Справа № 199/2625/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючий- суддя Богун О.О.

При секретарі Завгородній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді садибного (індивідуального) житлового будинку на земельній ділянці площею 950 кв.м. по АДРЕСА_1.

Нерухоме майно належало померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 22.08.1958, який посвідчений нотаріусом Першої нотаріальної контори 18.12.1958.

На час укладення вказаного договору АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_1.

На час відкриття спадщини позивач був постійно зареєстрований та проживав за вказаною адресою, що підтверджується відміткою про реєстрацію в його паспорті та вступив в управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли - його дружина ОСОБА_2, та його діти: позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 помер. За життя своїх спадкових прав ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_3 не оформив, заповіту не залишив.

Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований та мешкав разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2. Таким чином позивач є спадкоємцем другої черги за законом після смерті свого брата та єдиним, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4.

В порядку спадкування за законом позивач прийняв 1/3 частину спадкового майна після смерті батька та 1/3 частини після смерті брата, що становить 2,3 частини спадкового майна.

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «Бюро Полекс» з метою проведення юридичних дій 31.03.2015 вартість об'єкта оцінки становить 299 172 грн., вартість 2/3 частин становить 199 448 грн.

26.03.2015 позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином позивач просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини садибного (індивідуального) житлового будинку на земельній ділянці площею 950 кв.м. по АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А1-1 та ґанком літ. а , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м.; літньої кухні літ. Б, погребу літ. ПГ, сараю літ. В; вбиральня літ. Г, споруд №1-4,І після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволення позову наполягали.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши заяву про слухання справи у її відсутності проти задоволення позову не заперечувала.

Представники третьої особи Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлені належним чином, надавши заяву про розгляд справи у відсутності їх представника та винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Договору про виділення у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти від 22.08.1958, посвідченого нотаріусом Першої нотконтори Волинською Г.А. та зареєстрований під №22689 ОСОБА_3, як забудовнику на праві безстрокового користування надано земельну ділянку площею 950 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

В подальшому ОСОБА_3 було збудовано домоволодіння на вказаній земельній ділянці.

Рішенням виконкому міської Ради депутатів трудящихся від 26.04.1960 №380 «О упорядочении наименований улиц в городах Днепропетровске и Игрени», вул. 8-го Березня була перейменована на вул. Гуртова, що підтверджується відповіддю Дніпропетровської міської ради Головного архітектурно-планувального управління від 19.01.2015 за №10/21-14 (а.с.13).

Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящихся від 27.05.1976 за №393/2 було змінено нумерацію будинків по вулиці Гуртовій у м. Дніпропетровську, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 було змінено на будинок АДРЕСА_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, наявного в матеріалах справи.

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_3, є його дружина - ОСОБА_2 та його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна ОСОБА_3 застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

У відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, одна не оформили свої спадкові права.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

На момент смерті ОСОБА_4 проживав разом зі своїм братом ОСОБА_1 однією сім'єю за адресою АДРЕСА_2.

Факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 підтверджується наданими письмовими доказами та показами допитаного в суді свідка ОСОБА_6

Встановлення факту проживання однією сім'єю для позивача має юридичне значення, оскільки від встановлення зазначеного факту залежить його право на спадкове майно після померлого ОСОБА_4.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Оскільки в судовому засіданні встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_4 то суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання за ним право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини садибного (індивідуального) житлового будинку на земельній ділянці площею 950 кв.м. по АДРЕСА_1, що складається з: житлового будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А1-1 та ґанком літ. а , загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м.; літньої кухні літ. Б, погребу літ. ПГ, сараю літ. В; вбиральня літ. Г, споруд №1-4,І після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями після померлого є - ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Після його смерті позивачі звернулися до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

26.03.2015 державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. було винесено постанови «Про відмову у вчиненні нотаріальних дій», відповідно до якої, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, розташоване за адресою: Гуртова, 6 м. Дніпропетровськ. Однією з причин відмови нотаріуса зазначено, що згідно довідки КП «ДМБТІ» №1444 від 17.02.2015 реєстрація права власності на вказане домоволодіння у спадкодавця не виникло. У зв'язку з чим право власності на зазначене домоволодіння АДРЕСА_1 у спадкодавця відсутнє.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Виходячи із змісту частин 1, 2 статті 331 ЦК України, частини 1 статті 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає.

Встановлено, що у позивачів будь-які правовстановлюючі документи на нерухоме майно відсутні.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

З урахуванням результату розгляду справи, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення позивача від сплати судового збору, судові витрати компенсуванню не підлягають і відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214-215, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовільнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, однією сім'єю з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: