У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно збудованого об'єкта, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Одеська міська рада звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у якому зазначала, що відповідачі без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації на земельній ділянці, яка є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, самовільно здійснили будівництво веранди загальною площею 7,5 кв. м у квартирі АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини, просила зобов'язати відповідачів за власний рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої веранди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за власний рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої веранди загальною площею 7,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просять скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, посилаючись на приписи ст. 152 ЗК України, ст. 376 ЦК України, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із доведеності факту самовільного будівництва відповідачами на належній позивачу земельній ділянці спірної веранди.

Доводи касаційної скарги про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, проте судами не з'ясовано можливість усунення вказаних порушень в інший спосіб на законність та обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень не впливають, оскільки будь-які докази того, що земельна ділянка, на якій проведено самочинне будівництво, відповідачам відводилась у встановленому законом порядку та позивачем на здійснення відповідного будівництва відповідачам надавався дозвіл, у матеріалах справи відсутні.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

В. О. Савченко