АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1005/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Дніпро» про визнання договору оренди недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з врахуванням змін підстав позову, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 зареєстрованого 17 вересня 2002 року Угловатською сільською радою Христинівського району в книзі записів державних актів на право власності на землю за №55 позивач являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.20 га розміщеної в адміністративно-територіальних межах Угловатської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

25 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Даний договір є недійсним оскільки до договору не долучено плану або схеми земельної ділянки, її кадастрового плану та акта визначення меж земельної ділянки в натурі , не визначено сторону, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини.

Також фактично не вказані в договорі умови збереження стану об'єкта оренди та якісні показники об'єкта оренди, які мають бути дотримані на момент її повернення орендодавцю, тобто фактично умова повернення земельної ділянки орендодавцю у стані не гіршому в порівнянні з тим, у якому він одержав її - є фіктивною, оскільки дані про первісний якісний стан земельної ділянки відсутні.

Крім цього в договорі оренди землі строк оренди визначено без урахування періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою та в договорі оренди прізвище орендодавця зазначено ОСОБА_7, в той час, як прізвище позивача на момент підписання оспорюваного договору землі, було і є ОСОБА_6.

Тому із зазначених підстав позивач просила визнати недійсним договір оренди землі укладений 25 лютого 2007 року між ОСОБА_6 та приватним підприємством «Дніпро».

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 29 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір не містить всіх істотних умов договору оренди землі, передбачених законом але позивачем пропущений строк позовної давності, тому з зазначених підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Однак з такими мотивами погодитись не можна.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановлено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 17.09.2002 року ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 2.2 гектарів, яка розташована на території Угловатської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про шлюб 16.09.2002 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6. (а.с.6)

25 лютого 2007 року між ОСОБА_7 та ПП «Дніпро» був укладений типовий договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільського господарства яка знаходиться в адмінмежах Угловатської сільської ради загальною площею 2.2 га. Договір зареєстрований в Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр "ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 2 березня 2007 року.

Відповідно до частини 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час укладення договору , істотними умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Як вбачається з спірного договору в ньому дійсно відсутня така умова як визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, разом з тим дане питання повністю і точно врегульоване Законом України «Про оренду землі» де в ст..11 зазначено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. У разі прострочення орендодавцем або орендарем установлених договором оренди землі строків передачі об'єкта оренди ризик його випадкового знищення або пошкодження у цей період несе сторона, яка допустила прострочення його передачі.

Таке положення узгоджується з вимогами статті 11 ЦК України, згідно якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є як договори так і акти цивільного законодавства.

Таким чином зобов'язання щодо ризику випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди виникає із закону.

Вказані позивачем такі підстави як відсутність невід'ємної частини договору оренди землі, а саме план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж земельної ділянки в натурі/на місцевості не є підставою визнання вказаного договору недійсним (Постанова Верховного Суду України від 14.05.2014 року в справі №6-48цс14).

Крім того в спірному договорі був вказаний державний акт НОМЕР_1 в якому міститься план зовнішніх меж земельної ділянки (а.с.7).

Пунктом 21 спірного договору встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Посилання позивача на ч.5 ст.37 Закону України «Про охорону земель» є необґрунтованим, оскільки у вказаній нормі встановлено, що дані агрохімічної паспортизації земель використовуються в процесі регулювання земельних відносин при передачі у власність або наданні в користування, в тому числі в оренду, земельної ділянки.

У вказаній нормі права відсутня така вимога як обов'язкова паспортизації землі при передачі землі в оренду.

Умови збереження стану об'єкта, в оспорюваному договорі, зазначені в п.17, а визначення строку оренди з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою, не передбачено Законом України «Про оренду землі» як умова при укладенні договору оренди землі.

Не може бути також підставою визнання недійсним, укладеного між сторонами договору оренди, та обставина, що в договорі замість прізвища ОСОБА_6 зазначено прізвище ОСОБА_7.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7, так зазначена вона в державному акті на право приватної власності і в договорі оренди землі, та ОСОБА_6, так зазначено в паспорті громадянина України, є однією і тією ж фізичною особою, а прізвище змінилось внаслідок укладення шлюбу.

Крім того, сама позивач не оспорює той факт, що саме вона підписувала оспорюваний договір.

Тому саме з зазначених підстав позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції вказані вимоги закону та обставини справи не врахував.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 січня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до приватного підприємства «Дніпро» про визнання договору оренди землі недійсним - відмовити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :