Справа № 428/4208/15-ц
Провадження № 2/428/1549/2015
30 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Олійник В.М.,
при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом, -
Позивачі звернулися до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом, в якому посилається на те, що вони є власниками квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеній квартирі зареєстрований, але не проживає з грудня 2013 року. Хоча відповідач не мешкає в квартирі, однак добровільно знятися з реєстрації не бажає, порушує їх права власників. Тому, на підставі вищевикладеного позивачі звернулися до суду і просять усунути їм перешкоди в користуванні власністю - квартирою, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4 та позбавити права на користування квартирою ОСОБА_3, шляхом зняття його з реєстраційного обліку.
Позивачі в судове засідання не зявились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. У зв'язку з вищевикладеним суд, визнає причину повторної неявки відповідача в судове засідання неповажною, вважає за можливе розглянути справу в його відсутності, а матеріали, що є в справі, достатніми для цього, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.
Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, власниками квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4 є ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 344995 ОСОБА_5 помер 28.09.2012 року. З копій свідоцтва про одруження серії 1-ТП № 111476 та розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 019730 вбачається, що ОСОБА_6 одружилася з ОСОБА_2, після розірвання шлюбу її прізвище «Пярина».
Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, які проживають у квартирі, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4, позивачів та відповідача зареєстровано за зазначеною адресою.
З акту КП «ЕРЦ» вбачається, що ОСОБА_3 не проживає в квартири, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4 з 01.12.2013 року.
Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_4), 17/4 без поважних причин з 01.12.2013 року, тобто понад один рік, що підтверджується наданими матеріалами справи.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживає в ній понад рік.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 57, 209, 212-214, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358 ЦК України, ст.ст.71, 72, 97, 99 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1, ОСОБА_2 права користування та розпорядження належним їм на праві приватної власності квартирою, що розташована за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Заводська (ОСОБА_4), 17/4.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 243,60 грн. в дольовому порядку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник