Провадження №22-ц/784/483/15 Суддя по 1 інстанції Черенкова Н.П.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала
Іменем України
3 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Яценко Л.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року, описку в якому виправлено ухвалою суду від 4 лютого 2014 року, у справі за

позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину,

встановила:
30 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

Позивачка зазначала, що з 13 листопада 2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який між ними розірвано за рішенням суду 19 листопада 2012 року. Від шлюбних відносин вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на викладене, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до його повноліття.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що добровільно за домовленістю з позивачкою перераховує кошти на утримання дитини.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року, описку в якому виправлено ухвалою суду від 4 лютого 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 жовтня 2014 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд правомірно виходив з того, що відповідач зобов`язаний утримувати свою малолітню дитину та відповідно до ст. 183 СК України визначив спосіб стягнення аліментів на її утримання у відповідній частці від його заробітку (доходу).

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2002 року, який розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 листопада 2012 року (а.с. 5, 8-10).

Від шлюбних відносин вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишився проживати з позивачкою (а.с. 6).

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач має постійне місце роботи, працюючи начальником юридичної служби в/ч 3039 внутрішніх військ МВС України з 29 жовтня 2010 року (а.с. 69-70). Інших утриманців не має.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів, згідно із ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що він приймає участь в утриманні дитини за усною домовленістю з позивачкою, не спростовують правильності висновку суду, оскільки відсутні докази на підтвердження того, що такий договір в належній формі сторонами укладений.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
З врахуванням викладеного, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2014 року, описку в якому виправлено ухвалою суду від 4 лютого 2014 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: