Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№318/1693/15
Провадження №22-ц/778/5934/15 Головуючий у 1-й інстанції: Васильченко В.В.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

судів: Сапун О.А.,

Савченко О.В.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років,-

ВСТАНОВИЛА :

06 липня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2014 року. Мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання дітей відповідач сплачує аліменти на підставі судового рішення.

На теперішній час вона не працює, доглядає за новонародженою донькою, тому потребує матеріальної допомоги. Проживає з дітьми у своїх батьків, окремо від ОСОБА_4, який в добровільному порядку не бажає матеріально їй допомагати.

Просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу щомісячно, до досягнення донькою ОСОБА_6 трирічного віку.

Рішенням Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_4 не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

ОСОБА_3 звернулася заявою про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_4 - адвоката Шипілової С.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За вимогами статей 213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом першої інстанції дотримано не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 не довела належними та допустимими доказами наявність у відповідача заробітку або іншого доходу, який дозволив би йому утримувати позивачку та сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позові.

Повністю з таким висновком погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2014 року. Мають двох малолітніх дітей - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю. На утримання дітей відповідач сплачує аліменти на підставі судового рішення ( а. с. 2-4 ).

Сторони проживають окремо ( а. с. 27,40 ).

На теперішній час ОСОБА_3 не працює, доглядає за донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому потребує матеріальної допомоги.

За положеннями статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, і в разі розірвання шлюбу.

Із наявних у справі документів вбачається, що ОСОБА_4 не працює, у Кам'янсько Дніпровському районному центрі зайнятості на обліку не перебуває.

В матеріалах справи також відсутні відомості про наявність у відповідача будь-якої роботи. Однак ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, являється працездатною особою, хронічними захворюваннями, які б створювали перешкоди у працевлаштуванні, не страждає. Доказів про те, що ним вживалися активні заходи до працевлаштування або про наявність обставин, які б унеможливлювали його працевлаштування, він суду не надав.

Укладаючи шлюб, відповідач добре усвідомлював, що на нього покладається обов'язок дбати про свою сім, матеріально її забезпечувати. Невжиття відповідачем ніяких активних заходів до свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не являється достатньою підставою для висновку про його неспроможність надавати матеріальну допомогу дружині в період її знаходження у відпустці по догляду за малолітньою донькою.

Вирішуючи питання про вид та розмір стягнення аліментів, колегія суддів враховує положення статті 184 СК України, за якою якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки відповідач не працює, не має стабільного доходу, тож стягнення аліментів у частці до заробітку неможливе.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, положення статей 84,184 СК України, а також виходячи з засад розумності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, позов ОСОБА_3 слід задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 250 грн., починаючи з 06 липня 2015 року до досягнення донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку ( до 15 травня 2018 року ). Вказана сума стягнення являється незначною і не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин оскаржуване рішення відповідно до статті 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково

Рішення Кам'янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у сумі 250 грн. щомісяця, починаючи з 06 липня 2015 року до досягнення донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку ( до 15 травня 2018 року ).

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: