Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/869/14/8/15 Головуючий у 1-й інстанції: Новікова Н.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 грудня 2013 року ,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово доповнювала і уточнювала. Зазначала, що 22 березня 2001 року за договором міни придбала 14/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1. Інші 11/25 часток вказаного будинку належать відповідачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 1984 року. Посилаючись на те, що між співвласниками існує конфлікт з приводу користування житловим будинком і надвірними будівлями, відповідач фактично займає більшу частку, ніж йому належить за документами, просила про реальний поділ житлового будинку і надвірних будівель відповідно до другого варіанта висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 лютого 2013 року (том 1: а.с.80-103).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 у грудні 2012 року звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив про розподіл житлового будинку за фактичним порядком користування, що склався між попередніми співвласниками з 1979 року, і який відповідач їх ідеальним часткам у спільній частковій власності.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2013 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 30 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Поділено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будинок за адресою АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи №1774 від 12.02.2013 року.

Виділено ОСОБА_2 в натурі в житловому будинку«А-1» квартиру №1 (жовтий маркер), а саме: приміщення 1-1, площею 6.9 кв.м., приміщення 1-2, площею 6.0 кв.м., приміщення 1-3, площею 16.1 кв.м., приміщення 1-4, площею 5.0 кв.м., приміщення 1-5, площею 9.0 кв.м., в квартирі №2 приміщення 2-1, площею 6.8 кв.м., і приміщення 2-6, площею 6.4 кв.м., а всього житлових і підсобних приміщень загальною площею 56,2 кв. м. на суму 20 939,00 грн., що більше визначеного на ідеальну частку в 14/25 на 6,0 кв.м. Виділено ОСОБА_2 надвірні споруди, а саме: літню кухню з господарчим блоком літ «Б», гараж літ. «В», погріб літ. «Д», вбиральню літ. «Е», частину колодязя літ. «Ж», водопровід літ. «Л», частину огорожі «№1», а всього надвірних будівель на суму 49 443,00 грн., що становить 55/100 часток.

Виділено ОСОБА_3 в будинку за адресою АДРЕСА_1, в натурі в житловому будинку літ. «А-1» в квартирі №2 (зелений маркер) приміщення 2-2, площею 6.9 кв.м., приміщення 2-3 площею, 11.2 кв.м., приміщення 2-4, площею 8.4 кв.м., приміщення 2-5, площею 7.0 кв.м., а всього приміщень загальною площею 33,5 кв.м. , на суму 12 481,00 грн., що менше визначеного на ідеальну частку в 11/25 на 6,0 кв.м. Виділено ОСОБА_3 гараж літ. «Г», погріб літ. «г» під літ. «Г», вбиральню літ. «І », водопровід літ. «К», частину колодязя літ. «Ж», частину огорожі літ. «№1», а всього надвірних будівель на суму 45 140,00 гри., що становить 45/100 часток.

Зобов'язано ОСОБА_3 закласти дверний прохід між приміщеннями 2-1 і 2-2; для виходу із квартири №2 в приміщенні 2-2 замість віконного пройому облаштувати дверний з установкою подвійної двері; перегородку між приміщеннями 2-3 і 2-4 демонтувати і обладнати у такий спосіб кімнату загальною площею 20,5 кв.м.; в приміщенні 2-5 облаштувати кухню.

Зобов'язано ОСОБА_2 закласти дверний прохід для виходу в приміщенні 2-1; облаштувати дверний прохід між приміщеннями 1-1 і 2-6; в приміщенні 1-5 облаштувати кухню.

Зобов'язано ОСОБА_2 і ОСОБА_3 обладнати квартири різними системами опалення, електропостачання, водогону згідно додатку №2 висновку судової будівельно-технічної експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 1300 грн. до її ідеальної частки 14/25 в житловому будинку, вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про закріплення фактичного порядку користування житловим будинком і надвірними спорудами ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені позивач і її представник не з'явилися, направили суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В надісланій на адресу апеляційного суду заяві від 3 березня 2015 року не заперечували проти задоволення апеляційної скарги і закріплення в судовому порядку фактичного порядку користування спірним будинком і надвірними спорудами, проте вважають, що водопровід К повинен бути у спільному користуванні сторін, а не тільки у користуванні відповідача ОСОБА_3, як зазначено у висновку експерта.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов про поділ будинку в натурі, суд першої інстанції виходив із другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи спірного будинку та вважав за можливе проведення поділу будинку в натурі з проведенням переобладнання та перепланування, оскільки фактичний порядок користування не відповідає ідеальним часткам сторін, чим суттєво порушуються права позивача.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з грубими порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

В засіданні апеляційного суду при з'ясуванні фактичних обставин справи було встановлено, що спірний житловий будинок збудований у 1917 році на піщаному фундаменті, стіни глинобитні, обкладені цеглою, висота приміщень від підлоги до стелі становить 2,3 м. Будинок складається з двох ізольованих квартир, які мають самостійні виходи, по три жилі кімнати, окремі коридори, і кухні. В житловому будинку розподілом між співвласниками служить внутрішньо будинкова стіна між приміщеннями квартири №1 (прим.1-1 та 1-5) та №2 (прим.2-1 та 2-6). Фактичний порядок користування житловим будинком і надвірними спорудами склався між попередніми співвласниками нерухомості і за матеріалами інвентарної справи станом серпень 1979 року відповідав їх ідеальним часткам (том1:а.с.203-208).

Позивач набула право власності на свою частку житлового будинку 22 березня 2001 року за договором дарування, а відповідач - 17 липня 1984 року за договором купівлі-продажу. Фактично на час набуття ОСОБА_2 права власності на 14/25 часток житлового будинку у її користування від попереднього власника перейшли житлові і допоміжні приміщення, зазначені в плані будинку як квартира №1, а також надвірні споруди літня кухня «Б», гараж «В», підвал «Д», туалет «Е», частина колодязя «Ж», частина водопроводу «Л», частина забору №1. У відповідача ОСОБА_3 у фактичному користуванні знаходилися в будинку «А-1» житлові і допоміжні приміщення, зазначені в плані будинку як квартира №2, сарай «Г», туалет «З», водопровід «К», частина водопроводу «Л» і колодязя «Ж», частина забору №1 (том 1: а.с. 9-15,49).

Такий порядок користування житловим будинком і надвірними спорудами склався між попередніми власниками, що підтверджується матеріалами інвентарної справи, висновком Мелітопольського МБТІ від 2 серпня 1979 року про визначення ідеальних часток у домоволодіння (том 1 : а.с.195-209).

У 2011 році відповідач зруйнував сарай «Г», що знаходився у нього у користуванні і за власні кошти за згодою співвласника розпочав будівництво гаражу «Г» і льоху «г», які були введені в експлуатацію 2 серпні 2013 року (том1: а.с.210-223).

Позивач ОСОБА_2 облаштувала вигрібну яму «М» (том 3: а.с.19).

Як вбачається із висновку будівельно-технічної експертизи №1774 від 12 лютого 2013 року, який суд першої інстанції поклав в основу свого рішення, на час проведення експертизи у фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться 51/100 частка житлового будинку (замість її ідеальної частки 56/100), у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться 49/100 часток, тоді як його ідеальна частка становить 44/ 100. Зазначені частки визначені експертом з урахуванням гаражу «Г» і льоху «г» , будівництво яких на час проведення експертизи ще не було завершене і яке було здійснено ОСОБА_3 за власні кошти.

За визначеним судом першої інстанції варіантом розподілу житлового будинку квартира відповідача залишається без коридору (приміщ.2-1) і кухні (приміщ.2-6), оскільки ці приміщення переходять у власність позивача. Приміщення 2-2 (передпокій) підлягає переобладнанню під коридор, жила кімната 2-5 підлягає переобладнанню у кухню, а дві кімнати 2-3 і 2-4 після знесення перегородки перетворюються в одну кімнату. Квартири 1 і 2 необхідно обладнати окремими системами опалення, теплопостачання (том 1: а.с.91).

Фактично квартира відповідача із трикімнатної, за висновком суду першої інстанції, має перетворитися в однокімнатну, а житловий будинок зазнати перепланування і перебудови.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.6,7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно зі ст.119 ЦК вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред'явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв'язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки.

За змістом ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників на поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 ЖК України).

У цьому випадку, з урахуванням вимог ст. 10 ЦПК України, з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін, суд має відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати, висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо, про допустимість пов'язаних із цим поділом переобладнань і перепланувань; дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на проведення переобладнань і перепланувань у жилому будинку, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку або поділу будинку.

Проте, відповідний дозвіл виконавчого комітету місцевої ради і висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекцій тощо про допустимість пов'язаних із поділом будинку переобладнань і перепланувань у справі відсутні.

Обраний судом спосіб розподілу житлового будинку не відповідає і вимогам ст.357 ЦК України.

Відповідно до ч.4 і ч.5 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що на момент набуття ОСОБА_2 права власності на 14/25 часток житлового будинку порядок користування нерухомістю між співвласниками вже був визначений, а тому подальша добудова і реконструкція будинку, будівництво ним гаражу за власні кошти не змінює розміру часток співвласників і не є підставою для зміни порядку користування житловим будинком, який склався ще у 1979 році між попередніми співвласниками. В обґрунтування своїх доводів відповідач посилався на акт визначення ідеальних часток домоволодіння від 2 серпня 1979 року (том 2: а.с. 130) і просив про призначення відповідної будівельно-технічної експертизи.

В засіданні апеляційного суду відповідач і його представник вказані заперечення підтримали і наполягали на невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи і порушення норм матеріального права.

Згідно зі ст.ст. 5,10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності .

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, в тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4 з метою усунення неповноти судового розгляду заявили клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки таке клопотання судом першої інстанції було відхилено.

За змістом ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

В суді першої інстанції відповідач і його представник адвокат ОСОБА_5 заявляли клопотання про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи, оскільки наявний в матеріалах справи висновок експерта являється неповним, зроблений без врахування ринкової вартості спірних будівель, запропоновані експертом варіанти поділу спірної нерухомості порушують права відповідача і визначені без урахування положень ч.ч.3,4 ст.357 ЦК України щодо наслідків добудови одним із співвласників надвірної споруди гаражу «Г» і підвалу під гаражем «г», будівництво яких на момент проведення експертизи ще не було завершено і вказані об'єкти ще не були введені в експлуатацію (том2: а.с.96-105).

Вказане клопотання судом першої інстанції ухвалою від 30.12.2013 року було безпідставно відхилено (том2: а.с.160).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 3 квітня 2014 року з метою усунення неповноти судового розгляду і перевірки всіх доводів апеляції була призначена комісійна судова будівельно-технічна експертиза (том 2: а.с.272-274, том3:а.с.15).

За висновком комісійної судової будівельно-технічної експертизи №1327/1328-14 від 27 січня 2015 року на момент набуття позивачем ОСОБА_2 права власності за договором міни від 22 березня 2001 року частки співвласників домоволодіння по фактичному користуванню не відповідали часткам, зазначеним у договорі міни: частка ОСОБА_2 фактично складала 62/100 частки, що на 6/100 більше, ніж зазначено у договорі міни; відповідно частка співвласника ОСОБА_3 складала 38/100, що на 6/100 менше 11/25 частки. Відступлення від ідеальних часток виникли по причині зміни забудови домоволодіння (будівництво нових будівель і споруд, демонтаж інших), що зазначені станом на 02.08.1979 року та невиконання розрахунку ідеальних часток співвласників домоволодіння станом на березень 2001 року.

Експертом запропонований один варіант розподілу житлового будинку і надвірних споруд відповідно до фактичного користування, що склався між сторонами, а саме:

співвласнику ОСОБА_2 виділяються наступні приміщення в житловому будинку літ. «А-1»: приміщення 1-1 (6,9 кв.м), приміщення 1-2 (6,0 кв.м), приміщення 1-3 (16,1 кв.м), приміщення 1-4 (5,0 кв.м), приміщення 1-5 (9.0 кв.м). Крім того, 1 співвласнику виділяються наступні будівлі та споруди: літня кухня літ.Б, гараж літера В, погріб з шийкою літера Д, вбиральня літера Е, ? колодязя літера Ж, ? водопроводу літера Л, яма вигрібна літера М, огорожа №3, ворота №4, ? хвіртки №6 (зафарбовані на плані в жовтий колір).

Співвласнику домоволодіння ОСОБА_3 виділяються в житловому будинку літера «А-1»: приміщення 2-1 (6,8 кв.м), приміщення 2-2 (7,7 кв.м), приміщення 2-3 (11,2 кв.м), приміщення 2-4 (8,4 кв.м), приміщення 2-5 (7,0 кв.м), приміщення 2-6 (6,4 кв.). Крім того П співвласнику виділяються наступні будівлі та споруди: вбиральня літера 1, ? колодязя літера Ж, водопровід літера К, 1/2 водопроводу літера Л, огорожі №№7,8,9,10,11,12 (зафарбовані на плані в зелений колір).

Частки співвласників домоволодіння відповідно до фактичного користування без урахування гаражу «Г» і погребу під літерою «Г» складатимуть: частка ОСОБА_2 - 61/100 , що на 5/100 більше ніж 14/25 часток за договором міни, частка ОСОБА_3 становитиме 39/100 частки, що на 5/100 менше ніж 11/25 за договором купівлі-продажу (том3: а.с.64-84).

Спору між сторонами з приводу гаражу «Г» і погребу під ним не має, позивач не заперечує, що вказані об'єкти являються власністю ОСОБА_3 який збудував їх за власні кошти.

Аналіз фактичних обставин справи і зібраних у справі доказів свідчить про те, що за фактичним користуванням житловим будинком і надвірними спорудами, що склався між сторонами з моменту набуття позивачем ОСОБА_2 права власності на 14/25 часток спірного житлового будинку, права останньої не порушені, а тому передбачених законом підстав для визначення іншого порядку користування не вбачається.

Будівництво ОСОБА_3 у 2011 році за власні кошти гаражу «Г» і погребу під літерою «г» не є підставою для зміни розміру часток у праві спільної часткової власності і зміни порядку користування житловим будинком шляхом передачі у власність позивачеві ОСОБА_2 приміщень коридору і кухні, що знаходяться у фактичному користуванні ОСОБА_3 з 1984 року. Гараж «Г» і погріб «г» відповідно до ст.357 ч.4 ЦК України є власністю ОСОБА_3, який їх збудував, їх будівництво за кошти останнього не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

За таких обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що відповідає вимогам закону і матеріалам справи, а тому на підставі ст.309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення позову і розподіл житлового будинку і надвірних споруд за 1 варіантом висновку №1327/1328-14 комісійної судово-будівельної експертизи від 27 січня 2015 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Вимоги позивача, викладені у заяві від 3 березня 2015 року про залишення водопроводу «К» у загальному користуванні сторін не підлягають задоволенню. Як зазначено у висновку експерта від 27 січня 2015 року, при експертному дослідженні будинку і надвірних споруд встановлено, що частина водопровідної системи домоволодіння при вході на земельну ділянку (водопровід Л) знаходиться в загальному користуванні співвласників. Водопровід К приєднаний до водопровідної системи будинку і забезпечує подачу води до частки житлового будинку, що знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_3

В засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 пояснював, що за власні кошти провів водопровід «К» до своєї квартири, на підтвердження чого надав суду дублікат технічних умов на приєднання квартири №2 до водопровідної мережі , акт вводу в експлуатацію індивідуального водопроводу, договір про надання послуг з водопостачання, схему монтажу водомірного вузла обліку і індивідуального водопроводу тощо, із яких вбачається, що водопровід «К» забезпечує водопостачання квартири відповідача ОСОБА_3 і вводів до квартири №1, що знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_2, не має.

За таких обставин передбачених законом підстав для сумніву в обґрунтованості висновку експерта щодо порядку розподілу водопроводу між співвласниками немає, а тому вказані заперечення ОСОБА_2 суд до уваги не приймає.

Вимоги про зміну ідеальних часток і присудження грошової компенсації сторонами по справі не заявлялися і судом не вирішувалися.

На підставі ст.88 ч.5 ЦПК України з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у сумі 373,41 грн. , а також витрати, пов'язанні з проведення комісійної судово-будівельної експертизи Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на суму 3 542, 40 грн. (том2: а.с.171,173, том3: а.с.55), а всього підлягає стягненню 3 915,81 коп. Понесені позивачем ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору і судової будівельної експертизи регіонального-судово-експертного бюро від 12 лютого 2013 року відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України компенсації не підлягають, оскільки житловий будинок і надвірні будівлі поділені судом за фактичним користуванням, який визнавався відповідачем і на якому він наполягав протягом усього часу розгляду справи.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 30 грудня 2013 року по цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Розділити між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 житловий будинок і надвірні споруди, розташовані по АДРЕСА_1 відповідно до фактичного користування, що склався між сторонами, а саме:

співвласнику ОСОБА_2 на належні їй 14/25 часток вказаного житлового будинку і надвірних споруд виділити в натурі наступні приміщення в житловому будинку літ. «А-1»: приміщення 1-1 (6,9 кв.м), приміщення 1-2 (6,0 кв.м), приміщення 1-3 (16,1 кв.м), приміщення 1-4 (5,0 кв.м), приміщення 1-5 (9.0 кв.м), а також надвірні будівлі та споруди: літня кухня літера Б, гараж літера В, погріб з шийкою літера Д, вбиральня літера Е, ? колодязя літера Ж, ? водопроводу літера Л, яма вигрібна літера М, огорожа №3, ворота №4, ? хвіртки №6 (зафарбовані на плані в жовтий колір).

Співвласнику домоволодіння ОСОБА_3 на належні йому 11/25 часток житлового будинку і надвірних споруд виділити в натурі житловому будинку літера «А-1»: приміщення 2-1 (6,8 кв.м), приміщення 2-2 (7,7 кв.м), приміщення 2-3 (11,2 кв.м), приміщення 2-4 (8,4 кв.м), приміщення 2-5 (7,0 кв.м), приміщення 2-6 (6,4 кв.), а також наступні будівлі та споруди: вбиральня літера 1, ? колодязя літера Ж, водопровід літера К, ? водопроводу літера Л, гараж літера Г, погреб під гаражем літера Г, огорожі №№7,8,9,10,11,12 (зафарбовані на плані в зелений колір).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3 915, 81 грн. (три тисячі дев'ятсот п'ятнадцять гривень 81 коп.) компенсації судових витрат зі сплати судового збору і проведенню судової будівельно-технічної експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: