Справа № 444/1146/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/784/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ ДВС Жовківського РУЮ, Жовківська держнотконтора, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсними угод про відчуження нерухомого майна,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третіх осіб: Відділу ДВС Жовківського РУЮ, Жовківської держнотконтори, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9, в якому просив:

визнати недійсним правочин про відчуження квартири АДРЕСА_1, посвідчений нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною 30 липня 2013 року;

визнати недійсним правочин про відчуження квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 23 вересня 2013 року.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 17 березня 2009 року позивач ОСОБА_4 позичив відповідачу ОСОБА_5 29 400 Євро та 5 травня 2010 року додатково позичив 16 000 доларів США, про що були оформлені відповідні розписки. У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_5 зобов'язань по поверненню позики у серпні 2013 року позивач звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом про стягнення боргу. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28 жовтня 2013 року у справі № 444/2590/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача 230879,92 грн. Відділом державної виконавчої служби Жовківського районного управління юстиції 6 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 41064177 та вживаються заходи по виконанню виконавчого листа Жовківського районного суду, Львівської області від 28 жовтня 2013 року. Однак в ході виконання вказаного рішення суду позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_5, незважаючи на ухвали Жовківського районного суду Львівської області про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, відчужив належне йому майно з метою зробити неможливим виконання рішення суду і таким чином ухилитися від сплати боргу. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23 липня 2013 року з метою забезпечення позову ОСОБА_12 до ОСОБА_5 про стягнення боргу був накладений арешт на нерухоме майно ОСОБА_5. Крім того, ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 вересня 2013 року у справі № 444/2590/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу з метою забезпечення позову був накладений арешт на майно відповідача. Станом на час накладення арештів ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 та на праві спільної сумісної власності - квартира АДРЕСА_2. Однак, згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_5 на частку у квартирі АДРЕСА_1 припинено на підставі правочину про відчуження нерухомого майна, посвідченого нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О.Я., 30 липня 2013 року, тобто під час дії ухвали про забезпечення позову від 23 липня 2013 року по цивільній справі № 444/2206/13-ц. Крім того, право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 припинено на підставі правочину про відчуження нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11, 23 вересня 2013 року, тобто під час дії ухвали про забезпечення позову від 10 вересня 2013 року по цивільній справі № 444/2590/13-ц.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року в задоволені позову відмовлено

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку, і покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно визнав необгрунтованими твердження позивача про те, що право власності ОСОБА_5 на частку у квартирі АДРЕСА_3 припинено на підставі договору дарування 30 липня 2013 року, тобто під час дії ухвали про забезпечення позову від 23 липня 2013 року у справі 444/2590/13-ц. Матеріалами справи доведено і не заперечується відповідачем, що станом на 23 липня 2013 року йому належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_3. Арешт на дану квартиру накладений 23 липня 2013 року ухвалою суду , яка підлягала негайному виконанню усіма учасниками процесу. ОСОБА_5 подарував свою частку доньці 30 липня 2013 року, тоді як провадження у справі було закрите, а заходи забезпечення позову скасовані, лише 19 серпня 2013 року. Тому відчуження квартири було вчинене під час дії накладеного на неї арешту. Також, апелянт вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що нібито не відповідають дійсності твердження позивача, що право спільної сумісної власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2 припинено на підставі договору дарування 23 вересня 2013 року, тобто під час дії ухвали про забезпечення позову від 10 вересня 2013 року у справі 444/259/13-ц. Та обставина, що накладені судом арешти вчасно не були внесені до реєстру заборон та обтяжень не можуть свідчити про безпідставність і необгрунтованість позовних вимог, оскільки ухвали про забезпечення позову підлягали негайному виконанню відразу після їх проголошення в порядку, встановленому для виконання судових рішень. ОСОБА_5 , знаючи про накладені судом арешти майна, не виконав судові рішення, скориставшись несвоєчасним внесенням відомостей до реєстру заборон та обтяжень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності.

Колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскарженого рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним правочину про відчуження квартири АДРЕСА_1, посвідченого нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань Ольгою Ярославівною 30 липня 2013 року, оскільки ухвала про забезпечення позову від 23 липня 2013 року була постановлена у справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_5, тобто у справі ,у якій ОСОБА_4 не був кредитором ОСОБА_5.

Водночас , колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним правочину про відчуження квартири АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 23 вересня 2013 року, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог , які встановлені частинами першою-третьою , п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову виконується негайно. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання , а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно матеріалів цивільної справи № 444/2590/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, у судовому засіданні 10 вересня 2013 року, яке проводилося за участю ОСОБА_5 (справа № 444/2590/13 - а.с. 22-23), судом першої інстанції було постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою було накладено арешт на майно належне ОСОБА_5 в межах суми позовних вимог , а саме на суму 371978,50 грн (справа № 444/2590/13 - а.с.24). Докази, які б свідчили про те, що ухвала про забезпечення позову від 10.09.2013 року оскаржувалася відповідачем ОСОБА_5 у матеріалах справи немає.

Отже, ухвала про забезпечення позову від 10 вересня 2013 року підлягала негайному виконанню, і про її існування в той же самий день стало достовірно відомо ОСОБА_5. 11.09.2013 року ухвала про забезпечення позову була надіслана ВДВС Жовківського РУЮ для виконання (справа № 444/2590/13 - а.с.28) і виконана ВДВС Жовківського РУЮ шляхом винесення постанови ВП № 39793135 від 16.09.2013 року про арешт майна боржника ОСОБА_5 , однак державна реєстрація цього обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена ВДВС Жовківського РУЮ не в день виконання постанови , а лише 25.09.2013 року (справа № 444/2590/13 - а.с. 122).

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 55 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ "Про нотаріат" при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража , земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони угода про відчуження майна обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача.

У відповідності до пунктів 1.14, 2.1 Глави 2. Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 , у разі наявності заборони правочин про відчуження майна обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. При підготовці до посвідчення правочинів про відчуження або заставу нерухомого майна нотаріусом перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 23 вересня 2013 року про дачу згоди дружині - ОСОБА_6 на відчуження квартири АДРЕСА_4 (належної ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 01.07.2009 року) , ОСОБА_5 визнав, що ця квартира набута ними під час перебування у зареєстрованому 02.09.1978 рр. шлюбі (а.с. 65).

Зважаючи, на те, що з 10.09.2013 року майно ОСОБА_5 знаходилося під арештом, про що ОСОБА_5 було достовірно відомо і ухвала суду від 10.09.2013 року була виконана ВДВС Жовківського РУЮ шляхом винесення постанови про арешт від 16.09.2013 року, то договір дарування квартири АДРЕСА_5, належної подружжю : ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності міг бути посвідчений лише у разі згоди кредитора ОСОБА_4 та набувача ОСОБА_7 на переведення боргу ОСОБА_5 на набувача квартири - ОСОБА_13. Так як боржник ОСОБА_5, приховав від нотаріуса факт перебування його майна під обтяженням , а його кредитор - ОСОБА_4 та набувач квартири ОСОБА_7 не надали згоди на переведення боргу ОСОБА_5 на ОСОБА_7, то дана обставина дає підстави для висновку, що договір дарування квартири було посвідчено з порушенням законодавства , яке регулює порядок посвідчення угод про відчуження нерухомого майна.

Оскільки квартира АДРЕСА_6 була набута подружжям: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в 2009 році, і у відповідності до ч. 2 ст. 60 та ч.1 ст. 70 СК України вважається, що кожна річ , набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та у разі поділу майна , що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, то з врахуванням обставин справи та вищезазначених норм матеріального та процесуального права у їх об"єктивній сукупності, колегія суддів вважає, що при укладенні договору дарування квартири АДРЕСА_7 не в повній мірі були додержані вимоги законодавства про посвідчення угод про відчуження нерухомого майна, що у відповідності до ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставами для визнання недійсним договору дарування в частині відчуження 1/2 частки цієї квартири, належної ОСОБА_5.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку , що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним правочину про відчуження квартири АДРЕСА_2, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 23 вересня 2013 року, слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ ДВС Жовківського РУЮ , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 задовольнити частково, і договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 (дарувальником) та ОСОБА_7 (обдаровуваною) , посвідчений ОСОБА_14, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу двадцять третього вересня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 3659 визнати недійсним в частині дарування 1/2 частки цієї квартири.

У зв"язку з частковим задоволенням позову з ОСОБА_5 слід стягнути на користь позивача 121 грн 80 коп судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч.1 , ч.2 ст. 309, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ ДВС Жовківського РУЮ , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним правочину про відчуження квартири АДРЕСА_2, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11 23.09.2013 року скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Відділ ДВС Жовківського РУЮ , Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 (дарувальником) та ОСОБА_7 (обдаровуваною) , посвідчений ОСОБА_14, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу двадцять третього вересня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 3659 визнати недійсним в частині дарування 1/2 частки цієї квартири.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ідентифікаційний № НОМЕР_1) в користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний № НОМЕР_2) 121 грн 80 коп судового збору.

В решті рішення Жовківського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.