У Х В А Л А

Іменем України

28 вересня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., при секретарі Похвалітовій М.В.

за участі

державного виконавця ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області - Аліпова О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області.

В обґрунтування скарги зазначила, що 16.12.2008 року, рішенням Токмацького районного суду (справа № 2-1747/08), стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210,30 грн. щомісячно, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 167,10 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2008 року до досягнення дітьми повноліття.

На підставі зазначеного рішення, 08.01.2009 року вона отримала виконавчий лист, який предявила до виконання до відділу державної виконавчої служби Токмацького МРУЮ у Запорізькій області.

Відділом ДВС Токмацького РУЮ у Запорізькій області на виконання вказаного вище рішення суду, було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-1747 виданого Токмацьким районним судом Запорізької області.

Згідно ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року, суд прийняв відмову ОСОБА_1 від примусового стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На виконання зазначеної ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року, державним виконавцем ВДВС Токмацького РУЮ, 13 травня 2010 року, на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, і оригінал виконавчого листа повернуто до суду.

28 серпня 2015 року нею отримано в Токмацькому районному суді оригінал виконавчого листа від 08 січня 2009 року № 2-1747.

31 серпня 2015 року, вона звернулася з заявою до ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області про поновлення виконання рішення Токмацького районного суду від 16.12.2008 року (справа № 2-1747/08) та примусового стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримані неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210,30 грн. щомісячно, та ОСОБА_4, 08 08.2005 року народження, розмірі 167,10 грн. щомісячно, але старшим державним виконавцем відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області ОСОБА_5 постановою від 02.09.2015 року, відмовлено у відкритті виконавчого провадження. Вказану постанову вона вважає такою, що винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки є перепоною яка унеможливлює виконання судового рішення.

В поданій до суду скарзі на рішення та дії державного виконавця, заявниця просить постанову державного виконавця ВДВС Токмацького МРУЮ Запорізької області Аліпова О.Є. від 02.09.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження та відмову в прийнятті виконавчого документа до виконавчого провадження скасувати та зобовязати державного виконавця ВДВС Токмацького МРУЮ Запорізької області Аліпова О.Є. винести постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1747 від 08 січня 2009 року.

В судове засідання заявниця не зявилася про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала до суду заяву в якій просила розгляд скарги проводити за її відсутності.

Державний виконавець заперечував проти задоволення вказаної скарги, про що надав письмові заперечення. В судовому засіданні пояснив, що 01 вересня 2015 року за вхідним № 3449/03-39/3 до відділу ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області, надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 2-1747/08 виданого 08.01.2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 210,30 грн., щомісячно, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 167,10 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2008 року, до досягнення дітьми повноліття.

02 вересня 2015 року державним виконавцем керуючись п. 8 ч. 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що на зворотній стороні виконавчого листа № 2-1747/08 від 08.01.2009 року наявна відмітка державного виконавця від 13.05.2010 року про закінчення виконавчого провадження згідно п. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону). Як зазначено у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 02.09.2015 року, згідно пошукової бази даних ЄДРВП встановлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа. 13.05.2010 року згідно ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 23.04.2010 року про відмову стягувача від примусового стягнення аліментів на утримання дітей, державним виконавцем керуючись п. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку разом із виконавчим листом було направлено до Токмацького районного суду Запорізької області.

У разі закриття виконавчого провадження державним виконавцем припиняється заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії у зв'язку із закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, коли постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження визнається судом незаконною.

Згідно статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція Закону), при закінченні виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

За виконавчим листом № 2-1747/08 який видано 08.01.2009 року, на підставі заяви стягувача Токмацьким районним судом Запорізької області винесено ухвалу про прийняття від примусового стягнення на користь стягувача аліментів з ОСОБА_2, на утримання неповнолітніх синів - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що було підставою для закриття виконавчого провадження.

На момент винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ні ухвала Токмацького районного суду Запорізької області за № 2-1747/2008 від 23 квітня 2010 року про відмову стягувача від стягнення аліментів та постанова про закінчення виконавчого провадження, не були скасовані. У зв'язку з чим у державного виконавця не було підстав для відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим документом.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 16 грудня 2008 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210,30 грн. щомісячно, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 167,10 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2008 року до досягнення дітьми повноліття. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави держмито в сумі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

08 січня 2009 року Токмацьким районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист № 2-1747/08 у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей.

Заявниця вказаний виконавчий лист предявила до виконання до відділу державної виконавчої служби Токмацького РУЮ у Запорізькій області.

19 січня 2009 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Токмацького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання вище вказаного виконавчого листа, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2009 року.

05 листопада 2009 року ОСОБА_1 звернулася до відділу державної виконавчої служби Токмацького РУЮ у Запорізькій області з заявою про повернення виконавчого листа без подальшого виконання (а.с. 7).

Заявниця просила розглядати справу про відмову від примусового стягнення аліментів з ОСОБА_2 на її користь у звязку з тим, що буде у довгостроковому відрядженні.

Суд прийняв відмову ОСОБА_1 від примусового стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року (а.с. 9), яка на сьогоднішній день є чинною і встановленому законом порядку не скасована.

На виконання зазначеної ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року, державним виконавцем ВДВС Токмацького РУЮ, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується постановою від 13 травня 2010 року (а.с. 10). Виконавчий лист було направлено до Токмацького районного суду Запорізької області.

28 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з завою про видачу виконавчого листа та отримала його 31 серпня 2015 року, про що міститься підпис ОСОБА_1 в заяві.

Після чого, заявниця звернулася з заявою до ВДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області про поновлення виконання рішення Токмацького районного суду від 16.12.2008 року (справа № 2-1747/08) та примусового стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримані неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 210,30 грн. щомісячно, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, розмірі 167,10 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2008 року, до досягнення дітьми повноліття.

02 вересня 2015 року державний виконавець керуючись п. 8 ч. 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, в зв'язку з тим, що на зворотній стороні виконавчого листа № 2-1747/08 від 08.01.2009 року наявна відмітка державного виконавця від 13.05.2010 року про закінчення виконавчого провадження згідно п. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно пошукової бази даних ЄДРВП встановлено, що на примусовому виконанні у відділіл ДВС Токмацького МРУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого листа. 13.05.2010 року згідно ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 23.04.2010 року про відмову стягувача від примусового стягнення аліментів на утримання дітей, державним виконавцем керуючись п. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку разом із виконавчим листом було направлено до Токмацького районного суду Запорізької області. Як зазначено в постанові державного виконавця даний факт ускладнює та унеможливлює виконання вищевказаного виконавчого листа.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. чинній на час відмови від примусового стягнення аліментів) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках, зокрема визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

В частині 1 статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на положення ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Отже, системний аналіз зазначених положень Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме заява стягувача про відмову від примусового виконання рішення суду, яка має бути визнана судом, і яка, відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за приписами частини 1 ст. 38 Закону, завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову.

Аналогічні положення містяться і в Законі України «Про виконавче провадження», який є чинним на сьогоднішній день.

Пункт 1 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначає таку підставу для закінчення виконавчого провадження, як визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз положень статей 49 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження є саме заява стягувача про відмову від примусового виконання рішення суду, яка має бути визнана судом, і яка, відповідно, виключає можливість повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за приписами частини 1 ст. 50 Закону, завершене виконавче провадження з наведених підстав не може бути розпочате знову.

З огляду на положення ст. 372 ЦПК України відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до принципу диспозитивності сторони можуть і у виконавчому провадженні укласти мирову угоду, стягувач має право відмовитися від примусового виконання рішення. Ці дії мають бути відображені у відповідних письмових документах і визнані судом, оскільки вирішення питання про відмову від примусового виконання рішення належить до компетенції суду.

Письмова заява про відмову стягувача від примусового виконання рішення подається державному виконавцеві, який передає її до суду для визнання не пізніше триденного строку.

Прийняття судом відмови стягувача від стягнення є підставою для закриття виконавчого провадження. У разі закриття виконавчого провадження припиняється дія арешту майна боржника, скасовуються інші вчинені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії у зв'язку із закриттям виконавчого провадження. Закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, коли постанова державного виконавця про закриття виконавчого провадження визнається судом незаконною. Приймаючи відмову стягувача від примусового виконання, суд зобов'язаний перевірити чи це не суперечить закону і не порушує права чи свободи інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку суд прийняв відмову ОСОБА_1 від примусового стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 23 квітня 2010 року, яка на сьогоднішній день є чинною і встановленому законом порядку не скасована, а тому закрите виконавче провадження не може бути розпочате знову і державний виконавець відмовляючи у відкритті виконавчого провадження діяв відповідно до чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387, 210, 213, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: