печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5154/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Цокол Л.І.,

при секретарі - Кравченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого Адміністративного суду України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування завданої моральної шкоди судовою владою, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до Вищого Адміністративного суду України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України, в якому просить стягнути з Державного бюджету України кошти в розмірі 51 000 грн. за завдану йому моральну шкоду. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що судовою владою були порушені його права, зокрема національними судами різних інстанцій були постановлені неправосудні рішення, якими позивача позбавлено права власності. Також послався на те, що він несе тяжкість вимушених змін у своєму житті, прикладають значні моральні та матеріальні зусилля для захисту в судах порушених прав і свобод людини, переносять значні моральні страждання від втрати майна, що сталося виключно від втручання судової влади. Таким чином позивач вважає, що діями відповідачів йому завдана моральна шкода. За наведених обставин ОСОБА_1 просить задовольнити позов в заявлений ними спосіб.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про місце день і час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Вищого адміністративного суду України, в судове засідання не з'явився, проте подав до суду письмові заперечення, в яких проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, зазначивши, що відповідач не порушував прав позивача, а також просив проводити розгляду справи за його відсутністю.

Представник відповідача Кабінету Міністрів України в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов, згідно яких звернула увагу на відсутність належних доказів заподіяння позивачам шкоди та протиправності поведінки відповідачів.

Суд, враховуючи думку представника відповідача, на підставі ст. 169 ЦПК України, визнав можливим розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача КМУ України, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач неодноразово звертавсь до судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. В позовній заяві позивач посилається на те, що жодна судова інстанція не дотрималась Конституції України, Цивільного кодексу України, внаслідок чого були прийняті неправосудні судові рішення, що, в свою чергу, завдало йому моральної шкоди.

Посилаючись на зазначену обставину, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивач просить стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду в розмірі 51 000,00 грн.

Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 р. №4 у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивачів, вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві не наведено обставин в обґрунтування позову та не надано доказів у підтвердження моральної шкоди, завданої йому судовими рішеннями, які набули законної сили. Зокрема, не наведено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди.

Згідно роз'яснень , що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені".

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що під час судового розгляду справи позивачем та представником позивача не надано жодного доказу в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження того, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідачів, позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди, протиправності діяння чи бездіяння відповідачів, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини відповідачів в її заподіянні, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

За наведених обставин, проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідачів, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Вищого Адміністративного суду України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування завданої моральної шкоди судовою владою, є необґрунтованими, безпідставними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8, 10,11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вищого Адміністративного суду України, Держави України в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування завданої моральної шкоди судовою владою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особам, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Цокол Л.І.