Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю. ,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Свистун О.В.,

за участю:

секретаря - Вергуна Т.С.,

представника відповідача - Смалюха Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк", третя особа - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк", про зобов"язання донарахувати відсотки та внести зміни до переліку вкладників, які мають право на їх відшкодування, за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21.11.2008 року між її батьком ОСОБА_3 та ПАТ «Західінкомбанк» був укладений договір банківського вкладу в національній валюті в розмірі 10 000 грн. з розрахунку 22% річних строком на 1 місяць, який неодноразово продовжувався.

25.05.2010 року її батько помер та 28.11.2011 року нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину майна спадкодавця.

09 грудня 2011 року та 13 лютого 2012 року позивач зверталася до ПАТ «Західінкомбанк» з приводу видачі належних їй коштів, однак банком було відмовлено, посилаючись на скрутне фінансове становище з пропозицією переоформлення вкладу.

Оскільки кошти банком позивачу не були повернуті, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2012 року стягнуто на її користь вказані кошти в повному обсязі, однак зобов'язання залишилося невиконаним.

Зважаючи на дані обставини, ОСОБА_2 неодноразово змінивши свої вимоги, просила суд зобов'язати відповідача донарахувати відсотки за договором банківського вкладу № ДД-11986-02.980 від 21.11.2008 р. в сумі 3669,71 грн. за період від 22.06.2010 р. по 28.05.2014 р. Зобов'язати відповідача в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Яремчишина І.Б. внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та збільшити розмір відшкодування ОСОБА_2 належної їй частки вкладу з відсотками на суму донарахованих відсотків в сумі 3669,71 грн.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Західінкомбанк» провести нарахування ОСОБА_2 відсотки за договором банківського вкладу, належного їй у відповідності до свідоцтва про право власності на спадкове майно від 28.11.2011 року із розрахунку 18 % річних за період з 22.06.2010 року по 28.05.2014 року.

Зобов'язано ПАТ «Західінкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок даного Фонду за даним вкладом. Стягнуто судовий збір в розмірі 243,60 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії відповідача є незаконними і останнім порушено умови договору банківського вкладу, а тому підлягають до задоволення.

З даним висновком суду не в повній мірі погоджується колегія суддів, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2008 року між батьком позивача ОСОБА_3 та ПАТ «Західінкомбанк» було укладено договір банківського вкладу в національній валюті в розмірі 10 000 грн. із визначеним розміром відсотків - 22 % річних строком на 1 місяць. В подальшому між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди стосовно зміни розміру відсоткової ставки і, як слідує з останньої, - з 22.06.2010 року такий розмір визначено із розрахунку 18% річних.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим нотаріусом 28.11.2011 року, ОСОБА_2 успадкувала ? частки від грошових вкладів та належних за ним відсотків, у ПАТ «Західінкомбанк» загальною сумою 10 680,43 грн.(а.с.4).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.04.2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Західінкомбанк» про повернення банківського вкладу та відсотків за користування ним, стягнуто на користь позивача суму вкладу з нарахованими відсотками за даним договором в розмірі 5340,21 грн., у зв'язку з невиконанням банком умов договору строкового банківського вкладу, однак вони залишаються не виплаченими.

Вказане рішення не було оскаржене і набуло законної сили та було звернуто до примусового виконання.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір у силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

В ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» зазначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладнику або списанню з рахунку з інших підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 ст. 1228 ЦК України передбачено, що право на вклад входять до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Аналогічна правова позиція з цього приводу висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 316 від 28.05.2014 року відповідача було віднесено до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 38 від 28.05.2014 р., розпочато процедуру виведення ПАТ «Західінкомбанк» з ринку та запроваджено у ньому тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 29.05.2014 року по 28.08.2014 року.

Постановою Правління НБУ № 63 від 23.07.2014 року у відповідача відкликано банківську ліцензію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Яремчишина І.Б. та розпочато процедуру ліквідації.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку про те, що позивачу належать відсотки за договором банківського вкладу за період до 28.05.2014 року (введення тимчасової адміністрації).

Однак, судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач раніше зверталася із позовом до банку про стягнення коштів за банківським вкладом разом із належними відсотками. Як видно із рішення суду від 03.04.2012 року та з досліджених у суді апеляційної інстанції матеріалів вказаної цивільної справи № 0308/4768/12, суд вирішив питання про стягнення з банку 5340,21 грн. банківського вкладу з нарахованими процентами станом на 19 березня 2012 року.

Отже, до задоволення підлягає вимога лише за період з 20 березня 2012 року

Перевіряючи ж законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання ПАТ «Західінкомбанк» внести зміни до переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум вкладів, колегія суддів приходить до переконання, що в цій частині в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» саме уповноважена особа Фонду, а не банк, складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Зобов'язуючи банк в особі уповноваженої особи Фонду, включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, фактично було зобов'язано юридичну особу вчинити дії, які не передбачені законодавством. Разом з тим банк не має повноважень на ведення, складання такого переліку вкладників, адже згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» таким правом та повноваженнями наділена уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, згідно з п.17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 16 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позови, подані проти посадових осіб Фонду вважаються позовами, поданими проти Фонду.

Згідно з п.25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до частин першої та другої ст.3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки суд першої інстанції в порушення вищезазначених норм матеріального права зобов'язав ПАТ «Західінкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» включити позивача до переліку вкладників, оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати й ухвалити нове - про відмову у позові, відповідно до статті 309 ЦПК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Західінкомбанк» провести нарахування ОСОБА_2 відсотки на грошові вклади за договором банківського вкладу належного їй у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 листопада 2011 року, із розрахунку 18% річних за період з 20 березня 2012 року по 28 травня 2014 року.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в дохід держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: