Справа № 702/308/15-ц
Провадження № 2/702/109/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді: Мазай Н.В.

при секретарі: Ясінській О.А.

з участю відповідача: ОСОБА_1

позивач : не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів,

встановив:
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина посилаючись на те, що згідно виконавчого листа у справі №2-812-1/2005 від 11.02.2005 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 04.02.2005 і до досягнення сином повноліття, його зобов`язано сплачувати аліменти. Після розірвання між ним та відповідачем шлюбу, нею змінено прізвище на ОСОБА_5 . Починаючи з 05.01.2014 року у нього відсутнє постійне місце роботи, а починаючи з 03.09.2014 року його призвано на військову службу під час мобілізації. З цього часу та по теперішній час, проходить військову службу в зоні проведення АТО. До часу призову на військову службу із вказаної вище дати, він не мав постійного місця роботи, жив в основному за рахунок тимчасових поодиноких заробітків. Всі ці обставини достаменно відомі відповідачу. Через відсутність за місцем його постійного проживання (місцем реєстрації проживання) робочих місць смт. Верхнячка Христинівського району, він живе за рахунок поодиноких тимчасових заробітків, що стверджується наявністю довідки виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району від 27.02.2015 №477. Відтак, розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідача має бути змінено судом та визначено їх у твердій грошовій сумі. У той же самий час являючись безробітним, відділом ДВС Христинівського РУЮ, відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» нарахування та стягнення з нього аліментів на користь відповідача здійснюється із розрахунку середньомісячної заробітної плати по Христинівському району, а це не мало не багато, починаючи із січня 2015 року та по сьогоднішній день 698,00 грн. щомісячно. Такого розміру стягуваних з нього аліментів на користь відповідача він сплачувати не має можливості. В результаті цього, перед відповідачем з їх виплати у нього утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку старшого державного виконавця відділу ДВС Христинівського РУЮ Кушнір М.І., станом на 26.02.2015 року становить 9180,80 грн. На день подання цієї позовної заяви, зменшити розмір цього боргу йому не вдалося. Відрахування аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, ставить його у вкрай скрутне матеріальне становище. В зв`язку з відсутністю у нього постійного заробітку, у даний час він не має можливості на придбання самих необхідних речей. До інших обставин, що мають значення у розумінні п. 4 ч. 1 ст. 182, ч. 1 ст. 18 СК України та, які суд повинен врахувати, змінюючи за цією позовною заявою розмір стягуваних з нього на користь відповідача аліментів та визначаючи їх у твердій грошовій сумі, відноситься факт його перебування у даний час у зоні проведення АТО. На сьогоднішній день заробітної плати йому не виплачують, так як перебуває на передовій частині бойових дій. Не зважаючи на це йому виконавчою службою Христинівського РУЮ, нараховують заборгованість з їх виплат перед відповідачем.Тобто, на сьогоднішній день, погіршився його матеріальний стан. Вважає, що визначення йому розміру сплати аліментів у твердій грошовій сумі на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 із вказаних вище підстав, не позбавляє можливості відповідача звернутися в майбутньому до суду з позовом про їх збільшення, після усунення підстав, які слугували для їх зменшення. В обґрунтування позовних вимог посилається на ст. ст. 180, ч. 3 ст. 181, 182, 184, 192 СК України. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_6 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їх у твердій грошовій сумі 250 грн. щомісячно, до повноліття дитини.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду надіслав заяву від 01.04.2015 року відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнала повністю, заперечувала проти його задоволення, підтримала подані заперечення відповідно до яких вважає вимоги позивача необгрунтованими, незаконними і такими, що до задоволення не підлягають посилаючись на те, що в позовній заяві позивач просить рішенням суду змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-812-1/2005 від 11.02.2005 року на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити їх у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення по цій справі та досягнення сином повноліття посилаючись виключно на факт погіршення свого матеріального становища, внаслідок нерегулярного, мінливого доходу, який він отримує. Вважає вимоги позивача необгрунтованими посилаючись на ч. 1 ст.184 СК України. Виходячи зі змісту даної норми, мінливим доходом вважається в тому випадку, якщо його розмір коливається. Позивач посилаючись на наявність в нього мінливого доходу не зазначає, який розмір такого доходу, як він змінюється, та як саме впливає на його матеріальне становище. Разом з цим, позивач, вказує на відсутність постійного місця роботи з 05.01.2014 року, а з 03.09.2014 року його призвано за мобілізацією на військову службу, де проходить службу в зоні проведення АТО по даний час, а тому до моменту призову фактично жив за рахунок тимчасових поодиноких заробітків, і як доказ зазначеного факту посилається на відповідну довідку виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Христинівського району. Відповідно до даної довідки №477 від 27.02.2015 року, позивач на території сільської ради не працює з 05.01.2014 року, що свідчить про відсутність в позивача факту нерегулярного доходу. Інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій валюті, позивачем не надано. Будь-яких даних, які б свідчили про працевлаштування позивача, як на даний час, так і на час виникнення заборгованості та на час визначення її розміру, суду не надано, що свідчить про правильне застосування норми, передбаченої ч. 3 ст.195 СК України, органами виконавчої служби. Наявність обставин, які б були підставою для зміни розміру аліментів, передбачені ч. 1 ст.182 СК України, позивачем також суду не надано. Крім, цього зауважує, що вона є матір`ю багатодітної сім`ї, на її утриманні перебувають троє малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2006 року народження, ОСОБА_9 , 2014 року народження, ОСОБА_7 , 2004 року народження, що підтверджується посвідченням батьків багатодітної сім`ї, серії БС053715 від 06.02.2014 року. В неї, окрім соціальних пільг на утримання дітей, інших видів заробітку не має, і вона не має можливості на даний час працювати, оскільки перебуває в декретній відпустці. Для нормального забезпечення дітей вона витрачає чимало коштів. Разом з цим її син ОСОБА_4 систематично хворіє бронхітом та запаленням легень, що підтверджується записами в амбулаторній книзі. Крім того, відповідно до виписки з медичної картки амбулаторного, стаціонарного хворого в ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено діагноз «кардіопатія, порушення серцевого ритму» , в зв`язку з чим він потребує систематичного лікування в медичних закладах, на лікування якого постійно потрібні кошти, що підтверджується направленням від 02.04.2015 року виданим Монастирищенською ЦРЛ, відповідно до якого її син ОСОБА_7 направляється в поліклініку Черкаської дитячої обласної лікарні на консультацію до лікаря кардіолога, що свідчить про додаткові витрати на оздоровлення їх сина. Тому, дані факти, просить суд врахувати як істотні обставини, що мають важливе значення для правильного прийняття рішення по суті позову, з яким вона категорично не погоджується. Просить суд відмовити ОСОБА_2 у позові про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина повністю та в судовому засіданні пояснила, що позивач має заборгованість зі сплати аліментів, яку з нього постійно стягувала виконавча служба. Їх спільна з позивачем дитина проживає разом з нею. Позивач матеріально утримувати дитину не допомагає взагалі. Вона не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці та отримує одноразову допомогу на дитину 2014 року народження. З часу присудження аліментів позивач жодного разу не звертався з питанням зміни їх розміру.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було роз`яснено право сторін заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1962, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві (а.с.23).

Відповідно до виконавчого листа № 2-812-1/2005 від 11.02.2005 року виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, щомісячно починаючи з 04.02.2005 і до досягнення сином повноліття (а.с. 5).
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу обов`язку батьків утримувати свою неповнолітню дитину ОСОБА_7 , 2003 року народження.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, що зазначено і в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

В обґрунтування позову позивач посилається на зміну матеріального стану в сторону погіршення, а саме відсутність з 05.01.2014 року постійного місця роботи.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що з 26.04.2013 року по 05.01.2014 року позивач ОСОБА_2 був зареєстрований як безробітній у Христинівському районному центрі зайнятості та 05.01.2014 року Христинівським РЦЗ припинено йому виплату допомоги по безробіттю.
Суд вважає, що дана обставина, на яку фактично посилається позивач як на підставу позову ( зміну матеріального стану), не є доказом зміни його матеріального становища, оскільки він не надав суду доказів, що він не мав можливості з 05.01.2014 року в силу інших обставин працевлаштуватися на оплачувану роботу. Доказів про зміну свого сімейного стану чи стану здоров`я позивачем також не надано.
Посилання позивача на обставину перебування його в зоні АТО та неотримання в зв`язку з цим заробітної плати, суд вважає не доведеною позивачем та такою, що суперечить іншим матеріалам справи, які надані суду самим позивачем з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно довідки Христинівського районного військового комісаріату Черкаської області № 277 від 08.12.2014 року позивач ОСОБА_2 згідно Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», 03.09.2014 року призваний на військову службу під час мобілізації та проходить службу по теперішній час ( а.с. 6).
Доказів того, що він в період військової служби під час мобілізації не отримує грошового забезпечення позивачем суду не надано, як і не надано доказів для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі саме в розмірі 250 грн. щомісячно.
Крім цього, згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, розрахованого старшим державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ ( а.с. 9), позивач в період перебування на військовій службі, зокрема в жовтні місяці, грудні місяці 2014 року сплачував аліменти в сумі 1000 гривень в кожен з зазначених місяців.
Суд вважає, що зміна розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, можлива за наявності підстав, визначених законом, а саме: зміни обставин, які були підставами для визначення судом розміру аліментів, про що позивачем суду доказів не надано.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28.12.2014, № 80-VIII встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року в розмірі 1286 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При вирішенні позову суд крім іншого враховує і надані відповідачем докази на заперечення проти позову, а саме виписку із медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої йому встановлено попередній діагноз «кардіопатія, порушення серцевого ритму» (а.с.24), зміну сімейного стану відповідача, а саме народження дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.2006 року, виданого відділом реєстрації атів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва ( а.с. 21), доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 21.05.2014 року, виданого Цибулівської селищною радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 22), довідку видану Цибулівською селищною радою Монастирищенського району за № 42 від 01.04.2015 року, відповідно до якої відповідач дійсно ніде не працює на території Цибулівської селищної ради після закінчення училища 2002 році по даний час, трудова книжка не видавалась, довідку видану Цибулівської селищною радою Монастирищенського району за № 541 від 01.04.2015 року, відповідно до якої діти відповідача ОСОБА_7 , 2003 р.н, ОСОБА_8 , 2006 р.н, ОСОБА_9 , 2014 р.н. дійсно проживають з мамою і знаходяться на утриманні сім`ї ( а.с. 27) та вважає, що вони мають суттєве значення для вирішення спору в силу ч. 1 ст. 182 СК України, як інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, спростовуються матеріалами справи, є недостатніми і не можуть бути покладені в основу рішення, інших доказів зміни в сторону погіршення матеріального або сімейного стану, стану здоров`я платника аліментів, доказів додаткових витрат позивача, які можуть бути підставою для задоволення позовних вимог суду не надано, а тому підстав вважати обґрунтованими вимоги ОСОБА_2 у суду нема, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України та відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного ст. ст. 181, 182, 184, 192 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 61, 88, 146, 208, 209, 212, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя: Н.В. Мазай

Повний текст рішення складено 09.04.2015 року.