Провадження № 2/359/760/2015
Справа № 359/834/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,Айрапетян Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ» до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, сільського голови Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області Шмаюна Миколи Федоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Вісті-Щасливе» про захист ділової репутації юридичної особи та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

29.01.2015 позивач ТОВ «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом про захист ділової репутації юридичної особи та відшкодування завданої моральної шкоди, та, після уточнення позовних вимог (а.с.52-54) просить суд:

- визнати інформацію про позивача, розповсюджену сільським головою села Щасливе Бориспільського району Київської області Шмаюном Миколою Федоровичем в статті «Металіст» прийшов на примирення», надруковану 28 листопада 2014 року в 22 (207) номері видання рекламно-інформаційного характеру «Вісті-Щасливе», а саме: «від подібних підприємств у селі користі не має, лише розбиті дороги від великих автомобілів, які працюють на подібних підприємствах. На ремонт доріг кошти ніхто не збирається виділяти. Загалом треба подумати, що зробити, щоб по лівій стороні вулиці Перспективна не створювалась промислова зона» недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації;

- зобов'язати сільського голову села Щасливе Бориспільського району Київської області Шмаюна Миколу Федоровича та Товариство з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Вісті-Щасливе» опублікувати в рекламно-інформаційному виданні «Вісті-Щасливе» спростування неправдивих відомостей про позивача, поширених у статті «Металіст» прийшов на примирення», надрукованих у 22 (207) номері газети «Вісті-Щасливе» від 28.11.2014 року на аркуші 2, а саме: «від подібних підприємств у селі користі не має, лише розбиті дороги від великих автомобілів, які працюють на подібних підприємствах. На ремонт доріг кошти ніхто не збирається виділяти. Загалом треба подумати, що зробити, щоб по лівій стороні вулиці Перспективна не створювалась промислова зона», - які принижують його ділову репутацію протягом 10 днів з моменту набрання юридичної сили рішенням суду;

- стягнути з автора статті сільського голови села Щасливе Бориспільського району Київської області Шмаюна Миколу Федоровича, Щасливської сільської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Вісті-Щасливе» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1 гривні солідарно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 листопада 2014 року в 22 (207) номері видання рекламно-інформаційного характеру «Вісті-Щасливе» була опублікована стаття «Металіст» прийшов на примирення», в якій головний редактор газети ОСОБА_2, посилаючись на слова Щасливського сільського голови Шмаюна М.Ф. зазначила про те, що «..Одноголосно було відмовлено ТОВ «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ» у проханні надання дозволу на виготовлення детального плану території земельної ділянки площею 0,25 г у селі Щасливе», після чого навела вищезазначені слова сільського голови: «Від подібних підприємств у селі користі не має, лише розбиті дороги від великих автомобілів, які працюють на подібних підприємствах. На ремонт доріг кошти ніхто не збирається виділяти. Загалом треба подумати, що зробити, щоб по лівій стороні вулиці Перспективна не створювалась промислова зона - сказав Микола Шмаюн».

Позивач стверджує, що перелічені факти та порівняння не відповідають дійсності та принижують його ділову репутацію, оскільки автори статті безпідставно звинувачують позивача у здійсненні діяльності, яка спричиняє шкоду суспільству - громаді села, майну осіб, тощо. Позивач стверджує, що поширена інформація є негативною та не відповідає дійсності, оскільки він власними силами облаштував в селі дві асфальтові дороги, одну з яких до станції очистки води, що забезпечує село питною водою, а також щороку на всі свята та заходи виділяє кошти у вигляді благодійної допомоги. Крім того, позивач наголошує, що Щасливський сільський голова Шмаюн М.Ф., достовірно знаючи, що земельна ділянка, яка перебуває у власності позивача, знаходиться в промисловій складській зоні, поширив вищенаведену недостовірну інформацію, про намір вчинити дії, направлені на те, щоб заборонити розвиток промисловості в селі Щасливе, що мало для позивача негативні наслідки, вплинуло на його ділову репутацію та відносини із партнерами, потенційними орендарями, створює негативне враження від діяльності позивача, побоювань мати з ним ділові стосунки, внаслідок чого узгоджені проекти договорів на виконання робіт залишилися не укладеними. Позивач стверджує, що приниженням його діловій репутації йому завдана моральна шкода, компенсацію якої він визначив в розмірі 1 гривні.

В судовому засіданні представники позивача повністю підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Вони вважають, що позивач довів в суді, що поширена відповідачами інформація є негативною та недостовірною, підриває авторитет та ділову репутацію ТОВ «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ», а також надали суду докази, що всупереч твердженням відповідачів їх підприємство має відзнаки своєї діяльності на державному рівні, здійснює ремонт доріг в селі Щасливому та надає селу усіляку допомогу. Вони вважають, що виступ сільського голови є наслідком конфліктної ситуації, що виникла між Щасливською сільською радою та позивачем щодо вчинення перешкод у діяльності підприємства.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Від Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області та головного редактора ТОВ «РГ «ВІСТІ ЩАСЛИВЕ» надійшли письмові заперечення, відповідно до яких відповідачі позовні вимоги не визнають. Щасливська сільська рада Бориспільського району Київської області просила справу розглянути без участі їх представника.

Згідно з письмовими запереченнями Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.41-43) відповідач вважає, що зі змісту наведеної позивачем статті «Металіст» прийшов на примирення» вбачається, що інформація стосувалась «подібних підприємств», а не конкретно ТОВ «АГРОСОЮЗ Бортничі», а також вважає, що позивач не надав суду жодних доказів порушення його особистих немайнових прав, що завдали шкоди його особистим немайновим благам, або перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати свою особисте немайнове право.

Відповідно до письмових заперечень ТОВ «РГ «ВІСТІ ЩАСЛИВЕ» (а.с.49-51) відповідач зазначає, що у вищенаведеній статті було відтворено частину публічного виступу голови Щасливської сільської ради Шмаюна М.Ф., як суб'єкта владних повноважень на сесії Щасливської сільської ради, які є оціночними судженнями та не містили будь-яких фактичних даних. В зв'язку з цим відповідач стверджує, що ані видання ані журналіст відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про інформацію» та ст..42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації» не несуть за це відповідальність.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові заперечення відповідачів та матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Представникам сторін було роз'яснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було роз'яснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

В тому числі роз'яснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч.2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, втому числі відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В тому числі відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

При цьому за змістом п.3 ч.1 ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб'єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

Суд також враховує, що відповідно до ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

А також, що поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Та положення ст.7 вказаної статті, відповідно до якої спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно роз'яснень, наведених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Крім того, в роз'ясненнях, наведених в п. 4 вказаної постанови зазначено про те, що поняття ділової репутації, є морально-етичною категорією й одночасно особистим немайновим правом, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При цьому в п.19 постанови Пленуму наголошено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ч.2 вказаної статті оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їйзаконодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Так зі змісту пояснень представників позивача та письмових заперечень відповідачів встановлено, що сторонами визнано той факт, що в 22 (207) номері щотижневого рекламно-інформаційного видання газеті «Вісті-Щасливе» від 28 листопада 2014 року на сторінці 2 було опубліковано статтю головного редактора газети ОСОБА_2 «Металіст» прийшов на примирення», у які з посиланням на цитату з публічного виступу сільського голови Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області було зазначено: «Від подібних підприємств у селі користі не має, лише розбиті дороги від великих автомобілів, які працюють на подібних підприємствах. На ремонт доріг кошти ніхто не збирається виділяти. Загалом треба подумати, що зробити, щоб по лівій стороні вулиці Перспективна не створювалась промислова зона».

Крім того, ця обставина повністю доведена дослідженим в судовому засіданні наданим позивачем примірником 22 (207) номеру газети «Вісті-Щасливе» від 28 листопада 2014 року (а.с.5).

Зі змісту вказаної статті вбачається, що автор статті ОСОБА_2 описує події сесії Щасливської сільської ради, яка відбулась 18 листопада за участі сільського голови Миколи Шмаюна.

Аналізуючи зміст наведеного в статті виступу сільського голови Щасливської сільської ради Шмаюна М.Ф. та зміст статті, викладений перед наведеною позивачем цитатою, суд прийшов до переконання, що наведені в статті висловлювання відповідача: «Від подібних підприємств у селі користі не має, лише розбиті дороги від великих автомобілів, які працюють на подібних підприємствах. На ремонт доріг кошти ніхто не збирається виділяти. Загалом треба подумати, що зробити, щоб по лівій стороні вулиці Перспективна не створювалась промислова зона», - не можна однозначно визначити, що воно стосується певної юридичної особи, в тому числі позивача ТОВ «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ», оскільки не містить його найменування, а зазначеного позивачем висновку можна дійти лише шляхом припущень.

Так, виключно припущенням позивача суд вважає його твердження, що наведена в статті інформація про те, що «одноголосно було відмовлено ТОВ «АГРОСОЮЗ Бортничі» у проханні надання дозволу на виготовлення детального плану території земельної ділянки загальною площею 0,25 га у селі Щасливе», дає підстави вважати, що подальше висловлювання сільського голови, яке починається словами «від подібних підприємств у селі користі немає» стосуються саме позивача, оскільки зміст статті не дає можливості однозначно це встановити.

Крім того, вищенаведене висловлювання сільського голови Щасливської сільської ради Шмаюна М.Ф. не містить конкретних фактів та є оціночними судженнями та висловлюванням власної позиції доповідача щодо розвитку села Щасливого, про що свідчить вжиті відповідачем мовно-стилістичні засоби: «від подібних підприємств», «ніхто не збирається виділяти», «загалом потрібно подумати, що зробити».

З цих підстав, суд прийшов до переконання що не можна погодитися з твердженнями позивача, про те, поширена в статті «Металіст» прийшов на примирення» інформація принижує його ділову репутацію, оскільки не була адресована безпосередньо на його адресу.

Надані позивачем докази щодо неукладеного між ТОВ «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ» та ТОВ «ЗБМК» договору оренди складського приміщення (а.с.7-9), на думку суду не спростовують вищенаведених висновків.

Крім того, як вбачається зі змісту направленого в адресу позивача листа директора ТОВ «ЗБМК» від 16.01.2015 року №8, в якому є посилання на зазначений позивачем номер газети «Вісті Щасливе» №22 (207) від 28 листопада 2014 року, в якому була опублікована стаття «Металіст» прийшов на примирення», підставою для відмови від попереднього договору оренди ТОВ «ЗБМК» зазначено зроблену сільським головою с.Щасливе заяву, що ТОВ «АГРОСОЮЗ Бортничі» не буде надано дозвіл на будівництво складу (а.с.9).

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача щодо визнання поширеної відповідачами інформації недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації, її спростування та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст..88 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору (а.с.1,16) відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88,169, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОСОЮЗ БОРТНИЧІ» до Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області, сільського голови Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області Шмаюна Миколи Федоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Вісті-Щасливе» про захист ділової репутації юридичної особи та відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів