УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_6, про визнання недійсним попереднього договору за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу квартири по АДРЕСА_1 від 19 березня 2014 року, стягнути з ОСОБА_5 на його користь грошові кошти у розмірі 26 250 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Визнано недійсним попередній договір купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 ОСОБА_5

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 26 250 грн, отримані згідно із попереднім договором купівлі-продажу квартири від 19 березня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із недійсності укладеного між сторонами попереднього договору та того, що сплачені ОСОБА_5 грошові кошти в якості авансу підлягали поверненню позивачу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги в цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення апеляційного суду є правильним та законним, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:А.О. Лесько
В.А. Черненко