АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3567/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1864/К/15 Дехта Р.В.
Категорія № 26 (І) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі: Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю батька ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" ( надалі - ПАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю батька.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року при виконанні трудових обов'язків майстра у кар'єрі гірничотранспортного цеху № 1 ПАТ «ЦГЗК» був смертельно травмований її батько - ОСОБА_3.

В Акті спеціального розслідування нещасного випадку, зазначено , що потерпілий ОСОБА_3 загинув в результаті наїзду самоскида, під час руху заднім ходом. Встановлено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці - водій кар'єрного самоскиду, який прийняв недостатні заходи для забезпечення безпеки руху заднім ходом та загиблий ОСОБА_3 не використав засоби індивідуального захисту. Дізнавшись про смерть батька, позивач перенесла нервовий удар та психічне потрясіння. Батько був для неї опорою, допомагав завжди в побутових питаннях, матеріально підтримував її. Залишившись без батька, вона позбавлена моральної та матеріальної його підтримки. У зв'язку зі смертю батька у позивача виникла затяжна депресія, тяжко переживає втрату та горе, оскільки для неї батько був найріднішою людиною, залишилася без батьківського захисту та чоловічої підтримки. У зв'язку з вищевказаним, вона просить суд з ПАТ «ЦГЗК» на її користь моральну шкоду, у зв'язку зі смертю батька в розмірі 250 000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходу фізичних осіб, а також - на користь держави 800 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Судом не допитано позивача, що унеможливило встановити обсяг її моральних страждань.

Судом не взято до уваги, що Актом спеціального розслідування нещасного випадку встановлено порушення загиблим ОСОБА_3 інструкції з охорони праці.

Крім того, вважають, що судом не взято до уваги відсутність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу, розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не відповідає вимогам розумності та справедливості.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6, просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 ( а.с.12,13).

Як убачається зі Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 виданого 11 листопада 2009 року Жовтневим ВРАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 56 років. ( а.с.11).

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку та Акту № 13 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року об 00 год. 20 хв., встановлено обставини, при яких стався нещасний випадок. При виконанні ОСОБА_3 трудових обов'язків майстра у кар'єрі гірничотранспортного цеху № 1 ПАТ «ЦГЗК» останній був смертельно травмований, в результаті наїзду самоскида, під час руху заднім ходом. В пункті 9 Акту № 13 від 20 листопада 2009 року встановлено, що смерть наступила від несумісної з життям травми тіла. Пунктом 10 Акту № 13 встановлено осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці - водій кар'єрного самоскиду, який прийняв недостатні заходи для забезпечення безпеки руху заднім ходом та загиблий ОСОБА_3 не використав засоби індивідуального захисту - сигнальний жилет. ( а.с.45-57).

У зв'язку зі загибеллю батька ОСОБА_3 при виконанні трудових обов'язків позивачу ОСОБА_2 завдано моральної шкоди, бо вона втратили рідну та близьку людину, залишилася без його матеріальної та моральної підтримки. Звістка про смерть батька призвела до виникнення в неї душевного потрясіння, переживання та страждань. Відчуття того, що вона залишилась без батька її пригнічує, що негативно відображається на психічному стані.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування ст.ст.1167, 1168 ЦК України та відшкодування позивачу, у зв'язку зі смертю її батька під час виконання трудових обов'язків моральної шкоди відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам ( усиновлювачам), дітям ( усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України.

Як зазначають частини 1, 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці": роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім'єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв'язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров'я на виробництві.

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 20 листопада 2009 року та Акту № 13 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року встановлено причини й зв'язок між смертю ОСОБА_3 та нещасним випадком, під час якого він отримав тілесні ушкодження несумісні із життям ( а.с. 45-57)

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «ЦГЗК» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу в результаті загибелі її батька під час виконання ним трудових обов'язків з тих підстав, що ОСОБА_3 порушено законодавство з охорони праці, колегія суддів до уваги не приймає.

Обов'язок створити безпечні умови праці законодавством покладено саме на роботодавця.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд керувався тим, що: позивач ОСОБА_2 зазнала душевних страждань у зв'язку зі смертю батька, що втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; вона позбавлена можливості матеріальної та моральної підтримки батька у подальшому своєму житті; відновити попередній стан життя позивачки неможливо, тому із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає визначений судом першої інстанції розмір стягнутої моральної шкоди обґрунтованим.

Дані обставини спростовують доводи відповідача ПАТ «ЦГЗК» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв'язку із загибеллю її батька під час виконання трудових обов'язків, не доведений.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

З урахуванням висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року справа № 6-576 цс 15, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням глибини душевних страждань позивача та безповоротність втрати рідної людини- батька під час виконання трудових обов'язків, що спричинило тяжкі моральні страждання позивачу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :