ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6816/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"19" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Живицької Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач, ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.08.2008 року між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2706/0808/71-492, відповідно до якого Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 113 000 доларів США зі сплатою 11,9 %, строком до 04.08.2038 року. Зазначив, що банк повністю виконав умови договору та здійснив виплату кредитних коштів. 25.02.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав за кредитами, серед яких і кредитний договір ОСОБА_2 Відповідач порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором з урахуванням відсотків та пені станом на 13.07.2015 року складає 2 438 165 грн. 90 коп.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 04.08.2008 року між Кредитором і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

У зв'язку з наявністю заборгованості позивач був змушений звернутися до суду та просив суд просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 2706/0808/71-492 в сумі 2 438 165 грн. 90 коп. звернути стягнення на користь ПАТ "Дельта Банк " на предмет іпотеки - квартиру квартиру АДРЕСА_1 шляхом визнання за Іпотекодержателем права власності.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2008 року між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2706/0808/71-492, відповідно до якого Кредитор надав Позичальнику кредитні кошти в порядку та умовах, визначених у кредитному договорі у сумі 113 000 доларів США зі сплатою 11,9 %, строком до 04.08.2038 року з умовами погашення згідно Графіку погашення заборгованості (а.с. 6-14).

25.02.2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "Сведбанк" передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта Банк" замінює ПАТ "Сведбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ "Сведбанк" до АТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до позивача переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, попри належне виконання Кредитором своїх обовяізань за умовами Кредитного договору ОСОБА_2 порушує умови кредитного договору та не виконує взяті на себе зобов'язання, в результаті чого сума заборгованості за кредитним договором станом на 13.07.2015 року складає 2 438 165 грн. 90 коп., з яких:

- 2 005 149 гривень 99 копійок - сума заборгованості за кредитом;

- 326 233 гривні 86 копійок - сума заборгованості за відсотками;

- 100 454 гривні 35 копійок - пеня;

- 1 434 гривні 60 копійок - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості за тілом кредиту;

- 4 893 гривні 10 копійок - сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості за відсотками.

Встановлено, що 22.07.2015 року ПАТ "Дельта Банк" звернувся до ОСОБА_2 з листом-вимогою про усунення порушень умов кредитного договору № 2706/0808/71-492 від 25.02.2012 року, надав попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с.20).

Однак, вказана вимога була залишена відповідачем, ОСОБА_2 без уваги, заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором кредиту відповідачем, а саме непогашення кредиту згідно графіка, передбаченого зазначеним договором та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості.

Встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 04.08.2008 року між Кредитором і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В., відповідно до якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Водночас, частинами 1 та 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Пунктом 12 договору іпотеки сторонами визначено, що звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду абоу безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За абзацом 2 пункту 11 договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених у. абзаці й пункту 11 Договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання та зобов'язань, передбачених цим Договором у строк, що не перевищує 30 календарних днів, та попередження про звернення тсягенння на предмет Іпотекиу разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов Договору.

Цим же договором сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке може бути здійснене також шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (п. 12.3 договору іпотеки).

Статтею 37 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Також Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

А відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. (Зазначене збігається з практикою Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 грудня 2013 року).

Разом з тим, 03 червня 2014 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який на час розгляду справи є чинним. Згідно даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Але, оскільки ОСОБА_2 у квартирі, яка є предметом іпотеки, не зареєстрований та фактично у ній не проживає, що підтверджується відомостями Головного управління Державної міграційної служи України у Києві за якими відповідач по м. Києву зареєстрованим не значиться, суд дійшов висновку, що вимоги Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" на дані відносини не поширюються.

Отже, враховуючи наведене вище, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 509, 512, 514, 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33, 38, 39, 40, 41 Законом України "Про іпотеку", ст. ст. 60, 88, 212-215, 217, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 2 438 165 (два мільйони чотириста тридцять вісім тисяч сто шістдесят п'ять) гривень 90 копійок за Кредитним договором № 2706/0808/71-492 від 04.08.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру № АДРЕСА_1, загальною площею 42,70 кв.м., житловою площею 18,10 кв.м. шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" () права власності на вказане майно.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА