АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1042/11 Номер провадження 22-ц/786/569/15Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.І. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Акопян В.І.

суддів: Лобова О.А., Гальонкіна С.А.

при секретарі Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року та додаткове рішення Ленінського районног суду м. Полтави від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про переведення прав та обов'язків покупця, визнання покупцем у дговорі купівлі-продажу, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді- доповідача, - Акопян В.І.

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 26 червня 2014 року (т.4 а.с. 197), просив поновити строк звернення до суду з позовом про переведення прав та обов'язків покупця, визнання покупцем у договору купівлі-продажу; перевести на нього права та обов'язки покупця 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 31 липня 1997 року, укладеного на Полтавській філії Товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості», визнавши його покупцем за вказаним договором; повернути ОСОБА_4 кошти, внесені ним за 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, які знаходяться на депозитному рахунку суду в розмірі дійсної ринкової вартості, в сумі 107 980 грн. та стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати у сумі 4 173 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належало 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а йому - 2/5 частини даного житлового будинку.

31 липня 1997 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 згідно договору купівлі - продажу продали відповідачці ОСОБА_4 3/5 частини вказаного будинку без його відома, чим порушили його право привілейованої купівлі частки будинку, що знаходиться у спільній власності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено.

Поновлено ОСОБА_3 строк позовної давності звернення з даним позовом, як такий, що було пропущено з поважних причин.

Переведено права та обов'язки покупця 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 31 липня 1997 року, укладеного на Полтавській філії Товарної біржі "Українська Біржа Нерухомості", на ОСОБА_3, визнавши його покупцем зазначеного майна за вказаним договором.

Повернуто ОСОБА_4 кошти, внесені ОСОБА_3, за 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, які знаходяться на депозитному рахунку суду, що становить дійсну ринкову вартість в сумі 107 980 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2014 року задоволено заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

Доповнено резолютивну частину рішення від 22 липня 2014 року.

Вказано третій пункт резолютивної частини рішення в наступній редакції: перевести права та обов'язки покупця 3/5 частин житлового будинку А-1 жилою площею 44,8 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 31.07.1997 року, укладеного на Полтавській філії Товарної біржі «Українська біржа нерухомості» на ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), визнавши його покупцем зазначеного майна за вказаним договором для подальшої реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року представнику ОСОБА_9, яка діє в інтересах та за довіреністю ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17 листопада 2014 року у допуску справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про переведення прав та обов'язків покупця, визнання покупцем у договорі купівлі- продажу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2014 року, до допуску відмовлено.

Рішення районного суду від 22 липня 2014 року та додаткове рішення від 22 жовтня 2014 року в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, особа, яка не брала участі у справі проте вважає, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, просив рішення районного суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Своє право на апеляційне оскарження рішення суду ОСОБА_4., обґрунтував тим, що на час придбання ОСОБА_4 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 вони перебували в зареєстрованому шлюбі, тому апелянт вважає, що він є співвласником спірної частини домоволодіння, оскільки його не було залучено до розгляду вказаної справи, що його права було суттєво порушено.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 березня 2001 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, рішення набрало законної сили 17.03.2001р. При розірванні шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 питання щодо поділу майна придбаного в період шлюбу не вирішувалося, з копії позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_2 (а.с.131) вбачається, що сторони спору з приводу майна не мають. ОСОБА_2 в апеляційному суді пояснив, що вони майно не ділили, погодили користування ним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 являється власником 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 згідно свідоцтва права на спадщину за законом від 06 вересня 1993 року, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою.

31 липня 1997 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8 уклали із ОСОБА_4 договір - купівлі-продажу 3/5 частин будинку АДРЕСА_1 та посвідчили його на Полтавській філії Товарної біржі "Українська Біржа Нерухомості" згідно протоколу біржових торгів № 31 від 31.07.1997 року. Біржовий договір був зареєстрований в КП ПБТІ «Інвентаризатор» 10 вересня 1997 року.

Біржова угода купівлі- продажу від 31 липня 1997 року носила реальний характер, повністю виконана, зареєстрована, реєстрація права власності на підставі даного договору є законною, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року, якою залишено без зміни рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 4 грудня 2009 року, яким відмовлено в задоволенні позову УЖКГ виконавчого комітету Полтавської міської ради про скасування права власності ОСОБА_4 на 3/5 частини спірного будинку.

Частиною 1 статті 113 ЦК УРСР визначено, що володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників , а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Статтею 114 ЦК УРСР визначено, що при продажі частки в спільній власності сторонній особі решта учасників спільної часткової власності має право привілеєвої купівлі частки, що продається по ціні, за якою вона продається, і на інших рівних умовах, крім випадку продажу з прилюдних торгів.

Продавець частки в спільній власності зобов'язаний повідомити в письмовій формі решту учасників спільної часткової власності про намір продати свою частку сторонній особі з зазначенням ціни та інших умов, на яких продає її. Якщо решта учасників спільної часткової власності відмовиться від здійснення права привілеєвої купівлі або не здійснить цього права щодо будинків протягом одного місяця, а щодо іншого майна протягом десяти днів з дня одержання повідомлення, продавець вправі продати свою частку будь-якій особі. Якщо кілька учасників спільної часткової власності виявили бажання придбати частку в спільній власності, право вибору покупця надається продавцю.

При продажі частки з порушенням права привілеєвої купівлі інший учасник спільної власності протягом трьох місяців може звернутися до суду з позовом про перевід на нього прав та обов'язків покупця.

Встановлено, що ОСОБА_3, як співвласника домоволодіння, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 не повідомили про продаж належної їм частини домоволодіння, в зв'язку з чим він не міг скористатися правом привілейованої купівлі 3/5 частини частки спірного житлового будинку, так як не знав про наявність договору купівлі-продажу.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що укладенням договору купівлі-продажу від 31 липня 1997 року було порушено право ОСОБА_3 на привілейовану купівлю частки у праві спільної часткової власності, що є підставою для переведення на нього прав та обов'язків покупця.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні договору купівлі частини будинку, ОСОБА_2 як чоловік покупця давав письмову згоду на купівлю частини будинку, що ОСОБА_3 також підписував якісь документи, отже був присутній при укладенні договору купівлі - продажу не знайшли підтвердження при розгляді справи. Цивільним законодавством не передбачено надання згоди чоловіка (жінки) на купівлю жінкою (чоловіком) нерухомого майна, доказів того, що така згода надавалась суду не надано. Також не надано доказів того, що ОСОБА_3 був присутній при оформлені договору і був повідомлений про перехід права власності на частину будинку. Свідок, допитаний в апеляційній інстанції згідно заяви ОСОБА_2., не підтвердив те, що ОСОБА_3 був повідомлений про продаж частини будинку, власником іншої частини якого є він.

Крім того, закон на час укладення договору передбачав і передбачає зараз обов'язкове письмове повідомлення продавцем частки майна іншого співвласника про продаж частки, яка знаходиться у спільній частковій власності.

Суд першої інстанції підставно поновив ОСОБА_3 строк позовної давності - строк звернення до суду з позовом, оскільки він пропущений з поважних причин - ОСОБА_3 дізнався про порушення своїх прав співвласника під час розгляду справи в суді.

Оскаржуючи додаткове рішення суду першої інстанції від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_2 послався на неправильності висновку № 630 судової будівелно - технічної експертизи від 15 серпня 2013 року через те, що вартість 3/5 частини спірного житлового будинку з надвірними спорудами є значно заниженою, проте вказані доводи не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказів на спростування визначеної експертом вартості майна, апелянтом не надано. Судовим експертом вірно було здійснено оцінку домоволодіння в межах права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Місцевий суд повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та вірно застосував норми матеріального та процесуального права до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 співпадають з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4, яка розглядалась і була відхилено апеляційним судом Полтавської області ухвалою суду від 28 серпня 2014 року. Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду переглядались судом касаційної інстанції, було відмовлено у відкритті касаційного провадження та відмовлено у допуску до провадження про перегляд судових рішень.

Не залучення ОСОБА_2 до розгляду справи, як сторони, не привело до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.303, ч.1 п.1ст.307, ч.1ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року та додаткове рішення від 22 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: В.І. Акопян

Судді О.А. Лобов

С.А. Гальонкін