АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7679/15 Справа № 206/1836/15 Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С.В. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року

по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року позовну заяву - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат на відшкодування шкоди в розмірі 22 459 (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом першої інстанції встановлено,що постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2011 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме в тому, що 15.07.2011 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 21104 державний номер НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння під час руху по вул. Романовського в районі будинку 55 не вибрав безпечну швидкість руху, в разі чого не впорався з керуванням і скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес н/з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався попереду в попутному напрямку. Потім скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 н/з НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4 під керування водія ОСОБА_5, який рухався в зустрічному з ним напрямку. Після зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, автомобіль ВАЗ 21104 продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем Шевроле Лацетті н/з НОМЕР_4, що належить ОСОБА_6 під керуванням водія ОСОБА_7, який рухався у попутному напрямку з ним. У разі даного ДТП транспортні засоби пошкоджені. Постанова набрала чинності 29.08.2011р.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на момент ДТП власником автомобіля ВАЗ 21104 державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_8, а відповідач ОСОБА_2 має право керування даним автомобілем.

У ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди був відсутній поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно звіту спеціаліста №2035 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного СПД ОСОБА_9, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Шевроле Лацетті н/з НОМЕР_4, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди складала 26951,21 грн.

17.02.2012 року ОСОБА_6 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Наказом №1088 від 03.04.2012 року виплату страхового відшкодування ОСОБА_6 в сумі 22459,34 грн. без врахування ПДВ.

04.04.2012 згідно платіжного доручення №1552 зазначена сума ОСОБА_6 була виплачена.

Відповідач добровільно не сплатив МТСБ України витрати пов'язані зі сплатою ОСОБА_6 страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню відповідно до ст.38.1.1 п.а Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і правомірно стягнув із ОСОБА_2 на користь позивача у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22459 грн.34 коп.

Доводи в апеляційній скарзі відповідача, що він на момент скоєння ДТП не мав чинного свідоцтва водія, не був співвласником ТЗ і неправомірно експлуатував ТЗ , а тому до нього не може бути заявлений позов в порядку регресу , колегія суддів вважає хибними,оскільки ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу мав право керування автомобілем ВАЗ 21104 держномер НОМЕР_1 (а.с.74), а відповідно до вимог ст.38 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право подати регрес ний позов до водія транспортного засобу,який спричинив ДТП,якщо він керував ТЗ у стані алкогольного сп'яніння .

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича