КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1156/14-ц
Провадження № 2/552/10/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Кузіної Ж.В.

при секретарі - Павленко Л.М.

за участю представника позивача Пеляк В.В., відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, треті особи ОСОБА_4, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, територіальна громада Полтавської міської ради , інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Київської районної у м. Полтаві ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва посилаючись на те, що відповідач є власником АДРЕСА_1. Згідно рішення виконкому від 13.11.2001 року № 500 відповідачу надано дозвіл на будівництво гаражу та добудови до будинку на частині ділянки, що закріплена за належною їй частиною домоволодіння по АДРЕСА_1. Відповідач на виділеній ділянці самовільно побудувала житловий будинок, нею не була розроблена, погоджена та затверджена у встановленому порядку проектна документація на будівництво даного будинку. Позивач категорично заперечує щодо розташування об'єкта самочинного будівництва.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідачем порушено права позивача, оскільки вона не ввела в експлуатацію житловий будинок, що є порушенням рішення виконавчого комітету та діючого законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона є власником 12/25 частини домоволодіння за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1 . За домоволодінням рішенням суду закріплена земельна ділянка площею 764 м2. Рішенням виконкому , їй надано дозвіл на будівництво гаражу та добудови до будинку, проте нею побудований спірний житловий будинок. Будівництво спрямовано на покращення житлових умов її та її сім'ї, оскільки АДРЕСА_1 1900 року побудови, знаходиться в аварійному стані, не відповідає житловим нормам. Нею не порушено жодних прав ОСОБА_4 та позивача, будинок відповідає будівельним, санітарним, містобудівним та технічним нормам. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та пояснила, що даним самочинним будівництвом відповідач порушила права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідачу не була відведена земельна ділянка під будівництво будинку, оскільки її цільове призначення - для ведення садівництва та огородництва. Самочинне будівництво не відповідає протипожежним нормам, є загрозою для життя людей, порушує права ОСОБА_4 на користування господарськими спорудами. Відповідачем не погоджений проект будівництва, не отриманий дозвіл на виконання будівельних робіт, будинок не введений в експлуатацію. Просила задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи - Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, при вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Треті особи - Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, територіальна громада Полтавської міської ради , інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, клопотань про відкладення не надходило.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань від третіх осіб про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі третіх осіб.

Суд, заслухавши пояснення сторін , представника третьої особи ОСОБА_3, експерта, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 23 червня 1994 року, яке видане відділом приватизації житла Полтавської міської ради АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Відповідно до рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25.09.1997 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 виділена у користування земельна ділянка площею 764 в.м. за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1, а співвласникам ОСОБА_4 і ОСОБА_11 виділена земельна ділянка площею 437 кв.м за цією ж адресою .

На виконання рішення суду, виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради прийнято рішення № 477 від 02 грудня 1997 року, яким виділено ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що мешкають по АДРЕСА_1, для обслуговування своєї частини житлового будинку земельну ділянку площею 764 м2, згідно рішення Київського районного суду від 25.09.97р. справа № 2-183/97.

Згідно договору дарування від 15 вересня 2001 року , який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. та свідоцтва про право власності від 23 червня 1994 року ОСОБА_2 є власником АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 13.11.2001 року № 500 ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення робіт в домоволодінні по АДРЕСА_1, а саме надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 6,0 х 4,0 м та провести добудову розміром 9,5х3,5м до належної частини будинку на частині земельної ділянки, що закріплена за частиною домоволодіння відповідача, зобов'язано виготовити проект добудови та погодити його в головному управління містобудування та архітектури. Рішення є чинним.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 63 від 26 лютого 2013 року зобов'язано відповідача , відповідно до ст. 376 ЦК України привести у відповідність нормам і правилам самовільно збудований будинок по АДРЕСА_1 в м. Полтава.

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення розміру частки у праві спільної власності, визнання права власності позовні вимоги задоволено. Визначено розмір частки АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності - 12/25 частини. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 12/25 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 60 м2, житловою площею 47,2 м2. Цим же рішенням встановлено, що третя особа ОСОБА_4 є власником 13/25 частини даного будинку. Рішення набрало законної сили.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач отримала дозвіл щодо будівництва на земельній ділянці, яка закріплена за належною їй частиною домоволодіння , гаражу розміром 6,0 х 4,0 м та провести добудову розміром 9,5х3,5м, проте нею самочинно збудований житловий будинок «Ж-І».

Заперечення представника третьої особи ОСОБА_3, що земельна ділянка, на якій самочинно збудований відповідачем житловий будинок не відповідає цільовому призначенню, а саме повинна використовуватися для ведення садівництва та огородництва не знайшли підтвердження в судовому засіданні та спростовані зібраними по справі доказами .

Ч.1 ст. 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 4 цієї статті визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Частиною 7 даної норми закону визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У судовому засіданні представник позивача як на підставу для задоволення позовних вимог посилався, що відповідач не ввела в експлуатацію побудований нею житловий будинок, що є порушенням рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 500 від 13 листопада 2001 року, порушила вимоги ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який передбачає прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт при подачі заяви про прийняття їх в експлуатацію до 31 грудня 2015 року до інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт, протягом 30 днів з дня подання заяви.

Відповідно до технічного паспорту, рік побудови житлового будинку «Ж-І» визначений як 2008 рік, а тому станом на 31 грудня 2009 року даний будинок був збудований .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 03 квітня 2014 року звернулась до Інспекції ДАБК у Полтавській області з заявою про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, проте листом від 11 квітня 2014 року їй направлено відмову.

Рішенням виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 63 від 26 лютого 2013 року зобов'язано ОСОБА_2 , відповідно до ст.. 376 ЦК України привести у відповідність нормам і правилам самовільно збудований будинок по АДРЕСА_1

Згідно правової позиції Верховного Суду України, яка є обов'язковою для застосування її судами з розгляду цивільних справ вказаної категорії , яка визначена у постанові Верховного Суду України від 19.11.2014 року по справі № 6-180 цс 14, а саме постановою встановлено, щ о чинне законодавство, а саме п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачає прийняття в експлуатацію збудованих до 31 грудня 2009 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт при подачі заяви про прийняття їх в експлуатацію до 31 грудня 2012 року до інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів за наявності документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт, протягом 30 днів з дня подання заяви. А тому судам слід звертати увагу на те, чи використала особа, яка здійснила будівництво, можливість здачі в експлуатацію такого нерухомого майна та чи відповідає відмова у прийнятті в експлуатацію будівлі законодавству.

Відповідно до пункту 9 розділу У «Прикінцевимх положень» Закону України «Про внесення зміни до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" орган державного архітектурно-будівельного контролю до 31 грудня 2015 року безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року;

збудовані до 12 березня 2011 року:

громадські будинки I і II категорій складності;

будівлі і споруди сільськогосподарського призначення I і II категорій складності.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

До власників (користувачів) земельних ділянок, які відповідно до цього пункту подали документи про прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт об'єктів будівництва, штрафні санкції за виконання будівельних робіт без отримання документів, що дають право на їх виконання, та за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, не застосовуються".

Таким чином, на час розгляду справи, відповідач не позбавлена права на захист свого права власності стосовно самочинно збудованого нею житлового будинку .

Відповідач ОСОБА_2, як на підставу , що слугувала побудованою житлового будинку «Ж-І» посилалась на незадовільний технічний стан належної їй частини домоволодіння за адресою м. Полтава, АДРЕСА_1.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки згідно висновку № 1168 експертного будівельно-технічного дослідження від 23 січня 2015 року , технічний стан конструктивних елементів кв. 2 , яка є частиною житлового будинку по АДРЕСА_1 м. Полтави характеризується як ветхий - стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій. Зазначена квартира не придатна для проживання і її експлуатація не можлива.

Приймаючи до уваги норми ст. 376 ЦК України щодо знесення самочинного будівництва, суд може задовольнити такі позовні вимоги лише при наявності чинників, а саме: побудова на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 самочинно побудувала житловий будинок «Ж-І» на земельній ділянці, що була виділена їй для обслуговування її частини житлового будинку відповідно до рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради № 47 від 02 грудня 1997 року. Таким чином цільове призначення земельної ділянки не порушене позивачем.

Згідно звіту з технічного обстеження будівельних конструкцій приватного житлового будинку садибного типу на АДРЕСА_1 в м. Полтава , який виконаний у 2013 році , технічний стан будівлі нормальний. На момент обстеження будівлі будівництво завершено на 90%. Всі проектні рішення використані під час будівництва повністю відповідають робочому проекту і будівельним нормам. Відхилень та порушень не виявлено.

Відповідно до висновку № 1066 судової будівельно-технічної експертизи від 24 січня 2015 року, об'єкт «Ж-І», який розташований за адресою АДРЕСА_1, відповідає будівельним , санітарним, містобудівним та технічним нормам. Зазначений будинок не в повній мірі відповідає вимогам протипожежних норм, яке полягає в недотриманні відстані між даним будинком та житловим будинком, розташованим на суміжній земельній ділянці № 62.

Відповідно до положень глави 1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19 жовтня 2004 року № 126 галузь застосування відповідно до положень Закону України "Про пожежну безпеку" Правила пожежної безпеки в Україні є обов'язковими для виконання всіма центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями (незалежно від виду їх діяльності та форм власності), посадовими особами та громадянами.

Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки, чинність яких поширюється на підприємства, установи, організації та інші об'єкти (будівлі, споруди, технологічні лінії тощо), а також житлові будинки, що експлуатуються, будуються, реконструюються, технічно переоснащуються і розширюються, за винятком підземних споруд та транспортних засобів, вимоги до яких визначаються у спеціальних нормативних документах.

Дія цих Правил не застосовується до об'єктів площею до 300 кв.м, за винятком тих, які згідно з Порядком розподілу суб'єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для безпеки життя і здоров'я населення, навколишнього природного середовища щодо пожежної безпеки, затвердженим постановою Кабінету

Міністрів України від 14.11.2007 № 1324 до суб'єктів господарювання із високим та середнім ступенями прийнятного ризику, перелік яких розміщується на офіційному сайті Державної інспекції техногенної безпеки України.

Відповідно до технічного паспорту, площа житлового будинку «Ж-І» складає 69, 4 м2 , а тому дана невідповідність, не може трактуватись судом як підстава для задоволення позову відповідно до норм ст. 376 ЦК України.

Також суд приймає до уваги заяву ОСОБА_5 власниці домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 датовану 05 вересня 2009 року, яка не заперечувала проти будівництва ОСОБА_2 нового житлового будинку на відстані 5 м від належної їй частини житлового будинку. Заява завірена належним чином.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтримав висновок експертизи та уточнив, що у тексті висновку мають місце помилки щодо визначення адреси об'єкту, а саме вірним є адреса м. Полтава, АДРЕСА_1, також помилково невірно зазначена ширина передпокію, яка складає 1,62 м та 1,24 м. Висота приміщень самочинної побудови складає 2,5 м. Побудова відповідає п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005.

При розгляді даного спору, суд повинен з'ясувати можливість перебудови самочинного збудованого об'єкта нерухомого майна відповідно до вимог законодавства про будівництво, будівельних, санітарних норм і правил .

Проте, як вбачається з висновку № 1066 судової будівельно-технічної експертизи від 24 січня 2015 року, спірний будинок відповідає будівельним , санітарним, містобудівним та технічним нормам, а тому підстави для його перебудови відсутні.

Відповідно до ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено , що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 статті 60, ч.1 ст. 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених законом. Сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі.

Представник третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та посилалась, що спірне самочинне будівництво порушує права ОСОБА_4 у користуванні господарськими спорудами, проте як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок «Ж-І» ніяким чином не може перешкоджати останній у користуванні чи обслуговуванні належних їй господарських споруд.

Щодо порушення прав ОСОБА_5, то остання не уповноважувала ОСОБА_3 на представництво її інтересів в судовому засіданні, надала свою згоду на побудову спірного нерухомого майна ОСОБА_2

Також у судовому засіданні не встановлено, що житловий будинок «Ж-І» , як на те посилалась представник третьої особи ОСОБА_3, загрожує життю людей у зв'язку з невідповідністю протипожежним нормам.

Що стосується посилань на не погодження проекту , не отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт та як наслідок не ведення в експлуатацію даного будинку, то відповідач ОСОБА_2 до 01 січня 2016 року не позбавлена права на звернення до компетентних органів з приводу прийняття в експлуатацію самочинно збудованого житлового будинку.

Є неприйнятними заперечення представника третьої особи щодо побудови спірного нерухомого майна на земельній ділянці з порушенням її цільового призначення та без відповідного рішення на виділ такої земельної ділянки відповідачу,оскільки побудова відповідачем здійснена на виділеній їй земельній ділянці згідно рішення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради № 477 від 02 грудня 1997 року

Судом не встановлено, що дане самочинне будівництво порушує законні права чи інтереси третьої особи ОСОБА_4

У судовому засіданні позивачем не надано доказів в розумінні ст. 57 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.10,11,60, 209, 212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Київський районний суд м. Полтави до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення .

Головуючий Ж.В.Кузіна