Справа № 308/9835/15-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2015 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по Договору банківського обслуговування,-
ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по Договору банківського обслуговування.
Позовні вимоги мотивує тим, що 02.08.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_2, було укладено Договір банківського обслуговування № BLaЖГА00058036. За умовами п. 1. Договору, ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязався надати позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень в порядку і на умовах, визначених цим Договором, на поточні потреби. Кредитні кошти надано строком по «02» серпня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15% (п'ятнадцять) річних. В обґрунтування позовних вимог зазначаю, що Банком взяті на себе зобовязання по Договору виконані в повному обсязі, а саме Банком зараховано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 гривень на поточний рахунок позичальника. Отже, позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється.
Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, та сплати процентів за користування кредитними коштами. Так, з 03.02.2012 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом та процентами. З огляду на вищевикладене та керуючись умовами Договору, Боржником порушено умови Договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у звязку з чим зобовязання не виконано належним чином та у визначений договором строк, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на «07» серпня 2015 року становить 11 074,53 грн. з них: прострочена заборгованість за кредитом - 4 426,98 грн.; прострочені відсотки за користування Кредитом - 852,60 грн.; комісія за управління кредитом - 1 312,50 грн.; плата за пропуск платежів - 4 482,45 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. На підставі наведеного суд керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 02.08.2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_3» та ОСОБА_2, було укладено Договір банківського обслуговування № BLaЖГА00058036.
За умовами п. 1. Договору, ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобовязався надати Позичальнику грошові кошти у сумі 5 000,00 гривень в порядку і на умовах, визначених цим Договором, на поточні потреби.
Кредитні кошти надано строком по «02» серпня 2014 року, за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 15% (п'ятнадцять) річних.
Відповідно до п.2.5.2. Договору Позичальник зобовязується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «ВіЕйБі Банк», вказаний в п. 6 Спеціальної частини Договоруг у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом.
Відповідно до п. 2.4.1. Договору, проценти розраховуються у валюті кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний - 360 дням, місяць рівний 30 діб та сплачується Позичальником згідно з п. 2.5. Договору.
За умовами п. п. 2.4.2., 2.4.3. Договору, проценти та комісії за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів та виключається останній день строку остаточного повернення кредитних коштів. При простроченні повернення Кредиту, проценти за користування простроченими до повернення сумами коштів нараховуються в порядку визначеному в п. 2.4.1. цього Договору.
Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення Позичальником сплати або не сплати в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Договору.
З матеріалів справи вбачається, що Банком взяті на себе зобовязання по Договору виконані в повному обсязі, а саме Банком зараховано кредитні кошти у розмірі 5 000,00 гривень на поточний рахунок Позичальника.
Отже, Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а Відповідач від виконання зобовязань ухиляється.
Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, та сплати процентів за користування кредитними коштами. Так, з 03.02.2012 року виникла прострочена заборгованість за Кредитом та процентами.
Згідно з частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Водночас приписами частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України закріплено виникнення зобовязань на підставі, зокрема, договорів. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З огляду на вищевикладене та керуючись умовами Договору, Боржником порушено умови Договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у звязку з чим зобовязання не виконано належним чином та у визначений договором строк, що є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.
У звязку з вищенаведеним, загальна сума заборгованості Відповідача відповідно до розрахунку заборгованості станом на «07» серпня 2015 року становить 11 074,53 грн. з них: прострочена заборгованість за кредитом - 4 426,98 грн.; прострочені відсотки за користування Кредитом - 852,60 грн.; комісія за управління кредитом - 1 312,50 грн.; плата за пропуск платежів - 4 482,45 грн.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором банківського обслуговування № BLaЖГА00058036 від 02.08.2011 р., а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 4 426,98 грн.; прострочені відсотки за користування Кредитом - 852,60 грн.; комісія за управління кредитом - 1 312,50 грн..
Разом з тим, що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь плати за пропуск платежів - 4 482,45 грн. слід зазначити наступне.
Так, у відповідності до Договору банківського обслуговування № BLaЖГА00058036 від 02.08.2011 р., зокрема, Спеціальної частини договору, не вбачається такого виду неустойки, чи платежу іншої правової природи як «плата за пропуск платежів». З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що нарахування так званої «плати за пропуск платежів» (стовпчик розрахунку 14), та її накопичення (стовпчик розрахунку 16) відбулось у період з 03.04.2013 року по 02.05.2013 року, з чого випливає, що сторони договору могли або мали узгодити між собою такий вид платежу, як істотну умову Договору у відповідності до вимог законодавства. Проте, позивачем по справі жодних законних чи договірних підстав такого нарахування не надано. У матеріалах справи відсутні будь - які документи чи їх копії, з яких вбачалися б підстави такого нарахування та зявлення такого виду платежу, не означеного у кредитному договорі, у вищеназваному періоді часу. Суд зазначає, що такого виду відповідальності за договором як плата за пропуск платежів не передбачено. Відповідно до підпункту 6 п.п.п. 2.5.6 договору передбачений такий вид відповідальності позивальника як сплата банку неустойки у вигляді штрафу та пені за порушення користування Кредитом. З матеріалів справи вбачається. що Договором встановлені наступні види відповідальності за невиконання обов'язків за Договором: штраф (п. 4.2 загальної частини та п. 8 спеціальної частини) та пеня (п. 4.3 загальної частини та п. 9 спеціальної частини).
Таким чином, заявлена позовна вимога про стягнення «плати за пропуск платежів» в розмірі 4 482,45 гривень невідомого правового характеру та необумовлена договором, при чому, сума якої значно перевищує розмір основної заборгованості є абсолютно безпідставною та необґрунтованою та не може бути задоволена. З наданих до позовної заяви документів немає можливості встановити правову природу цього платежу та правильність його нарахування, що унеможливлює задоволення вимоги про його стягнення.
Позивачем не надано достатнього обґрунтування суми 4 482,45 грн., а з розрахунку Банку не зрозуміло, чи є дана сума пенею, чи штрафом, і яким чином нарахована вказана сума. З наданих до позовної заяви документів немає можливості встановити правову природу цього платежу та правильність його нарахування, що унеможливлює задоволення вимоги про його стягнення.
Згідно статті 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦК України.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з підстав зазначених судом вище.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка діяла на момент звернення позивача з позовом, останнього було звільнено від сплати судового збору при подачі позову, оскільки виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладників фізичних осіб прийнято рішення №63 від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк»
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 554, 555, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по Договору банківського обслуговування задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_4