АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4569/14-ц 22-ц/774/1728/К/15
Справа № 214/4569/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1728/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 50 (ІУ) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Ляховської І.Є.

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 08 липня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_5 повноліття, та просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 250 грн. на кожну дитину щомісяця і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову ОСОБА_7. зазначила, що з 1998 року вони з відповідачем проживали однієї сім'єю. За час спільного проживання у них народилася дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Сімейне життя у сторін не склалося, на даний час сторони проживають окремо. Відповідач працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Разом з тим, діти часто хворіють і перебувають на диспансерному обліку, та потребують постійного медичного огляду та лікування

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_7.

Стягнуто з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_7, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходів) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, починаючи з 19.05.2014 року і до досягнення ОСОБА_5 18-літнього віку.

Стягнуто з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_7 додаткові витрати на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 250 гривень на кожну дитину щомісяця, починаючи з набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18-літнього віку.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_8 судовий збір в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не взяв до уваги, що ОСОБА_9 перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта і потребує постійного підтримуючого лікування, крім того, у нього на утриманні знаходиться його матір, яка потребує постійного догляду.

При вирішенні питання про стягнення додаткових витрат у розмірі 250 гривень, на кожну дитину, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на думку апелянта, судом не було враховано положення ст.185 СК України, відповідно до яких додаткові витрати можуть фінансуватися наперед у випадку триваючої тяжкої хвороби, каліцтва тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з 27.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5,6).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат в розмірі 250 грн., на кожну дитину, ОСОБА_7 посилалася на те, що їх з відповідачем діти потребують матеріальної допомоги, а оскільки діти хворіють та потребують постійного медичного огляду, перебувають на диспансерному обліку, просила стягнути на її користь ще й додаткові витрати.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 та стягуючи з відповідача ОСОБА_8 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісяця, суд першої інстанції керувався ст. 180 Сімейного кодексу України, та виходив з обов'язку батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., колегією суддів не перевіряється .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей у розмірі 250 грн., на кожну дитину, щомісяця, починаючи з набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18-літнього віку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дітей, викликані їхніми хворобами.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем ОСОБА_7 в обгрунтування заявлених вимог в частині стягнення додаткових витрат не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України, які є підставою для стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей наперед.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження позову про фінансування додаткових витрат наперед (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, тощо), що зумовлюють понесення витрат на майбутнє. Матеріали справи не містять доказів обґрунтування необхідності понесення на майбутнє додаткових витрат, та причини, що їх зумовлюють.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню а рішення суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, в частині стягнення з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_7 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 250 гривень, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18-літнього віку скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмовоу позивачу в задоволені цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_8, на користь ОСОБА_7 додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 250 гривень, на кожну дитину, щомісяця, починаючи з набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 18-літнього віку - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про стягнення додаткових витрат -відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

І.Є. Ляховська