АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4566/15 Головуючий 1-ї інстанції Марюхна Л.А.
Справа № 2/631/54/15 Доповідач Колтунова А.І.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Щербань Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою голови правління приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» - ОСОБА_1 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином,-

ВСТАНОВИЛА:

30 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі ПрАТ «Київський страховий дім») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином.

Позивач посилався на ті обставини, що 30 травня 2014 року близько 16 години ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем ВАЗ-21043, державний номерний знак А НОМЕР_1 (далі автомобіль ВАЗ-21043), що належить на праві власності ОСОБА_4, який за власною ініціативою, знаючи дані обставини, передав його у користування ОСОБА_3, рухаючись по вул. Будьоного в смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області зі сторони с. Просяне в напрямку смт. Нова Водолага, не маючи перешкод технічного та іншого характеру, не впорався з керуванням, зїхав у лівий кювет за напрямком свого руху, де допустив зіткнення автомобіля з деревом.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_5 син позивача, отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер 07 червня 2014 року.

Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 серпня 2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та йому було призначено покарання у вигляді пяти років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

В наслідок неправомірних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йому заподіяна майнова та моральна шкода.

Так, за час перебування ОСОБА_5 в лікарні, позивачем було витрачені на придбання ліків грошові кошти в сумі 5 017,59 грн., витрати на поховання склали 2 393,00 грн. Таким чином, розмір майнової шкоди становить 7 410,59 грн.

Розмір моральної шкоди, що завдана смертю сина, позивач оцінює в 300 000,00 грн., оскільки він переніс неймовірні душевні потрясіння та тяжкі страждання.

Оскільки 17 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «Київський страховий дім» було укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 0386235 (далі - Поліс), за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ-21043, позивач просив суд стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь майнову шкоду в розмірі 7 410,59 грн. та моральну шкоду в розмірі 14 616,00 грн., а також солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 285 384,00 грн.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнено з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 7 410,59 грн. та моральну шкоду в розмірі 14 616,00 грн. Стягнено солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 285 384,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції головою правління ПрАТ «Київський страховий дім» - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині задоволення позову до ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 7 410,59 грн. та моральної шкоди в розмірі 14 616,00 грн. скасувати, у задоволенні позову в цій частині відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають доказам, що містяться в матеріалах справи. Суд першої інстанції необґрунтовано не застосував положення ст.ст. 2,3, 22, 32, 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності», ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України. Відповідно до вимог закону потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Позивач же, а ні з повідомлення про подію, а ні з заявою про виплату страхового відшкодування не звертався, що свідчить про той факт, що у ПрАТ «Київський страховий дім» зобовязання щодо прийняття мотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування не виникло. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що свідчать про наявність майнової шкоди, заподіяної позивачу, в розмірі 5 017,59 грн. Також судом першої інстанції не прийнято до уваги того факту, що ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ-21043 в стані алкогольного спяніння, без посвідчення водія транспортного засобу відповідної категорії, тобто без законних на це підстав, відповідальність останнього не застрахована за умовами Полісу, зважаючи на що, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком, а тому у страхувальника відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

В суді апеляційної інстанції представник ПрАТ «Київський страховий дім» апеляційну скаргу підтримав.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (а.с. 141, 142, 156, 158, 159).

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши викладені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь у відшкодування майнової шкоди грошові кощти у сумі 7 410,59 грн. та моральної шкоди в сумі 14 616,00 грн., суд першої інстанції керувався тим, що 17 квітня 2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «Київський страховий дім» укладено Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 0386235, в наслідок чого забезпеченим транспортним засобом стає автомобіль ВАЗ-21043, державний реєстраційний номер А НОМЕР_1. 30 травня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був смертельно травмований ОСОБА_5 Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що мало місце настання страхового випадку, підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), передбачені ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні.

Колегія суддів вважає, що погодитись у повному обсязі з висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що власником автомобіля ВАЗ-21043, державний номерний знак А НОМЕР_1, є ОСОБА_4 (а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_4 застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 0386235, укладеного 17 квітня 2014 року. Забезпеченим транспортним засобом за цим Полісом є автомобіль ВАЗ-21043, державний номерний знак А НОМЕР_1.

Відповідно до п.4 Поліса ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю становить 100 000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну 50 000,00 грн. (а.с. 10).

Пунктом 8 Полісу «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу» передбачено, що до керування допущені особи з водійським стажем менше трьох років.

30 травня 2014 року внаслідок порушення п.п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ-21043 з дозволу його власника ОСОБА_4, знаходячись в стані алкогольного спяніння, не маючи посвідчення водія, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було травмовано сина позивача ОСОБА_6, який 07 червня 2014 року помер від отриманих тілесних ушкоджень (а.с. 9).

Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді пяти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком три роки (а.с. 12, 13).

Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 287 КК України та йому було призначено покарання у вигляді трьох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України він був звільнений від покарання з випробуванням, іспитовим строком чотири роки (а.с. 149).

Встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди він знаходився у належному йому на праві власності автомобілі, але надав ним управляти ОСОБА_3, який не мав посвідчення водія, знаходився у стані алкогольного спяніння (а.с. 149).

У звязку з даною дорожньо-транспортною пригодою батькові померлого ОСОБА_5 ОСОБА_2 спричинено майнову та моральну шкоду, на підтвердження якої під час розгляду справи позивачем були надані належні та допустимі докази.

Так, витрати на поховання ОСОБА_5 підтверджуються накладною квитанцією № 13 від 08 червня 2014 року, з якої вбачається, що їх розмір становить 2 393,00 грн. (а.с. 6).

Витрати на придбання ліків на лікування ОСОБА_5 в період його знаходження в лікувальному закладі підтверджені листами лікарського призначення та карткою інтенсивного нагляду та лікарських призначень, з яких вбачається, що ОСОБА_5 після отримання травми перебував в Нововодолазькій ЦРБ, отримував медикаментозне лікування в період з 30 травня 2014 року по 07 червня 2014 року (а.с. 14-26).

На підтвердження придбання ліків позивачем надані чеки, з яких вбачається, що в даний період було придбано медикаменти на суму 5 017,59 грн. (а.с. 5-7).

Оригінали вказаних документів були оглянуті при розгляді справи судом апеляційної інстанції (а.с. 5,6).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що надані документи не можуть бути визнані допустимими доказами, що підтверджують розмір спричиненої шкоди, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказані докази підтверджують як факт призначення померлому медикаментозного лікування, так і придбання ліків на зазначену суму.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

За змістом ст. 35.1. вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Під час розгляду справи було встановлено, що а ні водій транспортного засобу, а ні потерпілий, з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до страхувальника не зверталися.

Разом з тим, відповідно до ст. 37 вищенаведеного Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентованої виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страхувальником встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розміру заподіяння шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання встановлені вироком суду, що набрав законної сили (а.с. 12, 13).

У звязку з чим, дані доводи, викладені в апеляційній скарзі, також не є правовою підставою для скасування в оскаржуваній частині рішення суду та відмови у задоволенні позову у цій частині.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що у ПрАТ «Київський страховий дім» були відсутні правові підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування за даним страховим Полісом відповідно до ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до абз.1 п.1.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

ОСОБА_4 забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про страхування» для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків.

Під час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, було встановлено, що в період дорожньо-транспортної пригоди власник забезпеченого Полісом транспортного засобу ВАЗ-21043 - ОСОБА_4 перебував в цьому автомобілі, але передав його у добровільному порядку для управління ОСОБА_3, який не мав посвідчення водія, знаходився у стані алкогольного спяніння.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи відповідальним за технічний стан та експлуатацію транспортного засобу, допустив до керування ним особу, яка перебувала у стані алкогольного спяніння, що знижує її увагу і швидкість реакції, та за відсутністю у цієї особи прав на керування транспортним засобом, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди, чим скоїв умисний злочин, передбачений ст. 287 КК України.

Вищевказаним вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні даного умисного злочину (а.с. 149).

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про страхування», п.п. 37.1.2. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є вчинення особою, відповідальність якої застрахована страхувальником, водієм транспортного засобу, умисного злочину, що призвів до страхового випадку.

Оскільки застрахована особа ОСОБА_4 скоїв умисний злочин, який знаходиться в причинному звязку з дорожньою - транспортною пригодою внаслідок якої був трамвайний син позивача, а позивачу була заподіяна майнова та моральна шкода, то відповідно до вищенаведених вимог Законів України «Про страхування» та «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник звільняється від виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для відмови страхувальника у виплаті страхового відшкодування потерпілому внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3

У звязку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 7 410,59 грн., моральної шкоди в розмірі 14 616,00 грн. на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню.

В цій частині колегія суддів ухвалює нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовляє.

Проте, ОСОБА_2 не позбавлений можливості звернутися з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди у вищезазначеному розмірі до винних осіб.

Рішення суду у частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 285 384,00 грн. сторонами не оскаржується, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не перевіряє його законність та обґрунтованість.

На підставі викладеного, ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.1 ст. 314, ст.ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу голови правління приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» - ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року у частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_2 у відшкодуванні майнової шкоди 7410,59 грн. (сім тисяч чотириста десять гривень пятдесят девять копійок) та моральної шкоди 14 616,00 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень) скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: