Справа № 129/156/15-ц Провадження № 22-ц/772/2341/2015Головуючий в суді першої інстанції Швидкий О. В.
Категорія 39Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Чорного В.І.,

суддів: Оніщука В.В., Войтко Ю.Б.

при секретарі: Франчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_5, про встановлення факту належності земельної ділянки до складу спадщини за заповітом та про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом про встановлення факту належності на підставі Державного акта на право власності земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8791 га, яка розташована на території Жерденівської сільської ради Гайсинського району до складу спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, вказуючи на те, що постановою державного нотаріуса від 13.11.2014 року ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено у зв'язку з неможливістю визначення щодо якої земельної ділянки має бути видане свідоцтво про спадщину за заповітом через не зазначення відомостей у поданому спадкоємицею ОСОБА_2 заповіті щодо реквізитів правовстановлюючого документа, на підставі якого земельна ділянка належить спадкодавцеві, що перешкоджає нотаріусу видати їй свідоцтво про право на спадщину. З урахуванням вказаного позивач просила визнати право власності на спірну земельну ділянку.

Рішеням Гайсинського районного суду Вінницької області від 1 квітня 2015 року позов задоволений частково. Встановлений факт належності на підставі Державного акта на право власності серії ВН №9011309 від 01.03.2004 року земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8791 га, кадастровий номер НОМЕР_1 яка розташована на території Жерденівської сільської ради Гайсинського району до складу спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за нею права власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЩІК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 за життя склав заповіт, яким заповів позивачу земельну ділянку (пай), яка розташована на території Жерденівської сільської ради Гайсинського району, яка йому належала на підставі виданого Державного акта серії ВН № 9011309 від 01.03.2004 року на право власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8791 га, яка розташована на території Жерденівської сільської ради Гайсинського району. Цей заповіт був посвідчений 23 листопада 2007 року ОСОБА_7 секретарем виконкому Жерденівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 97.

Своєю постановою від 13.11.2014 року державний нотаріус Гайсинської державної нотаріальної контори Петух Н.П. відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за вищевказаним заповітом з підстав, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки у поданому спадкоємницею заповіті не зазначено відомостей щодо реквізитів правовстановлюючого документа, що унеможливлює визначити щодо якої земельної ділянки має бути видане свідоцтво про право на спадщину за вищевказаним заповітом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачений ст. 16 ЦК України.

А тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, з урахуванням можливості позасудового порядку визнання права власності та відсутності спору між позивачкою та іншими спадкоємцями.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.І.Чорний

Судді: (підпис) В.В.Оніщук

(підпис) Ю.Б.Войтко

З оригіналом вірно: