АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа № 2/883/1999. Головуючий І інст.: - Вабья О.І.
Провадження №22-ц/790/3036/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: спадкові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 1999 року по справі за позовом ОСОБА_7 до виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова - про визнання права власності на 1/2 частину будинку в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У січні 1999 року ОСОБА_8 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що згідно рішення суду ОСОБА_9 була власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1.

Інша частина будинку належала ОСОБА_10 на підставі договору забудови земельної ділянки від 5 квітня 1937 року. Після засудження ОСОБА_10 за вчинення злочину з конфіскацією майна, належна йому частина будинку перейшла у власність виконавчого комітету Московського району м. Харкова.

Після смерті ОСОБА_9, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, спадщину фактично прийняв її син ОСОБА_11, оскільки проживав у зазначеній частині будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер.

Після смерті ОСОБА_11 вона як його дружина фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, але не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що чоловік за життя не оформив спадкових прав після смерті своєї матері ОСОБА_9

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР, ОСОБА_7 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_11

Представник виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова в судове засідання не з'явився.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 1999 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_6, яка не брала участі у розгляді справи, подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Змінено рішення Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 1999 року та визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Залишено відкритою для спадкування 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_9, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 подала на нього касаційну скаргу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 червня 2014 року скасовано. Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних виходив з того, що у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не з'ясував чи є належним відповідачем виконавчий комітет Московської районної ради народних депутатів м. Харкова, чи підлягає задоволенню позов, ураховуючи, що ОСОБА_6, як особа, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9, не брала участі у справі як відповідач. Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові.

Апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов та визнаючи за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свекрухи ОСОБА_9 та смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_11, суд першої інстанції виходив з того, що останній був єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9, який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (який був чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7.) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 122 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року (яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7.), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Матеріали справи свідчать, що на підставі рішення народного суду ІІІ дільниці Сталінського району м. Харкова від 11 листопада 1948 року ОСОБА_9 належала на праві власності 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 ( а. с. 18).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є донькою ОСОБА_12 та ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 38,43,44).

Після смерті ОСОБА_12, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 подала до Одинадцятої державної нотаріальної контори м. Харкова письмову заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі нотаріальних дій за №262 та на підставі якої заведено спадкову справу за №223.

У серпні 1988 року державним нотаріусом на адресу спадкоємця направлялося нагадування про оформлення спадкових справ після смерті ОСОБА_9

За оформленням спадщини ОСОБА_6 звернулася у січні 2013 року. За заявою ОСОБА_6 державним нотаріусом вчинялися дії по оформленню спадкових справ на спадщину після смерті ОСОБА_9 по відкритій спадковій справі 262/1978 (а. с. 57-81).

Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_9 прийняли її син ОСОБА_11 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном та дочка ОСОБА_6 шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що виконавчий комітет Московської районної ради народних депутатів м. Харкова не є належним відповідачем у даній справі та вирішив питання про права і обов'язки спадкоємця ОСОБА_6, як особи, яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_9, та яка не брала участі у розгляді справі у якості відповідача.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладе, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 до виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова про визнання за нею права власності на 1 /2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 3 березня 1999 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова про визнання за нею права власності на 1 /2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: