АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7506/15 Справа № 185/2977/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бондаренко В. М. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Болтунової Л.М.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про захист права споживачів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.15-17, 21, 32) до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист права споживачів. Позивач вказувала на те, що 05 лютого 2014 року між ними було укладено договір №307231/1402/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів на суму 3 500,00 грн. 08 жовтня 2014 року вона поповнила вклад на 2 051,35 грн., а 29 жовтня 2014 року - на 4 000,00 грн. Загальна сума вкладу становить 9 551,35 грн.

Посилаючись на те, що її неодноразові заяви щодо повернення вкладу відповідач залишив без задоволення, сплативши їй 10 лютого 2015 року тільки проценти за останній місяць користування вкладом, позивавч просила стягнути з нього на свою користь: 9 551,35 грн. - суму вкладу; 653,72 грн. - 21% річних від простроченої суми вкладу понад строк дії договору з 30 січня по 08 червня 2015 року; 97,67 грн. - суму втрат від знецінення грошей 3% річних; 3 550,10 грн. - індекс інфляції; 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року позов задоволено частково. З відповідача стягнуто на користь ОСОБА_2 суму вкладу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в загальному розмірі 13 076,83 грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення в частині відмови у стягненні 21% річних від простроченої суми вкладу у розмірі 653,72 грн. та моральної шкоди.

В іншій частині рішення не оскаржується і у відповідності зі ст.303 ЦПК України не переглядається.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2014 року між сторонами укладено договір №307231/1402/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Стандарт" на 370 днів на суму 3 500,00 грн., яка в той же день бала внесена позивачем на відкритий у банку рахунок. 08 та 29 жовтня 2014 року позивач поповнила вклад відповідно на 2 051,35 грн. та 4 000,00 грн. Загальна сума вкладу склала 9 551,35 грн. У відповідності з умовами договору процентна ставка складає 21% річних, дата повернення вкладу 10 лютого 2015 року.

Незважаючи на неодноразові звернення позивача про виплату коштів, по закінченню строку дії договору відповідач виплатив їй 10 лютого 2015 року тільки проценти за останній місяць користування вкладом, що послужило підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування коштами вкладника після закінчення дії договору, суд виходив з того, що обов'язок відповідача по нарахуванню та виплаті процентів по вкладу на рівні 21% річних припинився 09 лютого 2015 року.

З таким висновком погодитися не можна з огяду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Умовами п.1 договору банківського вкладу передбачено строк дії вкладу з 05 лютого 2014 року по 10 лютого 2015 року.

Судом встановлено, що по закінченню строку дії договору, позивач звернулася до банку із заявою про повернення вкладу та сплати процентів, чим засвідчила свій намір припинити дію договору.

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 10 лютого 2015 року, чого не зробив, чим порушив свої грошові зобов'язання.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 21% річних від суми вкладу понад строк дії договору з 10 лютого по 08 червня 2015 року у розмірі 653,72 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, висновки суду суперечать матеріалам справи, постановлене судове рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 653,72 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування моральної шкоди.

Проте укладеним між сторонами договором відшкодування моральної шкоди у разі порушення умов договору не передбачено, тому в зазначеній частині рішення є законним.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду в даній частині не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору в цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307-309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди залишити без змін, а в частині відмови у стягненні процентів у розмірі 653,72 грн. скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на користь ОСОБА_2 653,72 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Болтунова Л.М.