Справа № 367/439/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

при секретарі Костяк В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду із позовом, у якому зазначила, що 18 жовтня 2007 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті матері вона у встановлений законодавством строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 і пятою Київською державною нотаріальною конторою за її заявою заведена спадкова справа № 1061 за 2007 рік, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері. ОСОБА_4 була спадкоємцем другої черги в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5, який помер 07 липня 2007 року. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

У вересні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до Ірпінської міської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і їй стало відомо, що за життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений 09.04.2003 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, реєстровий № 2297, яким все своє майно заповів ОСОБА_7. Вважає, що при складанні заповіту ОСОБА_5 не в повній мірі усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними і вказаний заповіт має бути визнаний судом недійсним, виходячи із наступного. ОСОБА_5 на протязі багатьох років зловживав спиртними напоями, страждав на стійку алкогольну залежність, мав неврівноважену психіку по причині невдалого особистого життя; зловживання спиртним ОСОБА_5 почав після смерті у 1990 році його дружини і його залежність посилилась після смерті сина у 2001 році. ОСОБА_4 намагалася полікувати брата, возила до лікарів, але це результату не дало; на ґрунті зловживання спиртним ОСОБА_5 вів себе неадекватно, періодично його доставляли до Ірпінського МВ; останні роки свого життя він знаходився під піклуванням ОСОБА_4, між ними були добрі стосунки і під час спілкування з братом її матері достеменно було відомо, що заповідати будь-кому належну йому на праві власності квартиру ОСОБА_5 наміру не мав. Крім того на час складання заповіту у ОСОБА_5 були ознаки онкологічного захворювання, він схуд, постійно скаржився на біль, в подальшому йому був поставлений діагноз рак правої легені. Так як ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями та протягом останніх років був вимушений вживати сильнодіючі медичні препарати, які подавляють біль, він не міг свідомо, у здоровому глузді, твердій памяті та при ясній свідомості, діяти добровільно, розуміти значення своїх дій та не помилятися у відношенні такого правочину як заповіт.

Позивач вказує, що згідно діючого законодавства до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; так як вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, то вважає, що її право на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 перейшло у спадщину до неї.

Позивач просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на ім.»я ОСОБА_7,посвідчений 09.04.2003р державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_6А,зареєстрований під номером 2297.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_8 у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки відсутні підстави для визнання недійсним заповіту.Померлий ОСОБА_5Ф вів нормальний спосіб життя,не перебував на обліку у лікаря нарколога та психіатра.Медична документація щодо якої він лікувався від алкоголізму є сумнівною. Представник просив не приймати до уваги висновок судово-психіатричної експертизи,поскільки експертами при її проведенні не були враховані покази свідків,довідки про те,що померлий не перебував на обліку у лікаря нарколога та психіатра.Вважає медичну картку,надану Київським міським психоневрологічним диспансером №1 сфальсифікованою.

Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів. У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси».

Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України «Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу».

Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини».

У судовому засіданні було встановлено,що 18 жовтня 2007 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є її дочка ОСОБА_1 Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були рідним сестрою та братом. Дані обставини визнаються сторонами та у відповідності до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Встановлено, що 07 липня 2007 року помер ОСОБА_5, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. За життя ОСОБА_509 квітня 2003 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за № 2297, яким все своє майно заповідав ОСОБА_7.

Встановлено, що за життя ОСОБА_5 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_5 11.09.2007 року до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася ОСОБА_4; 17.07.2007 року до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_7

В судовому засіданні також встановлено, що 05 квітня 2011 року помер ОСОБА_7, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, за життя ОСОБА_7 заповіту не залишив. 07.09.2011 року до Ірпінської міської державної нотаріальної контори звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом син померлого ОСОБА_2, який діяв за згодою свого законного представника матері ОСОБА_9; іншим спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_7 є його син ОСОБА_3.

В судовому засіданні також встановлено, що за життя ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями та періодично проходив лікування від цього, зокрема, у Донецькому обласному наркологічному диспансері у 2003 році в також у 2003-2006роках проходив лікування у Київському міському психоневрологічному диспансері №1.

Встановлено, що згідно висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 05.12.2012 року № 315 відбиток штампу на титульній сторінці медичної картки амбулаторного хворого б/н на ім.я ОСОБА_5, виданої Донецьким обласним наркологічним диспансером, нанесено струменевим способом друку з використанням знакодрукуючого пристрою (струменевого принтеру); питання стосовно встановлення відносної давності відбитку штампу в наданій медичній картці на імя ОСОБА_5, виданої Донецьким обласним наркологічним диспансером, не вирішувалось, у звязку з тим, що відбиток штампу на титульній сторінці медичної картки амбулаторного хворого б/н на ім.я ОСОБА_5, виданої Донецьким обласним наркологічним диспансером, нанесено струменевим способом друку. Вирішити питання відносної давності відбитку штампу (печатки) , а саме встановлення часу отримання відбитків штампу (печатки), можливо лише в тих випадках, коли відбиток штампу (печатки) нанесено за допомогою кліше. Питання стосовно встановлення абсолютного часу нанесення рукописних записів (підписі) в наданій медичній картці на ім.я ОСОБА_5, виданої Донецьким обласним наркологічним диспансером, не вирішувалось у звязку з тим, що на даний час у розпорядженні фахівців Експертної служби МВС України відсутня науково-обгрунтована методика визначення абсолютної давності виготовлення документу, в тому числі виконаного фарбовими матеріалами кулькових ручок. Тому для проведення експертизи по встановленню абсолютного часу виконання рукописних записів (підписів) кульковою ручкою та визначення давнини виготовлення документа на базі ДНДЕКЦ МВС України не можливо.

По справі було допитано ряд свідків.

Так свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 18.02.2014р пояснив, що у 2002 році він працював лікарем-психіатром у психоневрологічному диспансері № 1 м. Києва і в цей час до нього звернулася ОСОБА_4 щодо зловживання алкоголем її братом. Він оглянув ОСОБА_5, запропонував лікування. ОСОБА_5Ф був тяжко хворою людиною,на всі пропозиції лікуватись він відмовився поскільки перебував у стадії слабоумства,він не розмів свої дії поскільки тривалий час зловживав спиртними ОСОБА_5Ф хворів на алкоголізм,тобто психічні розлади внаслідок зловживання алкогольних напоїв,а також судинна деменція.За своїм психічним та фізичним станом ОСОБА_5Ф не міг працювати

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 18.02.2014р пояснила, що ОСОБА_1 її мати. У 2002-2004 р її бабуся забирала ОСОБА_5 до себе у село,поскільки він пиячив, Вона бачила, як ОСОБА_5, проживаючи у її бабусі, зловживав алкоголем, пив або щодня або через день, у нього були проблеми з памяттю, ОСОБА_5 в стані спяніння поводив себе неадекватно,нічого не розумів.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні 18.02.2014р пояснив, що він знав ОСОБА_5 був наглядно знайомий з ним. Він бачив його часто випивши, він просив часто позичити грошей, забував що говорив,постійно повторював одне і теж.Бачив ОСОБА_5Ф в основному випивши,але спокійним. Проживав ОСОБА_5Ф в Ірпені на вул..П.Комуни.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні 18.02.2014р пояснив, що він дружив із сином ОСОБА_5Ф,був у них в гостях,проживали вони в ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5Ф любив випити,позичав гроші,постійно розповідав одні і тіж історії.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні 18.02.2014р пояснив, що ОСОБА_1 його дружина, ОСОБА_5 був спокійною людиною,не скандалив,почав пити коли помер його прийомний син.У 2000р убили його дружину і він почав сильно пити. Його сестра намагалася лікувати,забирала в село до себе,декілька разів намагалася відправити на лікування,але ОСОБА_5 боявся такого лікування і погоджувався лише приватним способом лікуватись.Йому давали направлення у Глеваху,але він не поїхав на ОСОБА_4Ф возила його до лікарів на консультації,була рекомендація лікуватись в Донецьку,куди вони ОСОБА_5Ф він постійно бачив п»яним.

У відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У відповідності до ст. 225 ЦК України правочин, якій дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно висновку повторної судово-психіатричної експертизи №576 від 08.07.2015р ОСОБА_5 на час складання заповіту 09.04.2003р страждав на психічний розлад у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з вираженими змінами особистості та вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням,за своїм психічним станом ОСОБА_5Ф 09.04.2003р не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.(а.с.234-239 т 2).При вирішенні спору по суті суд приймає до уваги даний висновок,поскільки він обґрунтований,містить посилання на всі письмові докази,які зібрані по справі,на покази свідків,які були допитані у судовому засіданні у 2013р та 2014р,даний висновок обґрунтовується відомостями,викладеними у медичних картках,які були надані на дослідження та які долучені до справи,а саме є посилання на ті обставини,що ОСОБА_5Ф у досліджуваний період а саме у 2003р лікувався від алкоголізму,йому було рекомендовано спостереження у лікаря нарколога та стаціонарне лікування у психіатричному закладі,є посилання на ті обставини,що ОСОБА_15Ф у 2003р оглядався лікарем наркологом та лікарем психіатром.

За таких обставин суд приходить до висновку, що є підстави для визнання заповіту складеного ОСОБА_5 09 квітня 2003 року на імя ОСОБА_7, посвідчений 09 квітня 2003 року державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2297 недійсним.

При вирішенні спору по суті суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на ті обставини,що медична документація,яка надана із Київського міського психоневрологічного диспансера №1 є сфальсифікованою,поскільки з даного приводу суду не було надано відповідних доказів.

Також,при вирішенні спору по суті суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_16Ф та ОСОБА_17А,поскільки покази даних свідків спростовуються іншими доказами по справі.

На підставі ст. 225 ЦК України ,керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заповіт,складений ОСОБА_5 на ім.»я ОСОБА_7,посвідчений 09.04.2003р державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори ОСОБА_6А,зареєстрований під номером 2297,визнати недійсним.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З мотивованим рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 27.10.2015р.

Суддя С.І.Оладько