Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем 13.10.2008 року було укладено кредитний договір № k3V0AN06149532, за яким відповідачу надано кредит в сумі 167 272,20 грн., строком до 12.10.2015 року, зі сплатою 20,04 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль "КІА", модель Carens 2.0, рік випуску 2008, тип - легковий універсал, № кузова/шасі - НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. В порушення норм закону та умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. 17.10.2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення, який звернув стягнення на предмет застави шляхом його продажу Банком. Однак, відповідач транспортний засіб в заклад не передав, що позбавляє Банк виконати рішення суду.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, в разі неявки в суд відповідача не заперечував щодо постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про відкладення чи про розгляд справи без його присутності до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем 13.10.2008 року було укладено кредитно-заставний договір № k3V0AN06149532, за яким відповідачу надано кредит в сумі 167 272,20 грн., строком до 12.10.2015 року, зі сплатою 20,04 % річних за користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль "КІА", модель Carens 2.0, рік випуску 2008, тип - легковий універсал, № кузова/шасі - НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Банк свої зобов'язання виконав, відповідач свої зобов'язання порушив. 17.10.2011 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська виніс рішення, який звернув стягнення на предмет застави шляхом його продажу Банком. Проте, дане рішення не виконано, оскільки боржник вказаний автомобіль Банку не передав, що унеможливлює його продаж, та погашення боргу кредитору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушення зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяження, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 243,60 грн., та кошти в сумі 420,00 грн. за повідомлення відповідача про розгляд справи в суді шляхом друку повідомлення в газеті "Урядовий кур'єр", дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 589, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20, 21 Закону України "Про заставу", ст. 25, 26, 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити.

Вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк "ПриватБанк" предмет застави - автомобіль "КІА", модель Carens 2.0, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі - НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати Публічному акціонерному товариству Комерційний Банк "ПриватБанк" комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля "КІА", модель Carens 2.0, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий універсал, № кузова/шасі - НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судові витрати в розмірі 663 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.

Суддя: