договору, а тому сума процентів за прострочення оплати товару підлягає зменшенню із 685,34 грн. до 511,50 грн.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, передбачені ст.625 ЦК України в розмірі 1323,75 грн., оскільки за діючим законодавством одночасне стягнення процентів, передбачених ст.536 ЦК України, виключає застосування ст.625 ЦК України, у тому випадку коли ст.536 ЦК застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Така вказівка, міститься у ч.5 ст.694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором підлягають задоволенню частково в розмірі 7883 грн., що складається із суми основного боргу 6070 грн., пені нарахованої відповідно до п. 8.3 укладеного договору в сумі 1301,42 грн., процентів на прострочену суму 511,50 грн., а також відповідно до ч. 1ст.88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 536, 655, 694 ЦК України, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 15 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 7883 грн.(6070 грн. - основний борг, 1301,42 грн. - пеня, 511,50 грн.- проценти) та судові витрати в сумі 243,60 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: