Ухвала

іменем україни

28 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Луспеника Д.Д., Черненко В.А.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог указував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його матір ОСОБА_6 На день смерті, ОСОБА_6 належав будинок АДРЕСА_1, який вона успадкувала після смерті свого брата ОСОБА_7 на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 07 травня 2010 року. У шестимісячний строк після відкриття спадщини він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак при оформлення спадкових прав на вказаний вище будинок йому стало відомо, що право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_8, виданого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 23 вересня 2011 року. Зазначав, що після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_8 відмовилася від прийняття спадщини, відтак ОСОБА_5 не мала права успадковувати 1/2 частину спірного будинку.

З огляду на зазначене, просив позов задовольнити та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8, видане 23 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_5

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_8 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак того ж дня за порадою нотаріуса вона написала заяву про відмову від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_5 Вказувала на те, що ОСОБА_8 помиляючись щодо предмету і наслідків учинення такого правочину, була впевнена, що її спадковими правами скористається лише дочка, яка зможе оформити право на спадщину відразу на себе. Усвідомивши таку помилку, ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про визнання недійсною її відмови від прийняття спадщини. Рішенням Рівненського районного суду від 31 березня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_8 було задоволено. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 жовтня 2009 року вказане рішення було скасоване, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. У зв'язку з тим, що ОСОБА_8 померла до ухвалення рішення апеляційним судом, ухвалою Рівненського районного суду від 19 листопад 2009 року провадження у вказаній справі було закрито.

Вказуючи на те, що наявність ухвали Рівненського районного суду від 19 листопад 2009 року про закриття провадження у справі не перешкоджає їй, звернутися до суду з позовом про визнання недійсною відмови її матері від прийняття спадщини, ОСОБА_5 просила позов задовольнити. та визнати недійсною відмову ОСОБА_8 про відмову від прийняття спадщини на її користь.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсною відмову ОСОБА_8 від прийняття нею спадщини на користь ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка була оформлена у виді заяви від 26 січня 2004 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Павлюк Т.С., реєстровий № 101, та подана 30 березня 2004 року до Рівненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2014 року скасовано.

Ухвалено у справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 23 вересня 2011 року ОСОБА_5 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори, про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року скасувати, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 грудня 2014 року залишити в силі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановивши, що після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, спадкоємці другої черги, сестри померлого спадкодавця, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 подали заяви про прийняття спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, однак в подальшому ОСОБА_8 на підставі ч. 2 ст. 1274 ЦК України відмовилась від прийняття спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_5, а ОСОБА_6 прийняла спадщину, а також відсутність підстав для визнання недійсною відмови ОСОБА_8 від права на спадкування на користь ОСОБА_5 на підставі ст. 229 ЦК України, оскільки помилка внаслідок незнання закону чи неправильного його тлумачення не є підставою для визнання правочину недійсним, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_4, як спадкоємця ОСОБА_6, та про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Д.Д. Луспеник
В.А. Черненко