Справа № 371/1022/15 Головуючий у І інстанції Поліщук А.С.
Провадження № 22-ц/780/5009/15 Доповідач у 2 інстанції Антоненко В. І.
Категорія 29 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Голуб С.А., Гуля В.В.,

за участю секретаря - Бобка О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Миронівського районного суду Київської області з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 9000 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок пожежі, яка сталася 11 березня 2015 року з вини відповідача, було пошкоджено 120 саджанців плодових дерев, які росли у його саду, розташованому по АДРЕСА_1.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що позивач є власником жилого будинку по АДРЕСА_1. За вказаною адресою за ним рахується земельна ділянка загальною площею 0,47 гектари, якою позивач користується з 2008 року. На зазначеній земельній ділянці знаходиться сад, у якому містяться саджанці молодих дерев.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України та прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо підтвердження позову, а тому позов є не обґрунтованим, не доведеним та не підлягає задоволенню.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач послався на акт обстеження його земельної ділянки, складений комісією Вікторівської сільської ради 22 квітня 2015 року (а.с. 10).. Проте суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги цей акт, оскільки він складений через 42 дня після пожежі, у ньому відсутні відомості про кількість саме знищених під час пожежі дерев. Акт містить лише інформацію про 120 «знешкоджених молодих саджанців». За таких обставин суд прийшов до висновку про некомпетентність комісії, що склала цей акт. Як видно з пояснення в. о. сільського голови Яценко Н.В., про вартість саджанців комісія зробила висновок зі слів позивача, тобто цей висновок не ґрунтується на об'єктивних неупереджених даних. 11 березня 2015 року для тушіння пожежі та визначення обсягу збитків, завданих пожежею, Державна служба з надзвичайних ситуацій не викликалася, а тому суд позбавлений можливості витребування та залучення до справи доказів, які об'єктивно та неупереджено могли б підтвердити обсяг шкоди, заподіяної пожежею, причини виникнення пожежі і особу, з вини якої вона виникла.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, а є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. (Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення (п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2).

Тобто під час розгляду справи за позовом про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен довести наявність шкоди, її розмір (у даному випадку грошовий розмір), те, що шкода заподіяна саме неправомірною, винною дією чи бездіяльністю відповідача, та між цією дією чи бездіяльністю і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено, що 11 березня 2015 року пожежа у його саду була спричинена діями чи бездіяльністю відповідача.

Висновок дільничного інспектора міліції Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області Животенка В.В. від 16 березня 2015 року, на який посилається позивач, не містить відомостей, які вказують, що пожежа у саду позивача 11 березня 2015 року виникла внаслідок дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що пожежа 11 березня 2015 року виникла внаслідок неправомірних дій чи бездіяльності відповідача, суд першої інстанції не погодився з твердженням позивача, що відмова ОСОБА_3 відшкодувати йому збитки заподіяні внаслідок пошкодження пожежею саджанців, є неправомірною, а тому суд вважав, що позов у цій частині є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Таким чином висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається апелянт у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішенні, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Миронівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: