Справа №591/3192/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/923/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Шевченка В. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5

про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

12 травня 2014 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 02 червня 1989 року до 09 листопада 2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 Під час шлюбу подружжям був придбаний автомобіль НОМЕР_1. Оскільки шлюб між сторонами розірвано, вважала, що вказане майно підлягає поділу відповідно до ст. 60,70 СК України.

Посилаючись на такі обставини та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 просила суд поділити майно набуте сторонами під час шлюбу, визнати її право на 1/2 частину зазначено автомобіля, який виділити у власність ОСОБА_5 та стягнути з нього на її користь грошову компенсацію вартості належної їй частки автомобіля у розмірі 47239,50 грн., що еквівалентно 3500 доларів США.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5: автомобіль Opel Movano білого кольору, держ. номер ВМ 9746АР , визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину від вказаного майна.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 236,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в позові та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Всі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до наступного: 1) суд першої інстанції не врахував, що позивачка просила поділити спільне майно подружжя (спірний автомобіль), шляхом виділення автомобіля у власність відповідача та стягнення з останнього на її користь компенсації відповідно до її частки у спільному майні; 2) з матеріалів справи, а саме заяви відповідача та заперечення проти позову вбачається, що відповідач фактично не заперечив проти вимоги про стягнення з нього грошової компенсації, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення грошової компенсації.

Рішення в частині задоволення позову не оскаржується.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_5 заперечував проти них, вважав рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 червня 1989 року до 09 листопада 2012 року. Під час шлюбу вони придбали автомобіль НОМЕР_1.

Між сторонами виник спір з приводу поділу вищевказаного автомобіля, який по суті, за виключенням окремих недоліків оскаржуваного рішення згаданих нижче, вирішено правильно.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року розяснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З матеріалів справи, зокрема, позовної заяви (а.с. 3-5), заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 50) та апеляційної скарги (а.с. 80-82) вбачається, що позивачка ОСОБА_3 просила виділити спірний автомобіль у власність відповідача ОСОБА_5, а на її користь стягнути з останнього грошову компенсацію. Вимог, з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України позивачкою не заявлялось. Належні та допустимі докази того, що відповідач згоден сплатити позивачці грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у справі відсутні.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Сумської області від 03 червня 2015 року, зокрема, клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.На вирішення експертизи було поставлено питання щодо ринкової вартості автомобіля Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2 (а.с. 115-117).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №715 від 30 липня 2015 року ринкова вартість вартості автомобіля Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2, складає 113012,14 грн. (а.с. 125-134).

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що крім автомобіля спільно нажитим за час шлюбу є ще й будинок, який сторони продають, його вартість становить близько 60000 доларів США, що на час ухвалення рішення за офіційним курсом становить близько 1 336 835 грн. Грошей на компенсацію позивачці вартості 1/2 частини спірного автомобіля він не має і на депозитний рахунок суду їх не вносив.

Таким чином, жодна зі сторін, зокрема, ОСОБА_5 попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми (56506,07 грн.) вартості 1/2 частини спірного автомобіля, тому враховуючи вищевказані розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення з відповідача грошової компенсації.

У той же час, колегія суддів враховує, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення помилково зазначено наступне: «… а в даному випадку згоди від відповідача не отримано, грошова компенсація позивачем на депозитний рахунок не внесена …».

Крім того, у резолютивній частині рішення не у повній відповідності до закону зазначено: «Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а саме: автомобіль Opel Movano білого кольору, держ. номер ВМ 9746АР , визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину від вказаного майна».

За таких обставин та враховуючи розяснення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в звязку з порушенням норм матеріального і процесуального права (п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) підлягає зміні, в мотивувальній та резолютивній частинах із зазначенням наступного: у мотивувальній частині цього рішення слід зазначити, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що за наявності обовязкової згоди ОСОБА_3 на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_5 попередньо не вніс відповідної грошової суми (вартості 1/2 частки цього автомобіля) на депозитний рахунок суду.

У резолютивній частині цього рішення зазначити: визнати ідеальні частки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, по 1/2 частці за кожним, в автомобілі Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2 та залишити цей автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Змінити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року в мотивувальній та резолютивних частинах.

У мотивувальній частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року зазначити, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню з тих підстав, що за наявності обовязкової згоди ОСОБА_3 на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2, ОСОБА_5 попередньо не вніс відповідної грошової суми (вартості 1/2 частки цього автомобіля) на депозитний рахунок суду.

У резолютивній частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року зазначити: визнати ідеальні частки ОСОБА_3 та ОСОБА_5, по 1/2 частці за кожним, в автомобілі Opel Movano білого кольору, 2002 року випуску, д.н. НОМЕР_2 та залишити цей автомобіль у спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

В іншій частині рішення Зарічного районного суду м. Суми від 13 листопада 2014 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -