АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9474/15 Справа № 209/3220/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Єлізаренко І.А.

суддів Гайдук В.І., Калиновського А.Б.

за участі секретаря Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговими розписками,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговими розписками.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року випуску, д.з. 5500 ВЕ, що належить ОСОБА_3 на праві власності, накладено арешт на частку статутного фонду ТОВ «Протон» у розмірі 2 000 000 грн., внесену ОСОБА_3, заборонено ОСОБА_3 відчуження та розпорядження рухомого і нерухомого майна, що належать ОСОБА_3 на праві власності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року про забезпечення позову скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_4 у задоволені заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з наданих матеріалів справи позивач, ОСОБА_5, звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговими розписками та просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 5 526 825 грн. основного боргу, 21 804 грн.46 коп. 3% річних, 44 214 грн. 60 коп. індексу інфляції, 2 000 грн. витрат на правову допомогу, 3 654 судового збору (а.с.1, 2).

21 липня 2015 року ОСОБА_4 подав до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року виписку, д.з. 5500 ВЕ, що належить ОСОБА_3 на праві власності, накладення арешту на частку статутного фонду ТОВ «Протон» у розмірі 2 000 000 грн., внесену ОСОБА_3, заборони ОСОБА_3 відчуження та розпорядження рухомого і нерухомого майна, що належать ОСОБА_3 на праві власності (а.с.5, 6).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено, забезпечено позов шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA LAND CRUISER, 2008 року виписку, д.з. 5500 ВЕ, що належить ОСОБА_3 на праві власності, накладення арешту на частку статутного фонду ТОВ «Протон» у розмірі 2000000 грн., внесену ОСОБА_3, заборонено ОСОБА_3 відчуження та розпорядження рухомого і нерухомого майна, що належать ОСОБА_3 на праві власності (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи у заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 зазначає причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов та накласти арешт на майно, а саме: відповідач може відчужити належне йому майно, підтвердженням чого є заява про зміну предмета позову, яка подавалася відповідачем до Петриківського районного суду Дніпропетровської області в якій відповідач в обґрунтування позовних вимог стверджував, що укладені з ОСОБА_4 договори дарування земельних ділянок були укладені з метою уникнення конфіскації його особистого майна за конфіскацією у кримінальному провадженні на користь держави в особі податкової служби (а.с.5-6).

Однак, у порушення вищенаведеного, суддя вирішуючи питання щодо забезпечення позову не зазначив підстави обрання саме такого виду забезпечення позову, як накладання арешту на автомобіль та частку статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю, не вказав на ті обставини, які свідчать про те, що неприйняття саме цього виду забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не перевірив, чи не будуть порушені інтереси інших осіб.

Крім того, заборонивши ОСОБА_3 відчуження та розпорядження рухомим та нерухомим майном, яке йому належить, суд взагалі не зазначив, яке саме рухоме та нерухоме майно, що належить саме ОСОБА_3, заборонено відчужувати та розпоряджатися ним.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене ухвала суду від 05 серпня 2015 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 серпня 2015 року про забезпечення позову скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді