Справа № 572/5137/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Власик Н.М.

при секретарі Мороз Ю. М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - Волнянського Г. Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , діючи також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства « Українська транспортна страхова компанія» ( далі - ПрАТ « УТСК») про стягнення майнової та моральної шкоди , завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди . Вказує , що 10 березня 2013 року близько 15 години 45 хвилин , він , керуючи автомобілем « Пежо -405» державний номер НОМЕР_1 ,рухався по автодорозі Ягодин - Ковель - Київ в напрямку м. Сарни Рівненської області . На 241 км вказаної автодороги в порушення Правил дорожнього руху на його смугу руху несподівано виїхав автомобіль «Фольксваген Т-5» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та відбулось зіткнення автомобілів . Внаслідок ДТП автомобіль позивача був ушкоджений . Також він , та його батько і неповнолітня дочка , які були пасажирами в його автомобілі , отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості . Так, позивач ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження , а його дочка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно - мозкової травми , забійної рани верхньої губи , забою м»яких тканин обличчя, травматичного пошкодження зубів . Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 07. 10. 2013 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , засуджено до позбавлення волі строком на три роки ; на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнено з випробуванням та іспитовим строком . Відповідно до полісу обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно - правова відповідальність володільця автомобіля « Фольксваген Т-5» ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ « УТСК». Позивач вказує , що як особа , чий транспортний засіб було ушкоджено внаслідок ДТП , яке допустив ОСОБА_3 , має право на стягнення з страхової компанії 30820 грн. 97 коп. майнової шкоди , що становить різницю між фактично завданою йому майновою шкодою в розмірі 39078 грн. 97 коп . та виплаченим йому ПрАТ «УТСК» страховим відшкодуванням в розмірі 8258 грн. 97 коп . Також ОСОБА_1 вказує , що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень , він тривалий час перебував на лікуванні , його родина несла значні витрати для відновлення його здоров»я . Через заподіяння шкоди як йому так і його дочці а також через ушкодження його автомобіля , який не підлягає відновленню , йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50 000 грн. і тому просить стягнути з ОСОБА_3 45 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 5000 грн. з ПрАТ « УТСК» , що передбачено Законом України « Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також просить стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Підтримавши позов в суді позивач просить задовольнити його вимоги , дав пояснення про обставини дорожньо - транспортної пригоди та її наслідки, які настали для нього та членів його родини .

Позивач вказує , що відповідно до Висновку № 013/239 експертного авто товарознавчого дослідження належного йому автомобіля « Пежо - 405» , майнова шкода , завдана ушкодженням транспортного засобу становить 39078 грн. 97 коп . Саме вказана сума підлягає відшкодуванню ПрАТ «УТСК» , оскільки розмір цього відшкодування не виходить за ліміти , визначені Договором обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , який було укладено між відповідачами . ОСОБА_1 зазначає , що відшкодування йому страховою компанією лише 8250 грн. у відшкодування майнової шкоди не відповідає умовам вказаного Договору . В підтримання позовних вимог в частині стягнення 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди , ОСОБА_1 пояснив , що внаслідок завданих дорожньо - транспортною пригодою тілесних ушкоджень йому та його дочці ОСОБА_5 було заподіяно фізичних страждань , пов»язаних з тривалими больовими відчуттями , та душевних переживань через заподіяння шкоди здоров»ю дитини та ушкодження автомобіля , який не підлягає відновленню. Позивач вказує , що внаслідок ДТП порушились його життєві стосунки , до теперішнього часу він через отримані травми погано пересувається. Просить стягнути з ПрАТ «УТСК» 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, що становить 5% від встановленого Договором ліміту у 100000 грн. З ОСОБА_3 просить стягнути у відшкодування моральної шкоди 45000 грн.

Представник відповідача ПрАТ « УТСК» в судове засідання не з»явився. Відповідачем подано до суду заперечення на позовну заяву , якою позов представник ПрАТ « УТСК» Мезецький М. не визнав , просить в задоволенні позовних вимог відмовити в зв»язку з наступним . Представник вказує , що у відповідності до ст. 30 Закону про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхового відшкодування , яке виплачено позивачеві , було визначено у розмірі різниці між вартістю автомобіля до та після ДТП. Оскільки ринкова вартість автомобіля « Пежо 405» до ДТП складала 17331 грн. 86 коп , а після ДТП 8990 грн. 04 коп . , ОСОБА_1 було виплачено 8341 грн. 82 коп . Відповідач не погоджуючись з Висновком № 013/239 , відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Пежо 405» становила 39078 грн. 97 коп. Відповідач вказує , що при визначенні ринкової вартості автомобіля позивача авто товарознавцем ОСОБА_8 було неправильно застосовано значення середньої вартості автомобіля , оскільки авто товарознавець , посилаючись у Висновку на дані офіційного видання « Бюлетень авто товарознавця» № 69 , а саме на сторінку 820, визначив вартість автомобіля позивача як вартість автомобіля 11 покоління , випуск яких було розпочато з 1992 року , тоді як автомобіль « Пежо 405» , що належить ОСОБА_1 об»ємом 1.9 л, дизельний двигун , є автомобілем першого покоління , який випущено у 1988 році. Наполягає на тому , що визначення середньої вартості автомобіля позивача в розмірі 18140 грн. було правильно визначено аварійним комісаром при складанні Аварійного сертифікату . Вказаний розмір відповідає вартості аналогічного автомобіля 1988 року випуску. Також відповідач зазначає, що відповідно до ст. 26-1 Закону про обов»язкове страхування ,моральна шкода виплачується у розмірі 5% страхової виплати за шкоду , заподіяну здоров»ю. Оскільки відповідно до вироку Олевського районного суду , яким ОСОБА_3 було засуджено за наслідками дорожньо - транспортної пригоди , обвинуваченим у повному обсязі було відшкодовано шкоду , заподіяну здоров»ю, ПрАТ «УТСК» не має виплачувати моральну шкоду , оскільки відсутні підстави для такої виплати . Щодо відшкодування витрат позивача , понесених на отримання правової допомоги , то представник відповідача , не визнаючи позов в цій частині , зазначає , що розмір вартості такої допомоги в сумі 6000 грн. не відповідає категорії та складності цивільної справи та не підтверджено документально . З огляду на вказане представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Волнянський Г. Н. не визнаючи позовних вимог , вказав на те , що відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно - правова відповідальність володільця автомобіля « Фольксваген Т-5» ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ « УТСК». Вказаним договором визначено , що ОСОБА_3 несе відповідальність в разі , якщо затрати на лікування потерпілого від ДТП перевищують 50 000 грн., а розмір завданої майнової шкоди перевищує 100 000 грн. Оскільки ОСОБА_3 не чекаючи виплат , які мала здійснити ПрАТ «УТСК» потерпілому ОСОБА_1 , добровільно надав позивачеві 26000 грн. , просить визнати вказану суму , як відшкодування моральної шкоди , стягнувши з ПрАТ «УТСК» решту суми , визначену позивачем . Також представник відповідача звернув увагу на те, що позивачем не надано ніяких пояснень і доказів в частині позовних вимог , заявлених в інтересах малолітньої ОСОБА_5. З огляду на вказане , просить в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити .

Вислухавши пояснення сторін , свідчення свідків , дослідивши письмові докази , суд приходить до наступного .

Судом встановлено , що 10 березня 2013 року біля 15 години 45 хвилин на 241 кілометрі автодороги Ягодин - Ковель - Київ водій автомобіля «Фольксваген Т- 5» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3, в порушення вимог п. 10.1, 11,2 Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем « Пежо -405» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачеві були завдані тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден обличчя , закритої черепно - мозкової травми у вигляді струсу мозку , саден кінцівок , відкритого перелому правого наколінника зі зміщенням , закритого уламкового перелому нижньої третини правої стегнової кістки із зміщенням , які супроводжувалися травматичним шоком 1-11 ступеня , і які згідно висновку судово - медичної експертизи відносяться до тяжких тілесних ушкоджень . Малолітня дочка позивача ОСОБА_5 , в чиїх інтересах позивачем заявлені позовні вимоги , та пасажир ОСОБА_9 також отримали тілесні ушкодження . Автомобіль марки « Пежо -405» , яким ОСОБА_1 керував на підставі довіреності від власника , також отримав ушкодження .

Відповідно до ч. 2 ст. 187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність , пов»язана з використанням транспортних засобів . Шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою , яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом , використання якого створює підвищену небезпеку. Особа , яка здійснює діяльність , що є джерелом підвищеної небезпеки , відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе , що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вироком Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України , встановлено його вину у заподіянні ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди .

Відповідно до наданих суду медичних документів ОСОБА_1 з 10 березня 2013 року перебував на стаціонарному лікуванні в лікувальних закладах м. Олевськ та м. Сарни . На протязі 2013 -2014 років позивачеві було проведено ряд операцій , в тому числі по вживленню та подальшому видаленню металоконструкції з правого наколінника , він проходив реабілітаційне лікування в Корецькій обласній лікарні . Позивачем на лікування було витрачено 28688 грн. 72 коп . Позивач не заперечує того , що ОСОБА_3 надавав йому матеріальну допомогу для лікування , підтвердив факт отримання від відповідача 26000 грн. , що також підтверджується наданими суду письмовими доказами та свідченнями свідка ОСОБА_10 Суд не визнає такими , що заслуговують на увагу вимоги ОСОБА_3 щодо визнання сплаченої ним позивачеві суми в розмірі 26000 грн. , як відшкодування моральної шкоди , оскільки вказана сума позивачем витрачалась на лікування і позов в частині відшкодування витрат , понесених на лікування від наслідків дорожньо - транспортної пригоди , ним не заявлявся .

Таким чином , суд знаходить підставною вимогу ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди , пов»язаної з фізичним болем та стражданнями , яких він зазнав у зв»язку з ушкодженням здоров»я , як передбачено ст.ст. 23 , 1167 ЦК України .

Як вбачається з Полісу № АВ /2765121 обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20. 06. 2012 року автомобіль марки « Фольксваген Т-5» ,яким керував ОСОБА_3 було застраховано і тому у відповідності до ст.. ст.. 9.3 Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода , передбачена ч. 2 ст.. 23 ЦК України , відшкодовується також страховиком у розмірі , що не перевищує 5% встановленого ліміту .

ПрАТ «УТСК», не визнаючи позову в цілому , також вказує на те , що відшкодування моральної шкоди страховиком у даному випадку не передбачено законом , оскільки таке відшкодування можливо лише за умов виплати за шкоду , завдану здоров»ю потерпілого , як передбачено ст.. 26-1 Закону про обов»язкове страхування. Разом з тим , зазначеною нормою , на яку посилається відповідач передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав

ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди,

моральна шкода у розмірі 5% страхової виплати за шкоду,

заподіяну здоров'ю.

Позивачем заявлені позовні вимоги про відшкодування завданої йому моральної шкоди , яку ОСОБА_1 оцінив в розмірі 50000 грн., вказуючи , що йому було завдано фізичних страждань , пов»язаних з тривалими больовими відчуттями , та душевних переживаннях у зв»язку з заподіянням шкоди як йому, так і здоров»ю його дочки . Також моральна шкода полягає у переживаннях , пов»язаних з пошкодженням автомобіля , яким він керував. Позивач вказує , що в зв»язку з дорожньо - транспортною пригодою порушилися його життєві стосунки , до теперішнього часу він погано пересувається, потребує подальшого лікування .

Суд , вирішуючи спір в частині заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди , приймає до уваги ступінь отриманих позивачем тілесних ушкоджень та тривалість його лікування . Разом з тим , позивачем , який заявив позов також в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , не надано суду будь-яких доказів того , що його дочка також отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, не розмежовано , який розмір відшкодування моральної шкоди належить стягнути на користь ОСОБА_5 , а тому суд знаходить позов в частині відшкодування моральної шкоди таким , що підлягає до часткового задоволення і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди та з ПрАТ « УТСК» - 5000 грн.

Вирішуючи позов в частині стягнення з ПрАТ « Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 30820 грн. 97 коп. шкоди , заподіяної майну позивача , суд приймає до уваги наступне .

Відповідно до ст.. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона ( страховик) зобов»язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі , визначеній у договорі , грошову суму ( страхову виплату ) .

Як вбачається з висновку № 013/239 експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля « Пежо 405» реєстраційний номер НОМЕР_1 від 26 травня 2013 року , матеріальний збиток , завданий власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП , станом на час його ушкодження складає 39078 грн. 97 коп. Ця вартість є ринковою і становить вартість відновлювального ремонту .

Відповідач ПрАТ «УТСК» не визнаючи належним зазначений висновок, вказує , що відповідно до Закону про обов»язкове страхування Страховик відшкодовує не ринкову вартість ушкодженого автомобіля , а різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо - транспортної пригоди . Саме цей розрахунок було здійснено Страховиком та виплачено позивачеві 8341 грн. 82 коп . Відповідач вказує на те , що авто товарознавцем ОСОБА_8 було свідомо завищено ринкову вартість автомобіля позивача , оскільки посилаючись на «Бюлетень авто товарознавця» експерт безпідставно взяв вартість аналогічного автомобіля другого покоління , тоді як автомобіль позивача має бути віднесено до автомобілів першого покоління .

Суд не погоджується з такою позицією Страховика , приймаючи до уваги те , що відповідно до Аварійного сертифіката № 09/12/13 ( на який посилається відповідач) автомобіль позивача вважається фізично знищеним , оскільки ремонт є технічно не можливим та економічно не обґрунтованим .

Допитаний в суді авто товарознавець ОСОБА_8 пояснив , що висновок авто товарознавчого дослідження № 013/239 від 26. 05. 2013 року ним було виконано на підставі існуючих методик , відповідно до яких ринкова вартість ушкодженого автомобіля встановлюється , виходячи із середньої вартості по регіонам країни . Приймаючи до уваги те , що автомобіль позивача не підлягає ремонту , відшкодованим має бути саме його вартість до ушкодження в дорожньо - транспортній пригоді .

Таким чином , беручи до уваги те , що відповідно до ст.. 22.1, 29, 32.7 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку Страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду , яка була заподіяна в результаті ДТП майну третьої особи , пов»язану з відновлювальним ремонтом транспортного засобу , за мінусом втрати товарного вигляду та франшизи , суд приходить до висновку , що відшкодуванню підлягає різниця між фактично виплаченою Страховиком страхової суми в розмірі 8341 грн. 82 коп . та ринковою вартістю автомобіля до ДТП , оскільки транспортний засіб ОСОБА_1 не підлягає відновленню , і сума вказаного страхового відшкодування має становити 30820 грн. 97 коп.

За таких обставин суд знаходить вимоги позивача в цій частині такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі .

З огляду на те , що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.п. 2, 6 ст. 5 Закону України " Про судовий збір" , судовий збір стягується з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

На підставі наведеного , ст.ст. 526, 979 , 988, 1187 ЦК України ,Закону України « Про обов»язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , керуючись ст. ст. 214, 215, 218 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково .

Стягнути з ПрАТ " Українська транспортна страхова компанія " 30820 грн. 97 коп. у відшкодування майнової шкоди , заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000 у відшкоджування моральної шкоди .

Стягнути з Прат " УТСК" 358 грн. 20 коп. судового збору .

Стягнути з ОСОБА_3 300 грн. судового збору .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . а особою , яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення рішення - в той же строк з дня отримання його копії .

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

районного суду Власик Н. М.