Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Концерну «Міські теплові мережі» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надання комунальних послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в сумі 4 639,15 грн, яка утворилась за відповідачем за період з вересня 2011 року до червня 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізької області від 20 травня 2015 року, в задоволенні позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» відмовлено.

У касаційній скарзі Концерн «Міські теплові мережі» просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи концерну «Міські теплові мережі» у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано належних та обґрунтованих доказів, які б підтверджували отримання відповідачем вказаних послуг в обсязі визначеному позивачем.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

З матеріалів справи вбачається, що з 01 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, визначено концерн «Міські теплові мережі» на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29 січня 2009 року № 25 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» (а.с. 10 зворот).

ОСОБА_6, як мешканцю квартири АДРЕСА_1 позивачем у період з вересня 2011 року до червня 2014 року були надані комунальні послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно розрахунку позивача, у сумі 4 539,28 грн, з яких останній сплатив 0,13 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 жовтня 2014 року скасовано судовий наказ за заявою концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (а.с. 4).

Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2014 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізької області від 20 травня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Будинкового комітету по АДРЕСА_1, ОСОБА_9, треті особи: Міське комунальне підприємство «Основаніє», Запорізька міська рада, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій, стягнення моральної шкоди (а.с. 36-37, 38-39) вбачається, що ОСОБА_6 займає разом з сім'єю із трьох осіб кімнату НОМЕР_1 площею 9,9 кв.м, у будинку АДРЕСА_1.

У акті складеному КП «Ремонтно-експлуатаційне підприємство з обслуговування гуртожитку» від 06 травня 2010 року зазначено, що в квартирі (кімнаті) НОМЕР_1-32 гуртожитку АДРЕСА_1 опломбований прилад холодної та гарячої води тип ЛК-1,5 № 61015115 № ЛК-1,5 № 6136076. Відповідальність за збереження пломб держперевірки та КП «РЕПОГ» покладена на ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (а.с. 43).

Відповідно до ст. ст. 19, 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем. Споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 33 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань, згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не врахували належним чином фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надали належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності. Зазначаючи про недоведеність надання позивачем послуг відповідачеві у обсягу зазначеному у позові, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що відповідачем ненадання таких послуг як встановлено п. 33 Правил не спростовано, не надано доказів щодо його звернення до позивача з приводу заперечень нарахованих сум із зазначенням відсутності приладу обліку за яким нараховується фактичне споживання останнім послуг з центрального опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення.

Апеляційним судом не звернуто належної уваги на повідомлення Міського комунального підприємства «Основаніє» № 510/13 від 20 січня 2015 року (а.с. 64), зі змісту якого вбачається, що в користування відповідачу виділена кімната житловою площею 9,9 кв.м. Нарахування з утримання будинків та прибудинкової території проводились на загальну площу - 20,71 кв.м, згідно списків квартиронаймачів, які було передано від ліквідованого КП «РЕПОГ» з 01 лютого 2013 року.З січня 2015 року до бази даних внесено зміни площ для нарахування за житлово-комунальні послуги згідно ордеру (з 20,71 кв.м на 20,99 кв.м).

Слід зазначити, що відсутність письмового договору, зазначення іншого розміру площі квартири (кімнати) в розрахунку, ніж той, в якій фактично проживає відповідач, не звільняє останнього від оплати витрат за надані комунальні послуги.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук