Справа № 733/702/15-ц Провадження № 22-ц/795/1850/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овчарик В. М. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:БЕЧКА Є.М., ХРОМЕЦЬ Н.С.,
при секретарі:МАРТИНОВІЙ А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про задоволення грошових вимог, стягнення середньої заробітної плати за затримку видачі дублікату трудової книжки, виплати середнього заробітку за затримку виконання рішення суду і наказу № 170-к від 26.05.2006 року, виплати відпускних за період вимушеного прогулу, матеріальної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення Ічнянського районного суду від 07 серпня 2015 року та про постановлення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд приховував позицію відповідача і робив незрозумілі перерви у судовому засіданні для таємного збору паперів; що суд досліджував докази позивача і утримувався від дослідження заперечень відповідача, що, на думку апелянта, є порушенням процесуального закону; що суд порушив правила ст.133 ЦПК України і ухилився від вирішення клопотання позивача про забезпечення доказів щодо витребування журналу реєстрації трудових книжок та довідки про проведення розрахунку з позивачем відповідно до ст.ст.117- 119 Кодексу законів про працю України. Далі апелянт вказує на те, що суд не звернув уваги, що наказ № 170-к від 26.05.2006 року, наданий суду відповідачем, не містить круглої печатки власника; що копія статуту ДАК „Хліб України", надана суду відповідачем, не може бути належним доказом у справі; що суд не навів мотивів відмови у виплаті середньої заробітної плати в розмірі 2508,84 грн. за затримку виконання рішення апеляційного суду і наказу № 170-к від 26.05.2006 року з 05.06.2006 року по 05.08.2006 року. Що суд помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог: про стягнення 132 грн. заробітної плати за 4 дні (30 березня 2005 року; 14 і 21 лютого 2006 року та 05 червня 2006 року) та про стягнення грошових коштів за затримку видачі дублікату трудової книжки, вважаючи, що позивач не довів суду цих вимог. Також вказав, що він не згоден з висновком суду про відмову у виплаті відпускних і суми на оздоровлення з огляду на те, що ці вимоги вже були предметом судового розгляду в 2005, 2006, 2008 і 2009 роках та що суд самовільно приєднав до справи копії судових рішень щодо позивача за вказані періоди і що мотиви відмови у задоволенні аналогічних вимог були різними.

Рішенням Ічнянського районного суду від 07 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Державної акціонерної компанії „Хліб України" про задоволення грошових вимог, стягнення середньої заробітної плати за затримку видачі дублікату трудової книжки, виплати середнього заробітку за затримку виконання рішення суду і наказу № 170-к від 26 травня 2006 року, виплати відпускних за період вимушеного прогулу, матеріальної допомоги на оздоровлення було відмовлено в повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу ДАК „Хліб України" просить апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_5 та залишити оскаржуване судове рішення без змін, вважаючи, що місцевий суд постановив його з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Постановивши рішення, місцевий суд виходив з того, що у судовому засіданні було встановлено, що позивач згідно з контрактом від 30 березня 2004 року працював на посаді директора ДП „Ічнянське хлібо-приймальне підприємство" ДАК „Хліб України" і впродовж 2004 - 2005 років його неодноразово було звільнено та поновлено на посаді, а останнім наказом № 74-к від 02 березня 2006 року по ДАК „Хліб України" ОСОБА_5 було звільнено з посади директора дочірнього підприємства ДАК „Хліб України" „Ічнянське хлібо-приймальне підприємство" за прогул без поважних причин по п.4 ст.40 КзпП України, який позивач не оскаржував у судовому порядку; що на підставі судових рішень, ухвалених за позовами ОСОБА_5 до ДАК „Хліб України", які набули чинності: Ічнянського районного суду від 18 лютого 2005 року, апеляційного суду Чернігівської області від 05 січня 2007 року, Ічнянського районного суду від 17 квітня 2006 року зміненого рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29 червня 2006 року та ухвалою Ічнянського районного суду від 25 вересня 2009 року (а.с.197 - 220) вже були вирішені позови ОСОБА_5 до ДАК „Хліб України" щодо поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку і матеріальної допомоги, задоволення грошових вимог і стягнення моральної шкоди та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. Що, відмовляючи позивачу у задоволенні вимог про стягнення середньої заробітної плати за час затримки видачі трудової книжки, суд виходив з того, що позивач не довів цих вимог належними і допустимими доказами про порушення своїх прав.

Крім того, вирішуючи вимоги позову про стягнення з відповідача в користь позивача відпускних та матеріальної допомоги, що обгрунтовуються обставинами, які мали місце в 2004-2006 роках, місцевий суд послався на правила ст.233 КзпП України про те, що працівник може звернутись про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права. Що з матеріалів справи неспростовно слідує, що ОСОБА_5 в період 2006-2009 років вирішував трудові спори в судовому порядку і саме тоді йому стало відомо про порушення своїх прав, тому і прийшов до висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

З урахуванням наведеного суд, пославшись на ці обставини, які були досліджені у судовому засіданні, прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених вимог позивачем у повному обсязі за їх недоведеністю.

Такий висновок, на думку апеляційного суду, підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд приховував позицію відповідача і робив незрозумілі перерви у судовому засіданні для таємного збору паперів; що суд досліджував докази позивача і утримувався від дослідження заперечень відповідача, що, на думку апелянта, є порушенням процесуального закону; що суд порушив правила ст.133 ЦПК України і ухилився від вирішення клопотання позивача про забезпечення доказів щодо витребування журналу реєстрації трудових книжок та довідки про проведення розрахунку з позивачем відповідно до ст.ст.117-119 Кодексу законів про працю України; що суд не звернув уваги на те, що наказ № 170-к від 26.05.2006 року не містить круглої печатки власника, а копія статуту ДАК „Хліб України", яку надав відповідач, не є належним доказом у справі. Вказав, що суд помилково прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення 132 грн. заробітної плати за 4 дні та про стягнення грошових коштів за затримку видачі дублікату трудової книжки. Також зазначив, що він не згоден з висновком суду про відмову у виплаті відпускних і суми на оздоровлення, яку було мотивовано тим, що ці вимоги були предметом судового розгляду в 2005, 2006, 2008 і 2009 роках та що суд самовільно приєднав до справи копії судових рішень щодо позивача за вказані періоди і що мотиви відмови у задоволенні аналогічних вимог були різними - не можуть бути підставою для скасування рішення суду і не знайшли свого підтвердження на нормах чинного законодавства в засіданні апеляційного суду.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 07 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: