Справа №469/820/15-ц 24.09.2015 24.09.2015 24.09.2015
Справа 469/820/15 -ц
Провадження № 22ц-784/2370/15 Головуючий у 1-й інстанції Гапоненко Н.О.
Категорія 55 Доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

представника позивачки ОСОБА_3,

представника відповідача Дехтярьова Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Березанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до Березанської центральної районної лікарні про стягнення індексації заробітної плати,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Березанської центральної районної лікарні (далі - Березанська ЦРЛ) про стягнення 1197 грн. 95 коп. нарахованої але не виплаченої індексації заробітної плати з квітня по серпень 2015 року.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, вона зазначала, що працює медичною сестрою маніпуляційного поліклінічного відділення Березанської ЦРЛ. Індексація їй не виплачується в порушення закону. У зв'язку з чим, вона просить стягнути вказану суму з відповідача в судовому порядку.

У серпні 2015 року позивачка подала заяву, в якій просила про стягнення 1771 грн. 82 коп. індексації, в тому числі за серпень 2015 року.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення позову. На думку апелянта, висновки суду суперечать вимогам матеріального права та обставинам справи.

Представник відповідача, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05 листопада 2012 року прийнята на роботу на посаду старшої медичної сестри поліклініки Березанської ЦРЛ, а з 04 листопада 2013 року переведена на посаду медичної сестри маніпуляційного поліклінічного відділення вказаної лікарні. За період з травня по серпень 2015 року відповідачем не нараховувалася індексація заробітної плати у зв'язку з відсутністю запланованого фонду заробітної плати. В квітні 2015 року індексація була нарахована частково. Всього їй не було нараховано та виплачено 1771 грн. 82 коп.

Дійшовши висновку, що позивачка просила про стягнення нарахованої, але не сплаченої індексації заробітної плати, а фактично індексація заробітної плати їй не нарахована, суд відмовив в задоволенні позовних вимог.

Однак з висновками суду погодитися не можна.

З первісної та уточненої позовних заяв та пояснень позивачки в суді вбачається, що вона, посилаючись на порушення відповідачем її права отримання індексації заробітної плати, передбаченого Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про державні соціальні гарантії», ст. 95 КЗпП України, просила про стягнення такої індексації за період з квітня по серпень 2015 року включно в розмірі 1771 грн. 82 коп.

На предмет та підстави позову ОСОБА_2 суд першої інстанції уваги не звернув. У зв'язку з чим дійшов помилкового висновку, що вирішення питання про стягнення індексації заробітної плати є виходом за межі позовних вимог. Внаслідок чого суд не дав оцінки доводам позивачки та не визначився щодо обґрунтованості позовних вимог по суті.

Відповідно до ч.5 ст. 95 КЗпП України і ст. 33 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-III, індексацію доходів населення, яка встановлюється задля підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов'язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

З викладеного виходить, що індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв'язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов'язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 № 1282-XII з наступними змінами.

У рішенні Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Також, Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Таким чином, оскільки індексація заробітної плати є її складовою частиною, то в разі порушення законодавства про оплату праці в частині виплати індексації, позивачка має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної їй індексації зарплати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП).

На обставини справи та вимоги закону суд уваги не звернув. Тоді як вказане свідчить про те, що позивачка має право на отримання невиплаченої їй індексації заробітної плати.

Посилання відповідача на відсутність підстав для виплати індексації у зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування лікарні на вказані цілі безпідставні.

Статтею 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII винесено зміни у вказану норму, вона доповнена частиною 6. В цій нормі зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов'язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Пунктом 14 Прикінцевих положень цього Закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.

Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» також зобов'язано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік.

Між тим, рішення про затвердження особливого порядку індексації до цього часу не прийнято.

Аналіз наведених нормативно - правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників бюджетних установ у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік, дає підстави для висновку про нарахування індексації заробітної плати у згаданому вище порядку.

Щодо ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», та як було зазначено вище, цією нормою визначається джерело коштів на проведення індексації. Зазначена норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов'язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. Суду не надано доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується вказана лікарня, гроші на індексацію заробітної плати відсутні.

Про необхідність нарахувань та виплати індексації позивачці йдеться й в листі начальника територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області від 07 травня 2015 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 11).

За вказаних умов, невиплата індексації на заробітну плату є обмеженням її права на майно, що є незаконним.

Подібне розуміння можливості обмежень прав власності на майно відповідає загальноєвропейським стандартам у галузі права.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність». Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).

У зв'язку з цим, Європейський суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

За викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, про стягнення з відповідача на користь позивачки 1771 грн. 82 коп. індексації заробітної плати за період з квітня по серпень 2015 року включно.

Враховуючи неналежний майновий стан відповідача, колегія суддів вважає можливим звільнити Березанську ЦРЛ від сплати судового збору в дохід держави у відповідності до ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Березанської центральної районної лікарні 1771 грн. 82 коп. індексації заробітної плати за період з квітня по серпень 2015 року включно.

Звільнити Березанську центральну районну лікарню від сплати судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: