АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/7342/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Пономаренко Ю.А.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 - про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором від 6 червня 2006 року №CNL 700/397/2006 у розмірі 3 863 128 грн. 14 коп., шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCNL700/397/2006 від 6 червня 2006 року, а саме: 5-кімнатну квартиру АДРЕСА_1, з наданням йому всіх повноважень продавця за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 6 червня 2006 року АКБ «Райффазен Банк Аваль», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 уклали кредитний договір №CNL700/397/2006, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк до 6 червня 2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у порядку та розмірах, визначених договором.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 6 червня 2006 року АКБ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_7, ОСОБА_8 уклали договір іпотеки №PCNL 700/397/2006, за умовами якого ОСОБА_7, ОСОБА_8 передали в іпотеку банку належну їм на праві часткової власності квартиру АДРЕСА_1.

Позичальник ОСОБА_7 належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого станом на 29 квітня 2014 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 338 630,61 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 3 863 128 грн. 14 коп.

12 листопада 2010 року ЗАТ «ОТП Банк» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло, право вимоги за вказаними договорами.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою цього ж суду від 3 липня 2015 року залучено до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_10

3 липня 2015 року представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту наквартиру АДРЕСА_1 яка належить на праві власності ОСОБА_6, посилаючись на те, що остання до розгляду судом справи по суті може здійснити її відчуження.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2015 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено.

Накладено заборону щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про забезпечення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З виділених матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №CNL 700/397/2006 від 6 червня 2006 року у розмірі 3 863 128 грн. 14 коп., шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PCNL 700/397/2006 від 6 червня 2006 року, а саме - квартиру АДРЕСА_1, з наданням йому всіх повноважень продавця за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 2 липня 2015 року право власності на іпотечну квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 2013 року.

Наведене свідчить, що квартира АДРЕСА_1, яка є предмет договору іпотеки №PCNL 700/397/2006 від 6 червня 2006 року , укладеного між АКБ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, двічі відчужувалася її попередніми власниками.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та правомірно наклав заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_6

Доводи апеляційної карги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4.ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: