Справа № 490/5796/15-ц
н/п 2/490/3418/2015
Дата документу 09.09.2015 Справа № 490/5796/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Кошевій О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради, третя особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із позовом до Миколаївської міської ради (далі -ММР), в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/8 частки квартири АДРЕСА_1, в тому числі на ? частку в порядку приватизації на підставі розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 25.12.2012 р. № 1759-р, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4, що померла 14.01.2013 року, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 08.01.2015 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 часток вказаної квартири, в тому числі на ? частку в порядку приватизації на підставі вищевказаного розпорядження, на 1/8 частку як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку вказаної квартири як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 у 2012 році брали участь у приватизації спірної квартири, яка була передана зазначеним особам по 1/4 часток кожному у власність. Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_5 відкрилася спадщина, однак нотаріус відмовив позивачам у вчиненні нотаріальних дій та оформленні спадщини, оскільки право власності на вказану квартиру не зареєстроване.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 вересня 2015 року провадження у справі в частині вимог про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, що помер 08.01.2014 року було закрито.

Позивачі надали суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності та винести рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Вивчивши доводи позову та наявні матеріали, дослідивши обставини справи, судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

25 грудня 2012 року уповноваженим органом приватизації - Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради було видане Свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2. Свідоцтво записане в реєстрову книгу за № 802/ж.

Згідно з вказаним Свідоцтвом, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належать по 1/4 частини вищевказаної приватизованої квартири.

14 січня 2013 року померла ОСОБА_4, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Як спадкоємці за законом, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оскільки право власності на частину вищевказаної квартири ОСОБА_4 за життя не зареєструвала у встановленому законом порядку, нотаріус Першої Миколаївської нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила їм у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

08 січня 2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про смерть. Як спадкоємиця за законом, ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, оскільки право власності на частину вищевказаної квартири ОСОБА_5 за життя не зареєстрував у встановленому законом порядку, нотаріус Першої Миколаївської нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила їм у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. При цьому, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Однак, вимога вказаних норм не була виконана померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у зв'язку з чим на момент відкриття спадщини права на вказану вище квартиру не були зареєстровані належним чином.

В той же час, згідно з ч. 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. На теперішній час, власники часток майна померли, а позивачі не можуть реалізувати своє право на правонаступництво у зв'язку з відмовою нотаріуса вчиняти нотаріальні дії.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Відповідно до абз. 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із матеріалів спадкових справ вбачається, що померлі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не залишили заповіту, а тому, згідно зі ст. ст. 1258, 1261 ЦК України у спірних правовідносинах реалізується право на спадкування за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із матеріалів справи, померлій ОСОБА_4 на праві власності належала 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. Після її смерті право на спадщину мали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як спадкоємці першої черги за законом. Позивачі своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, однак постановами державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 05.11.2014 року та 08.06.2015 року відповідно їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Померлому ОСОБА_5 на праві власності належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1. Після його смерті право на спадщину отримали донька ОСОБА_2 та дружина померлого ОСОБА_1 як спадкоємиці першої черги за законом. ОСОБА_1 своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 05.11.2014 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За такого, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів є обґрунтованими, у зв'язку з чим їх право власності підлягає захисту у судовому порядку. З цього випливає, що за позивачами слід визнати право власності на вищевказану квартиру у таких частинах:

- за ОСОБА_1 - 4/8 часток, з яких: 2/8 частки - в порядку приватизації; 1/8 частка - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4; 1/8 частка - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5;

- за ОСОБА_2 - 2/8 часток в порядку приватизації;

- за ОСОБА_3 - 1/8 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачено позивачами при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/8 часток квартири АДРЕСА_3, в тому числі: на ? частку в порядку приватизації на підставі розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 25.12.2012 року № 1759-р; на 1/8 частку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.01.2013 року; на 1/8 частку - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 08.01.2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/8 частки квартири АДРЕСА_3 в порядку приватизації на підставі розпорядження Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 25.12.2012 року № 1759-р.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 14.01.2013 року.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН