Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/2073/14-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Жигановської О.С.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про встановлення правочину нікчемним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про встановлення нікчемності кредитного договору.

Позивач посилалася на те, що 18 серпня 2008 року між нею та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є відповідач, було укладено кредитним договір №ZREWGK, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 151717,00 грн., зі сплатою 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом та строком погашення до 18 серпня 2028 року.

Вказаний кредитний договір від імені відповідача підписаний старшим спеціалістом роздрібного обслуговування фізичних осіб - заступником начальника Радомишльського відділення ЗАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, яка, на думку позивача, не мала повноважень здійснювати від імені Банку усі необхідні юридично значимі дії, спрямовані на укладення кредитного договору.

Посилаючись на відсутність довіреності на ім'я представника банку, позивач вважав, що кредитний договір підписаний неуповноваженою особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому просила встановити його нікчемність.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для встановлення нікчемності кредитного договору.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Згідно положень ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (ст.ст.203, 215-216 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір № ZREWGK, за яким банк зобов'язувався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 151717,00 грн. строком до 18 серпня 2028 року, а позивач зобов'язувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором (а.с.6-8).

При укладенні оскаржуваного кредитного договору від імені Банку діяла старший спеціаліст роздрібного обслуговування фізичних осіб - заступник начальника Радомишльського відділення ЗАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 на підставі довіреності за №1174 від 22 лютого 2008 року (а.с.31).

Положеннями статті 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Так із тексту вищевказаної довіреності слідує, що довіреність на ім'я ОСОБА_4 за № 1174 від 22 лютого 2008 року видана секретарем Правління ЗАТ КБ «ПриватБанк», який діяв на підставі Статуту Приватбанку (погоджений Національним банком України 28.08.2007 р. та зареєстрований Державним реєстратором за № 3006727 від 29.08.2007р.) і Протоколу № 13/1 засідання Спостережної ради ПриватБанку від 14.06.2007р.

Таким чином, вказана довіреність видана у відповідності до положень ч.1 ст. 240 ЦК України, якими встановлено, що представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто, однак, він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою яку представляють і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

За таких обставин, відповідно до положень ч.3 ст. 240 ЦК України, правочин, вчинений представником ОСОБА_4 створює, змінює та припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку вона представляла, тобто ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Отже, районний суд, дійшов вірного висновку про те, що спірний договір від імені юридичної особи підписано особою уповноваженою на це належно оформленою довіреністю, у зв'язку з чим договір відповідає вимогам закону та ст.207 ЦК України, а тому підстави для встановлення нікчемності вказаного договору відсутні.

Крім того, договір кредиту було в повній мірі виконано ЗАТ КБ «Приватбанк», тобто кредитні кошти було передано позивачу, а остання їх отримала та користувалася ними.

Таким чином спірний договір схвалено сторонами та прийнято до виконання. У зв'язку з чим, відповідно до положень ч.2 ст. 241 ЦК України вказаний правочин створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту його вчинення.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у представника ОСОБА_4 повноважень на укладення договорів від імені Банку, не відповідають змісту наявної в матеріалах справи довіреності.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :