СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5319/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Печерського районного суду м. Києва, судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., судді Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А., судді Апеляційного суду м. Києва Рибак І.О., судді Апеляційного суду м. Києва Глиняного В.П., судді Апеляційного суду м. Києва Юрдиги О.С., судді Апеляційного суду м. Києва Сітайло О.М., судді Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Франтовської Т.І., прокуратури м. Києва, колишнього заступника прокурора м. Києва Могильницького М., старшого прокурора відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Рудик К.М., прокуратури Дарницького району м. Києва, слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва Зибачинського О., колишнього заступника прокурора Дарницького району м. Києва Стороженко С., колишнього прокурора Дарницького району м. Києва Кузьміна К.І., старшого слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва Кожухівського П.О., заступника прокурора Дарницького району м. Києва Телешецького О., заступника прокурора Дарницького району м. Києва Кальчук О.М., Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві, слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Богач Б.П., слідчого СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Грищенко О.О., колишнього начальника СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Снігур В.М., начальника СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Артюх А.П., Дарницького районного суду м. Києва, судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К., судді Дарницького районного суду м. Києва Трусової Т.О., голови Дарницького районного суду м. Києва Пойди С.М., судді окружного адміністративного суду м. Києва Клочкової Н.В., голови Окружного адміністративного суду м. Києва Вовка П.В., заступника голови Апеляційного суду м. Києва Крижанівської Г.В., судді Подільського районного суду м. Києва Неганової Н.В., голови Подільського районного суду м. Києва Бородія В.М., колишнього Генерального прокурора України Яреми В.Г., заступника прокурора м. Києва Любович А., старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва Осиченко Б., начальника Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві Лискова С.О., Голови Апеляційного суду м. Києва Чернушенка А.В., судді Апеляційного суду м. Києва Приндюк М.В., судді Апеляційного суду м. Києва Сілкова І.М., судді Апеляційного суду м. Києва Журавль О.О., судді Апеляційного суду м. Києва Чорного О.М., судді Апеляційного суду м. Києва Бачурін О.В., судді Апеляційного суду м. Києва Кияшко О.А., судді Апеляційного суду м. Києва Ковальської В.В., члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_2., голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України Козьякова С.Ю., голови Солом'янського районного суду м. Києва Шереметьєвої Л.А., судді Солом'янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду,

В С Т А Н О В И В:

16.05.2014 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою. З урахуванням доповнень кола відповідачів до позовної заяви, просить стягнути шкоду, завдану внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду в розмірі 45 900 000,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2014 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.07.2015 року підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 визначено Святошинському районному суду м. Києва. Справу передано судді 06.08.2015.

Суд звертає увагу на те, що зміст первісних позовних вимог зводився до фактичного оскарження процесуальних дій та бездіяльності старшого слідчого прокуратури Дарницького району м. Києва, здійснених в межах кримінального провадження, що не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду (підлягає оскарженню) за правилами КПК України. В подальшому позивач фактично змінив підстави позову і по суті оскаржив рішення та процесуальні дії суддів (суду), пов'язані з розглядом справи, а також процесуальні дій прокурорів та слідчих у кримінальному провадженні.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких їх справ проводиться за правилом іншого судочинства.

При розгляді зазначених вимог необхідно враховувати, що у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. N 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. N 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз'яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Враховуючи наведене, судова палата у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 13.02.2012 р. N 6-182/0/4-12 зазначила, що у зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Таким чином, у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, а у разі відкриття провадження у справі його слід закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України.

Оскільки предметом позовних вимог по даній справі в частині суддів по суті є оскарження процесуальних дій та рішень суддів (суду), пов'язаних із розглядом справи, тому провадження в частині даних вимог підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Предметом позовних вимог до органів прокуратури (прокурорів) та МВС (слідчих) по суті є оскарження процесуальних дій вказаних осіб в межах кримінального провадження, що не може здійснюватися за правилами ЦПК України, а здійснюється виключно згідно норм КПК України, тому провадження у справі в частині даних вимог також підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Щодо відповідачів члена ВККС України ОСОБА_2. та голови ВККС України Козьякова С.Ю., фактично позов подано у зв'язку із поданням і розглядом скарг позивача до ВККС України, а тому вимоги до зазначених відповідачів можуть бути предметом розгляду виключно за правилами КАС України та не підлягають розгляду згідно ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, оскільки суд дійшов висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Печерського районного суду м. Києва, судді Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., судді Печерського районного суду м. Києва Білоцерківець О.А., судді Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А., судді Апеляційного суду м. Києва Рибак І.О. та інших про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконних дій або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури або суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ