АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві про визнання батьківства, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та відшкодування моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/418/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ в м. Києві про визнання батьківства, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва.

Зобов'язано Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ в м. Києві внести зміни в актовий запис № 1090 від 12 червня 2009 року, складені Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ в м. Києві, вилучивши відомості в графі «Батько - ОСОБА_6» де вказати: «Батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3».

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи із часу набрання рішенням законної сили до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив заочне рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення. Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_2 про день, час і місце розгляду справи. Судом першої інстанції постановлено ухвалу про примусовий привід відповідача до експертної установи проте, було отримано інформацію щодо неможливості виконання ухвали. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково розцінив неявку відповідача для проведення судово-медичної експертизи як ухилення від надання експертам необхідних матеріалів, оскільки в цей час він перебував на заробітках. За таких обставин суд першої інстанції не мав можливості об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, що є порушенням ст. 213 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_3 та особисто ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації народжень 12 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 1090 та видано свідоцтво про народження (т.1, а.с.6).

Згідно даних свідоцтва про народження ОСОБА_6 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 СК України для отримання допомоги, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за № 1 від 12 червня 2009 року, відомості про батька дитини записані зі слів матері - «ОСОБА_2» (т.1, а.с.7).

В серпні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Відділу РАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві про визнання батьківства, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та відшкодування моральної шкоди.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_3, визнавши ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язавши Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ в м. Києві внести зміни в актовий запис № 1090 від 12 червня 2009 року, та стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону, починаючи із часу набрання рішенням законної сили до досягнення сином повноліття.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, багаторазово ухилявся від явки до експертної установи, при цьому, жодного разу не повідомив суд про поважність причин своєї неявки для відбору зразків крові, що являється обов'язковою процедурою для проведення такого виду експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було задоволено клопотання ОСОБА_3 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлені питання стосовно визначення батьківства відповідача ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що постановлена ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2012 року (т.1, а.с.147).

Завідуючим відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації Юрченком О.В., відповідно до вказаної ухвали суду від 13 лютого 2012 року, відбір зразків крові сторін у справі та дитини було призначено на 12 квітня 2012 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського бюро судово-медичної експертизи (т.1, а.с.149).

ОСОБА_2 на відбір зразків крові, який мав відбутися 12 квітня 2012 року не з'явився, в зв'язку з чим відбір зразків крові було перенесено на 15 червня 2012 року о 13 год. 00 хв. (т.1, а.с.152).

Однак ОСОБА_2 на призначений час відбору зразків крові повторно не з'явився та не надав суду жодних пояснень щодо поважності причин неявки до відділенням судово-медичної генетичної ідентифікації для відбору зразків крові.

Після повернення матеріалів справи із експертної установи та відновлення провадження, судом першої інстанції було повторно направлено справу для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, яка була призначена на 25 жовтня 2012 року о 11 год. 00 хв. та повторно 14 грудня 2012 року у приміщенні відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського бюро судово-медичної експертизи (т.1, а.с.186 ).

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце проведення відбору зразків крові, в черговий раз не з'явився у приміщення відділення судово-медичної генетичної ідентифікації та не надав суду жодних пояснень щодо поважності причин неявки для відбору зразків крові.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Судом першої інстанції в порядку вимог ст. 146 ЦПК України було постановлено ухвалу про примусовий привід ОСОБА_2, із м. Чернівці до експертної установи на 04 квітня 2013 року (т.1, а.с.205), проте, вказана ухвала суду також не була виконана, про що складені відповідний рапорт та повідомлення про неможливість виконання ухвали суду (т.1, а.с.214, 222, 223).

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України уразі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та задоволення вимог щодо зобов'язання внесення зміни в актовий запис про народження дитини.

При цьому, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, оскільки така експертиза була призначена судом першої інстанції за клопотанням позивача у справі, але не проведена через ухилення відповідача від її проведення. Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_10 був повідомлений належним чином про дату і час проведення відбору зразків крові, про примусовий привід ОСОБА_2 про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштової кореспонденції (т.1, а.с.192, 229, 230, 231).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Дії вчинені представником є такими, що створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, зокрема, і у судовому процесі, а відтак, ОСОБА_2 був належним чином повідомленим про дату і час відбору зразків крові, що свідчить про ухилення ОСОБА_2 від участі в експертизі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

Т.І. Побірченко