У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, обґрунтовуючи його тим, що в період з лютого 2011 року вона перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич», де працювала за сумісництвом на посаді юрисконсульта, 9 грудня 2013 року була звільнена з підприємства за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

В період з листопада 2011 року по вересень 2013 року відповідач не сплачував позивачці заробітну плату, заборгованість по якій на день звільнення становила 24 561,20 грн.

У день звільнення підприємством заборгованість по заробітній платі виплачена не була.

Після звільнення, на письмове звернення позивача, підприємство листом від 17 січня 2014 року підтвердило наявність невиплаченої позивачці заборгованості по заробітній платі в сумі 24 561,20 грн та зобов'язалось її погасити у строк до

31 січні 2014 року.

Підприємством проводилось часткове погашення заборгованості по заробітній платі, в грудні 2013 року було виплачено 500 грн, 10 січня 2014 року виплачено 592,40 грн та 583,40 грн, 22 січня 2014 року виплачено 500 грн,

20 лютого 2014 року виплачено 1 472,09 грн.

Відповідно до довідок Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» про суму виплаченого доходу та утриманого податку, сума заробітної плати позивачки складає за 2011 рік - 11 061,90 грн, за

2012 рік - 14 210,44 грн, за 2013 рік - 11 125,55 грн.

З урахуванням часткового погашення розмір заборгованості по заробітній платі позивачки становить 32 750 грн, який відповідачем не сплачений.

Посилаючись на ці обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 2011 року по 9 грудня 2013 року в сумі 32 750 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич», місце знаходження Запорізька область, Веселівський район,

с. Білоріцьке, провулок Молодіжний 1А, ідентифікаційний код 30896126, на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 1 квітня

2012 року по 9 грудня 2013 року в сумі 32 750 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

11 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Славутич» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 19 грудня 2014 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна