Провадження № 2/537/766/2015
Справа № 537/2071/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Хіневич В.І., при секретарі - Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука про усунення перешкод у спілкуванні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, згідно якого прохає ухвалити рішення, яким визначити їй спосіб участі в у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, час побачень щотижня у суботу з 10 години до 18 години неділі за місцем її проживання в с. Кривуші Кременчуцького району, АДРЕСА_5 без присутності матері ОСОБА_2 та спільний відпочинок щорічно два тижні в один з літніх місяців та зобов»язати відповідача не чинити їй перешкод у спілкуванні з онукою. В обґрунтуванні позову вказала, що вона є бабусею малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу народження онуки і до досягнення нею трьох років відповідач постійно проживала разом з нею та її чоловіком. Вона надавала доньці постійну допомогу у вихованні онуки, постійно піклувалася про неї. Згодом відповідач почала влаштовувати своє особисте життя, проти чого вона не заперечувала, але весь час вона надавала їй можливість спілкуватися з онукою без обмежень в часі. З 22.03.2015 року відповідач змінила місце свого постійного проживання та стала проживати разом зі своїм співмешканцем окремо, забравши онуку, проти чого вона не має заперечень, але просила надавати їй можливість спілкуватися з дитиною. Однак, незважаючи на їх прохання, відповідач стала перешкоджати їй у спілкуванні з онукою, навіть у телефонному режимі, не пояснюючи свого рішення. Під час однієї зустрічі з онукою, остання повідомила їй, що чоловік матері відноситься до неї негативно, вдається до покарань за її бажання спілкуватися з нею та відвідувати її за її місцем мешкання. ЇЇ звернення до органу опіки та піклування про дані обставини результатів не дали і їй не було про них повідомлено. Вона з чоловіком мешкають за адресою: с. Кривуші, АДРЕСА_5 у приватному будинку, де мається все необхідне для потреб онуки, тощо. Вважає, що перешкоджання у спілкуванні з дитиною зі сторони відповідача порушує її законні права та інтереси.

В судовому засіданні позивач спочатку позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що відповідач сама пішла з квартири ввечері 22.03.2015 року з донькою після приходу її цивільного чоловіка, в той час, коли вдома була тільки її бабуся, а вона з чоловіком перебували у себе вдома в с. Кривуші. При цьому, відповідач поспіхом забрала тільки частину своїх та доньки речей, залишивши крім речей та одягу також свою побутову техніку , іграшки дитини, тощо. Вказані дії відповідача привели до погіршення стану здоров»я її матері - бабусі відповідача, яка залишилася сама в квартирі в зв»язку з чим вона змушена була терміново викликати свою сестру , яка є лікарем до матері та ставити останній крапельниці, тощо. Ключів від квартири у відповідача вона не забирала, так як та є співвласницею квартири, побутова техніка з часу виїзду відповідача з квартири і на даний час залишається там і ніхто не перешкоджає останній вивезти ці речі. Що стосується обставин відмови видати іграшки пояснила, що відповідач прийшла забирати їх в той час, коли лікарі ставили крапельниці бабусі та проводили інші медичні процедури і вона запропонувала відповідачу прийти за іграшками, які знаходилися в цій кімнаті в інший час після уходу лікарів.

В подальшому, позивач ознайомившись з матеріалами справи погодилася з визначеним рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 298 від 13.08.2015 року способом її участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години; побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години; спільний відпочинок в літній період протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів.

Представник позивача - адвокат за угодою Горбенко Т.В. в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги позивача, а саме способи участі у спілкуванні позивача з онукою, визначені рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 298 від 13.08.2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою гр. ОСОБА_1».

Відповідач належним чином повідомлялася про місце і час розгляду справи, але у судові засідання не з»являлася з різних причин, обґрунтовуючи неявку як то перебуванням у відпустці, небажанням спілкування з позивачем в судовому засіданні, тощо.

При цьому, ухвалою суду від 10.07.2015 року, з урахування думки учасників розгляду та складності даної справи з огляду на наявні неприязні стосунки між сторонами та звинувачення одне одного у виниклій ситуації, було визнано обов»язкову участь відповідача в судовому засіданні з метою повного та всебічного розгляду справи, заслуховування безпосередньо в судовому засіданні пояснення відповідача з приводку позовних вимог, підстави, якими обґрунтовує відповідач необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову, забезпечивши можливість як сторонам задати питання одне одному так і суду з приводу обставин справи, тощо. Натомість відповідач, будучи повідомленою про місце і час розгляду справи, обмежилась надаванням напередодні судових засідань до суду своїх заперечень.

Згідно заперечень від 08.07.2015 року відповідач вказала, що після розлучення з серпня 2009 року по вересень 2012 року проживала з дитиною за адресою: с. Кривуші, АДРЕСА_5 у будинку позивача. Після цього проживала в квартирі діда і баби, яких доглядала за адресою: АДРЕСА_1, де їй належить ? частина квартири і позивач, проживаючи в с. Кривуші, не приймала фактичної участі у вихованні онуки, а спілкувалася з нею тільки коди вона приїжджала з дитиною до них не частіше двох разів на місяць. Останні три роки вона взагалі старалася не залишати дитину у позивача, так як остання постійно сварила її (відповідача), неповажливо висловлювалась про її роботу, захоплення та вчинки. Ці обставини підтверджуються листом служби у справах дітей, тощо. Позивач зазначає, що не заперечує щодо влаштування нею - відповідачкою свого особистого життя і проживання доньки з матір»ю, але не вказує, що вона постійно навмисно вчиняє дії, щоб зруйнувати її стосунки з чоловіком, забрала ключі від квартири, співвласником якої вона є також, створює перешкоди у користуванні майном та побутовою технікою, придбані за її власні кошти, тощо. Позивач негативно стала впливати на її доньку після того, як вона повідомила позивачу про її стосунки з чоловіком і намір створити з ним родину так як донька повідомила, що баба - позивач з її сестрою її навчали як негативно ставитися до її чоловіка. Враховуючи викладене вона вирішила обмежити спілкування онуки з бабусею та звести їх зустрічі у її присутності чи гуляти з нею в парку біля її будинку, однак такі умови позивача не влаштовують і вона бажає спілкуватися з онукою без її присутності. Крім того, вона не бажає привозити і залишати доньку в недобудованому будинку позивача в с. Кривуші. Після цих сварок сама донька не бажає спілкуватися з бабусею та не згадує її. Твердження позивача, що онука скаржилась їй на її чоловіка, що буцім то останній її ображає є нісенітницею, так як її чоловік є порядною та вихованою людиною, юристом за фахом і відомим в місті громадським діячем. Також, прохає суд врахувати, що позивач та її чоловік не працюють і фактично не мають засобів для існування в зв»язку з припинення підприємницької діяльності, чоловік позивача має сам трьох власних дітей, які напевно мають своїх онуків, але їх місце перебування, імен та кількості навіть не знає.

Згідно заяви від 19.10.2015 року відповідач вказує, що черговим підтвердженням небажання позивача спілкуватися з онукою є те, що позивач за останніх півроку не цікавилась як живе онука, після того, як її з донькою буцім то вигнали з квартири та привласнили її особисті речі та іграшки онуки, в зв»язку з чим вона звернулася з заявою про злочин до Крюківського ВМ КМВ, черговий раз влаштувала сварку у офісі, де працює її чоловік з приводу її неявки в суд, хоча вона сама обирає спосіб захисту своїх прав та прав доньки і не бажає з»являтися до суду, щоб «не витрачати зайві нерви», тощо. Також прохає врахувати, що позовні вимоги позивача суперечать волі самої малолітньої дитини. У випадку задоволення судом позовних вимог під час примусового виконання рішення суду, яке вона добровільно виконувати не буде, так як воно «суперечить бажанням, інтересам і волі дитини» виникне ситуація, коли у дитини виникне стрес, і суд, захищаючи інтереси бабки порушить інтереси самої дитини.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука за довіреністю - Євтушенко А.С. надала суду заяву від 06.10.2015 року, згідно якої враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, ст.257 СК України не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою та розглянути справу без їх участі.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука за довіреністю - Гончар Б.Б. в судовому засіданні вказала, що вирішення даного спору між сторонами необхідно робити мирним шляхом, заради врахування інтересів та побажань дитини, оскільки при наявності суперечливих та неприязних стосунків між бабусею та рідною донькою забезпечити інтереси малолітньої дитини в повному обсязі не виявиться можливим.

В подальшому надала суду заяву від 08.10.2015 року, за підписом заступника голови районної ради, згідно якої прохала врахувати права та інтереси малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, взяти до уваги рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 298 від 13.08.2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою гр. ОСОБА_1» та розглянути справу без участі їх представника.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що позивач є його дружиною з 1997 року, відповідач є рідною донькою позивача, а йому нерідною донькою, але він відноситься до неї, як до рідної доньки. Малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідача і відповідно онукою позивача. Спочатку відповідач проживала з донькою разом з ними в с. Кривуші, потім стала проживати у квартирі діда та баби в квартирі АДРЕСА_2, а він з дружиною проживали в селі. До 23.03.2015 року відносини між ним та відповідачем були дружні, після її добровільного уходу з квартири, коли її співмешканець - ОСОБА_8 забрав, як він вважає під психологічним примусом, її до себе. З того часу відносини між дружиною та донькою і відповідно між ним і відповідачем погіршилися, остання не дає можливості дружині спілкуватися з онукою, перешкоджає їх побаченням, настроює онуку проти них , тощо. При цьому, вважає, що винуватцем погіршення стосунків між дружиною та донькою є співмешканець доньки його дружини - ОСОБА_8, який є його рідним племінником і якого він добре знає, так як саме через нього останній познайомився з відповідачем після її розлучення і коли останній запропонував їй допомогти при цьому в юридичних питаннях. Останній є людиною грубою, неврівноваженою, і не тією особою, за яку він себе видає. Йому відомо це як його родичу, в тому числі про його грубу поведінку та застосування фізичної сили відносно свого сина від першого шлюбу, його психологічний тиск на відповідача з метою примусити її піти жити до нього та не спілкуватися з сім»єю, тощо. Постійно намагається перешкоджати дружини поспілкуватися спокійно з донькою та вирішити всі спірні питання, тощо. Відповідач постійно знаходиться під його психологічним впливом і змінюється в гіршу сторону. Тільки цим може пояснити таку зміну характеру та поведінки відповідача, яка вже зараз дозволяє собі недостойне відношення до своєї матері, тощо.

Суд, заслухавши позивача, відповідача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Відповідач є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим повторно 10.06.2015 року Крюківським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис № 281.

Відповідач 11 серпня 2007 року уклала шлюб з гр. ОСОБА_9, що підтверджується відповіддю Центрального відділу ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції № 840/04-04-33 від 09.08.2015 року.

Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 23.01.2009 року Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, актовий запис № 43.

Позивач 28.02.1997 року уклала шлюб з ОСОБА_7 що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданим 28.02.1997 року Палацом шлюбів м. Кременчука Полтавської області, актовий запис № 176.

Таким чином, встановлено, що позивач є рідною матір»ю відповідача, а малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно є онукою позивача та донькою відповідача.

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з відповідачем окремо від позивача, а саме, згідно заперечень відповідача з серпня 2009 року по вересень 2012 року вона проживала з дитиною за адресою: с. Кривуші, АДРЕСА_5 у будинку позивача. Після того проживала в квартирі діда і баби за адресою : АДРЕСА_3, де їй належить ? частина квартири до 22.03.2015 року, коли залишила дану квартиру. За твердженням відповідача, вона була змушена залишити квартиру з тієї причини, що позивач постійно навмисно вчиняла дії , щоб зруйнувати її стосунки з чоловіком з яким живе в цивільному шлюбі, забрала ключі від квартири, співвласником якої вона є також, створює перешкоди у користуванні майном та побутовою технікою, придбані за її власні кошти, тощо.

Позивач заперечувала факт змушування відповідача залишити квартиру , так як остання є належною співвласницею частки квартири, при тому, що проживаючи в квартирі, остання доглядала за її матір»ю та бабусею відповідача, вказавши, що позивач сама пішла з квартири ввечері 22.03.2015 року з донькою після приходу її цивільного чоловіка, в той час, коли вдома була тільки її бабуся, а вона з чоловіком перебували у себе вдома в с. Кривуші. При цьому, відповідач поспіхом забрала тільки частину своїх та доньки речей, залишивши крім речей та одягу також свою побутову техніку , іграшки дитини , тощо. Вказані дії відповідача привели до погіршення стану здоров»я її матері - бабусі відповідача, яка залишилася сама в квартирі в зв»язку з чим вона змушена була терміново викликати свою сестру, яка є лікарем до матері та ставити останній крапельниці, тощо.

Позивач також стверджує, що ключів від квартири у відповідача не забирала, так як та є співвласницею квартири, побутова техніка з часу виїзду відповідача з квартири і на даний час залишається там і ніхто не перешкоджає останній вивезти ці речі, тощо.

Що стосується обставин відмови видати іграшки, згідно пояснень позивача, відповідач прийшла забирати їх в той час, коли лікарі ставили крапельниці бабусі та проводили їй інші медичні процедури і позивач запропонувала відповідачу прийти за іграшками, які знаходилися в цій кімнаті в інший час після уходу лікарів. Чому відповідач стверджує інше їй не відомо і пояснити це не може.

Співставляючи викладені позивачем обставини залишення відповідачем квартири та обставини забирання іграшок, а саме в час надання хворій медичної допомоги і викликаних цим незручностей, факт погіршення здоров»я баби саме під час залишення відповідачем квартири, суд вважає, що обставини залишення відповідачем квартири і факт не надання позивачем дозволу забрати іграшки дитини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Судом встановлено, що зв'язку з непорозуміннями між сторонами, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з онукою, не даючи позивачу бачитися з онукою та приймати участь у її вихованні, оскільки згідно заперечень відповідача остання, побоюється, що позивач негативно впливає на її доньку, однак доказів цього суду не надала, а позивач стверджує, що не мала та не має такого наміру, а лише бажає в рівній мірі з відповідачем приймати участь у житті онуки, у її вихованні, її утриманні, у спілкуванні з нею та інше.

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду і посилання відповідача на те, що позивач негативно стала впливати на її доньку після того, як вона повідомила останній про її стосунки з чоловіком і намір створити з ним родину. При цьому, згідно пояснень відповідача, донька повідомила, що баба - позивач з її сестрою навчали її як негативно ставитися до чоловіка матері.

Також, суд критично сприймає посилання відповідача на неможливість спілкування позивача з онукою так як позивач не працює і на даний час не є суб»єктом підприємницької діяльності і вважає їх безпідставними та надуманими, так як матеріальний стан позивача не може бути причиною для перешкод у спілкуванні з онукою і взагалі не має ніякого відношення до справи.

Частиною 1 ст. 151 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене.

При цьому, ст.257 Сімейного кодексу України передбачено, що баба, дід, прабаба та прадід також мають право спілкуватися зі своїми онуками, правнуками, брати участь у їх вихованні і батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою та прадідом своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба та прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст.258 Сімейного кодексу України баба і дід мають право звернутися захистом прав та інтересів малолітніх… онуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 липня 2015 року зобов»язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука подати до суду письмовий висновок щодо розв»язання даного спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання малолітньої дитини , батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також інших документів, які стосуються справи.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука за № 01-29/2011 від 08.10.2015 року на виконання ухвали суду органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м. Кременчука надано рішення № 298 від 13.08.2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою гр. ОСОБА_1».

Вказано, що спеціалістами служби у справах дітей та комісією з питань захисту прав дитини вивчена ситуація, що склалася між ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1, враховані наявні документи, складно відповідні акти, заслухані думки обох сторін. За результатами опрацювання даного питання було прийнято рішення № 325 від 27.08.2015 року, відповідно до якого були визначені способи участі гр. ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою. При розгляді справи прохають взяти до уваги рішення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука № 298 від 13.08.2015 року.

Згідно протоколу № 13 від 06.08.2015 року під час розгляду справи в суді, Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука судом встановлено, що ні суду, ні сторонам даної справи не вдалося з»ясувати думку матері дитини та задати відповідні питання, суд оголосив перерву та зобов»язав орган опіки та піклування - виконавчий комітет Автозаводської районної ради м. Кременчука надати висновок щодо вирішення даного спору.

Розглядаючи по суті даний спір служба у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації здійснила обстеження житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 за адресою : Кременчуцький район, АДРЕСА_5 За актом будинок має дві кімнати на першому поверсі, одна - на другому поверсі, туалет, ванна кімната, є газопостачання, пічне опалення, додатково побудований камін, є водовідведення, всі кімнати облаштовані предметами побутового вжитку, в кімнатах чисто. Для ОСОБА_3 передбачене окреме спальне місце.

Також, службою у справах дітей виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука за заявою ОСОБА_1 складено акт про обстеження житлово-побутових умов за адресою : АДРЕСА_1, де відповідно до заяви гр. ОСОБА_1 буде знаходитися дитина під час зимового, весіннього та осіннього періодів. За актом умови проживання задовільні.

Службою у справах дітей виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука також 05.08.2015 року складено акт за місцем проживання гр. ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Під час обстеження вдалося встановити, що в квартирі АДРЕСА_4 проживають мати дитини, її співмешканець - гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Квартира складається з двох кімнат, в кімнатах прибрано, є речі повсякденного вжитку, меблі, побутова техніка. Для дитини виділена окрема кімната, в якій є окреме ліжко, письмовий стіл, крісло, комп»ютер, шафа для одягу. У дівчинки є сезонний одяг, підручники, велосипед, іграшки. Працівникам служби не вдалося поспілкуватися з дитиною, оскільки остання не забажала, але тільки сказала, що з бабусею спілкуватися не хоче. Як пояснила мати, дитини мовчазна і рідко спілкується зі сторонніми людьми. Відповідач та гр. ОСОБА_8 пояснили працівникам служби, що дійсно існує конфлікт із позивачем з приводу особистих речей, які залишилися в квартирі по АДРЕСА_3, також відповідач вказала, що має постійні конфлікти з позивачем стосовно влаштування її особистого життя, розповіла, що дитина оздоровлювалась на морі. Задоволена тим, що проживає окремо від матері, має все необхідне для нормального проживання.

На запит служби від адміністрації ДНЗ № 18, який з вересня 2012 року відвідувала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшла інформація, згідно якої дитину до закладу постійно приводила мама, дівчинка завжди охайна, усміхнена, з гарним настроєм, мама постійно цікавиться її успіхами і досягненнями, постійно підтримувала зв»язок з вихователями, була членом батьківського комітету групи.

Служба запросила на засідання комісії з питань захисту прав дитини сторін по справі і відповідач 05.08.2015 року запевнила комісію, що прийде на засідання 06.08.2015 року, однак не прийшла і надала до служби письмові пояснення та просила розглянути питання за її відсутності в зв»язку з виїздом. Просила враховувати, що вона є матір»ю дитини і має певний обсяг материнських права та обов»язків і на даний час одноосібно несе відповідальність за дитину, не погоджується надавати бабусі дитину хоча б на одну хвилину.

Позивач членам комісії пояснила, що втратила можливість спілкуватися з онукою і не може домовитися з рідною донькою, щодо спілкування з дитиною. Відповідач не бере трубку, категорично усунулась від спілкування, вона не бачила онуку чотири місяці, хоче забирати дитину на всі вихідні, в літній період знаходитися з дитиною в с. Кривуші, зимній - в квартирі по АДРЕСА_3.

Чоловік позивача - ОСОБА_7 членам комісії розповів, що співмешканець відповідача є поганою людиною і ображає дитину, тому ними була подана заява до міліції щодо застосування протиправних дій до дитини, але їм було відмовлено у відкритті кримінального провадження з зв»язку з відсутністю виявлення факту злочину.

Члени комісії врахували пояснення гр. ОСОБА_1, наявні документи, письмові пояснення ОСОБА_1 та вважають за можливе врахувати ст.257 Сімейного кодексу України, яка вказує, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання дитини.

Члени комісії висловили свою думку з приводу того, що бабуся є близьким родичем для малолітньої ОСОБА_3 і має право опікуватися своєю онукою, брати участь у формуванні у дитини певних навичок, сприяти розширенню її світогляду, вчити певним навичкам, які знадобляться дитині у її подальшому житті. Також підтримання відносин із родичами є значущим у подальшому житті. Але , в той же час, ст.151 Сімейного кодексу України вказує на те, що батьки дитини мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону. Моральним засадам суспільства.

Також члени комісії вважають за важливим врахувати і думку матері дитини з приводу даного спору, оскільки на даний час дитина виховується з матір»ю, яка опікується донькою. Та її потребами і має переважне право перед іншими особами щодо обрання для своєї доньки способів виховання, можливості спілкування з рідними, близькими дівчинки. Позивачу була надана порада щодо вирішення даного спору із відповідачем мирним шляхом, заради врахування інтересів та побажань дитини, оскільки при наявності суперечливих та неприязних стосунків між бабусею та рідною донькою забезпечити інтереси малолітньої дитини в повному обсязі не виявиться можливим. Комісія вирішила встановити гр. ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такі способи участі, а саме: побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години; побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години; спільний відпочинок в літній період протягом 14 ( чотирнадцяти ) календарних днів .Дані часи побачення повинні відбуватися за домовленістю між матір»ю дитини та бабусею.

Рішенням № 298 виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 13.08.2015 року «Про надання суду висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою гр. ОСОБА_1» з урахуванням висновку служби у справах дітей, вирішено встановити гр. ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такі способи участі: побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години; побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години; спільний відпочинок в літній період протягом 14 ( чотирнадцяти ) календарних днів.

Суд бере до уваги, що позивач, згідно наданою суду заяви від 22.10.2015 року погодилася з визначеним рішенням № 298 способом її участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години; побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години; спільний відпочинок в літній період протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів та зобов»язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з онукою.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача про небажання давати позивачу дитину тому, що позивач негативно стала впливати на її доньку після того, як вона повідомила позивачу про її стосунки з чоловіком і намір створити з ним родину як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідач жодного разу не з»являлася до суду, в зв»язку з чим, не було вирішено питання про опитування самої дитини, що суд розцінює як не бажання відповідача встановити істину по справі, детально розібратися у стосунках між сторонами, відношення до самої дитини,тощо.

Також, суд бере до уваги неявку відповідача, як на засідання комісії так і судові засідання пояснюючи, в тому числі і виїздом за межі міста, однак доказів цього остання не надала, при тому, що позивач вказувала, що остання нікуди не виїжджала. Враховуючи дану обставину, суд дійшов висновку, що відповідач цілеспрямовано обрала поведінку не з»являтися як на засідання комісії так і до суду, щоб не відповідати, можливо, на незручні питання як членів комісії, позивача так і суду, а спілкуватися з цього приводу виключно письмовими поясненнями, виклавши свою позицію в запереченнях, які не дають повної оцінки всім обставинам справи та відповідей на всі наявні суперечності.

Також, неявку відповідача до суду, суд вважає намаганням в подальшому не дати можливості безпосередньо в судовому засіданні поспілкуватися з самою дитиною без участі сторін та з можливою участю дитячого психолога з дотриманням необхідних процесуальних норм для з»ясування відношення дитини до позивача, її бажання спілкування з нею, в які дні та час, розмов з нею матері та бабусі, її відношення до співмешканця матері, відповідно його відношення до неї, обставин, стосовно його ставлення до неї , наявності чи ні образ та покарань, які мають місце зі слів позивача, тощо.

Це також стосується обставин спілкування працівників служби з дитиною, коли остання не забажала цього, так як, зі слів матері, дитина мовчазна і рідко спілкується зі сторонніми людьми, а тільки сказала, за висновком, що з бабусею спілкуватися не хоче.

Суд звертає увагу, що це спілкування відбувалося в присутності матері та її співмешканця, а не безпосередньо в суді без участі сторін по справі та в присутності психолога і невідомо, що саме повідомила б дитина з цього приводу, як і з приводу інших обставин, тому суд відноситься критично до цих пояснень малолітньої дитини.

Суд бере до уваги, що заява відповідача в Крюківський ВМ КМВ УМВС України в Полтавській області про утримування речей та інше прийнята черговою частиною ВМ 07.08.2015 року і на час направлення заяви до суду пройшло більше двох з половиною місяців і по заяві повинно було прийняте рішення про внесення запису в ЄРДР чи відмову у внесенні і результати проведеного досудового розслідування в разі його проведення. Однак, відповідачем ці дані суду не повідомлені, враховуючи що суд не має можливості надати їм оцінку при розгляді по суті даного позову.

Суд звертає увагу, що посилання відповідача на неможливість залишати дитину позивачу через те , що остання примусила виїхати її з квартири і не повертає її речей та речей дитини, що підтверджується її зверненням з цього приводу до органу опіки та піклування, не є належним доказом, враховуючи пояснення позивача про те, що відповідач сама покинула квартиру. Та обставина, що відповідач хотіла забрати свої речі та речі дитини з тієї кімнати, де в той час лікарі надавали медичну допомогу хворій і позивач запропонувала зробити це в інший час, в судовому засіданні також не була спростована.

Суд звертає увагу, що заперечення відповідача щодо неможливості давати дитину позивачу для спілкування по місцю проживання останньої через відсутність належних житлово-побутових умов через в тому числі недобудований житловий будинок в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження і спростовуються актом обстеження Кременчуцької райдержадміністрації житлово-побутових умов гр. ОСОБА_1 за адресою : Кременчуцький район, АДРЕСА_5

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач чинила перешкоди позивачу у спілкуванні з онукою, суд вважає, що вимога позивача зобов'язати відповідача не чинити перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити позивачу час та дні для її спілкування з онукою обґрунтована та підлягає задоволенню.

Також, суд враховує визначені способи участі позивача у вихованні дитини, встановлені у рішенні виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області № 298 від 13.08.2015 року « Про надання суду висновку щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою гр. ОСОБА_1» та відсутність досягнення в судовому засіданні погодження сторін з даним рішенням у зв»язку з небажанням відповідача з надуманих підстав приймати в ньому участь, незважаючи на прийняте судом рішення про її обов»язкову участь.

При цьому, суд погоджується з висновками членів комісії що вирішення даного спору необхідно робити мирним шляхом, заради врахування інтересів та побажань дитини, оскільки при наявності суперечливих та неприязних стосунків між бабусею та рідною донькою забезпечити інтереси малолітньої дитини в повному обсязі не виявиться можливим.

Суд враховує характеристику Піщанської сільської ради за підписом сільського голови № 2177 від 17.07.2015 року, згідно якої позивач по місцю проживання характеризується позитивно, скарг та компрометуючих матеріалів до виконкому Піщанської сільської ради не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити та встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такі способи участі без присутності матері: побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години; побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години; спільний відпочинок в літній період протягом 14 ( чотирнадцяти ) календарних днів.

Також, зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до позову та вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України , ст.ст. 19, 141, 150, 151,155, 257, 259 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такі способи участі без присутності матері:

- побачення кожної першої суботи місяця з 10 години до 17 години;

- побачення кожної третьої неділі місяця з 10 години до 17 години;

- спільний відпочинок в літній період протягом 14 ( чотирнадцяти ) календарних днів.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : В.І. Хіневич

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2015 року.