Справа № 186/1337/15-ц
26 жовтня 2015 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Кривошеї С. С.
при секретарі Кравченко А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про позбавлення права користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_7 про позбавлення права користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначають, що ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_7 у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2007 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №40.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2014 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 спільно не проживали, та не вели спільне господарство.

Частина квартири АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло №7644 від 08 січня 2002 року.

Крім того, власниками вищезазначеної квартири є усі позивачі, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_7 як чоловік ОСОБА_1, тобто як член сімї, був зареєстрований у вищезазначеній квартирі, але ніякого права власності на неї у нього не має, право користування тільки з дозволу власників. На теперішній час ОСОБА_7 не є чоловіком ОСОБА_1, тому вони бажають, щоб він не був зареєстрований у вищезазначеній квартирі, але на неодноразові звернення до нього з проханням знятися з реєстрації у добровільному порядку, він категорично відмовлявся.

Відповідач більше року у вищезазначеній квартирі не проживає, що підтверджується актом ПП «Комунальщик-4», тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом.

Просять суд позбавити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою №19 в будинку №71 по вулиці Комсомольській, міста Першотравенська, Дніпропетровської області.

В судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на житло №7644 від 08 січня 2002 року, виданого Першотравенським УЖКГ Державної холдингової компанії «Павлоградвугілля», власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 2063723, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 14 квітня 2007 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 14 квітня 2007 року, про що в книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний запис за №40. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини ОСОБА_7.

Рішенням Першотравенського міського суду від 08 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 016162, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 12 листопада 2005 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 12 листопада 2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбу зроблено відповідний запис за №62. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини Шейка.

Згідно виписки з фінансово-облікового рахунку, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_2, зареєстровані: ОСОБА_6 з 01 березня 2001 року, як власник, ОСОБА_1 з 01 березня 2001 року, як донька власника, ОСОБА_2 з 01 березня 2001 року, як донька власника, ОСОБА_11 з 27 квітня 2006 року, як онук власника, ОСОБА_12 з 16 червня 2006 року, як онук власника, ОСОБА_7 з 18 серпня 2008 року, як зять власника, ОСОБА_13 з 09 жовтня 2009 року, як онука власника, ОСОБА_14 з 12 грудня 2009 року, як онук власника.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач по справі ОСОБА_7 на день реєстрації у спірній квартирі, а саме 18 серпня 2008 року був зятем власника квартири ОСОБА_6, та чоловіком її доньки ОСОБА_1. ОСОБА_7 прописаний у спірній квартирі на правах члена сім'ї, що підтверджується копією виписки з фінансово-облікового рахунку.

Згідно акту № 473 від 12 серпня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Комунальщик-4", ОСОБА_7 дійсно прописаний, але не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 квітня 2014 року по теперішній час.

Оскільки відповідач виїхав у квітні 2014 році зі спірної квартири, відсутній без поважної причини в зазначеній квартирі понад один рік, не виявляє наміру та бажання вселитися у спірну квартиру, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, та позбавити ОСОБА_7 права користування квартирою №19 в будинку №71 по вулиці Комсомольській, міста Першотравенська, Дніпропетровської області, також на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України, стягнути з нього на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Позбавити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, квартирою №19 будинку №71 по вулиці Комсомольській, міста Першотравенська, Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до Першотравенського міського суду протягом десяти днів з моменту одержання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: С.С. Кривошея.