Справа № 682/1439/15-ц
Провадження № 2/682/567/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.,

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія»Оранта» про стягнення страхової виплати,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Хмельницької обласної дирекції НАСК «Оранта» про стягнення страхової виплати. Посилається на те, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. За цією ж адресою утримує підсобне господарство. 24.10.2014 року застрахувала свою корову у Славутському МВ Хмельницької обласної дирекції НАСК «Оранта» на строк до 25 жовтня 2015 року.. 27 жовтня 2014 року корова загинула. В цей же день вона письмово повідомила про загибель тварини начальника Славутського МВ ХОД НАСК»Оранта». В цей же день в його присутності ветлікар провів розтин трупа тварини та склав відповідний акт. Тоді ж вона подала всі необхідні документи та заяву про страхову виплату до Славутського МВ ХОД НАСК «Оранта», однак, через два тижні отримала від ХОД НАСК «Оранта» лист про відмову в проведенні страхової виплати, яка була мотивована тим, що загибель корови сталась під час перебування в іншому господарстві, а вона як страхувальник не повідомила про це страховика відповідно до п. 4.4.2 договору страхування.

Однак, відмову у виплаті страхового відшкодування вважає незаконною. Вона зареєстрована і постійно проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. За цією ж адресою утримувала корову. При укладенні договору страхування представник Славутського МВ ХОД НАСК «Оранта» ОСОБА_2 помилково вказала у договорі місцем знаходження будинку та майна с. Ганнопіль Славутського району., хоча під час укладення договору та на день загибелі корова перебувала у її господарстві у с. Глинники. Просила стягнути з Хмельницької обласної дирекції НАСК «Оранта» на її користь страхове відшкодування в розмірі 5000 грн.

Судом до участі в справі в якості належного відповідача залучене ВАТ НАСК»Оранта», яка є юридичною особою.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 збільшила розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача на її користь 15000 грн, мотивуючи це тим, що вартість корови на день розгляду справи збільшилась і становить зазначену нею суму, а тому страхова компанія повинна виплатити їй страхове відшкодування в розмірі вартості корови на час розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_3 позову не визнав,давши пояснення про те, що загибель корови сталась в іншому господарстві, ніж зазначено у договорі страхування. Позивачка не повідомила НАСК»Оранта» про зміну адреси, а тому відповідно до п. 4.8.2.7 договору страхування вона не має право на отримання страхового відшкодування.

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 24.10.2014 року між ВАТ НАСК «Оранта» в особі Славутського МВ ХОД «НАСК ОСОБА_3» та ОСОБА_1 було укладено договір страхування належної позивачці корови чорнорябої масті віком 9 років. Страхова сума за цим договором становить 5000 грн. Строк дії договору до 24.10.2015 року(а.с. 36 ). 27.10.2014 року корова загинула,що стверджується поясненнями сторін, протоколом розтину трупа тварини, актом про її загибель(а.с.9,10). Факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється. Однак, як вбачається з пояснень представника відповідача, повідомлення Хмельницької обласної дирекції НАСК«Оранта» на ім.»я ОСОБА_1 від 12.12.2014 року № 632 їй відмовлено у страховій виплаті у зв»язку з загибеллю корови з посиланням на п. 4.8.2.7 та 4.4.2 договору страхування, яким передбачено, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є те, що загибель тварини сталась не в тому господарстві,що зазначене у договорі страхування, а в іншому. Тобто згідно паспорту тварина перебувала в господарстві у с. Глинники по вул. Леніна, 6, а в договорі значиться с. Ганнопіль. Відмітки про переміщення тварини з господарства в господарство відсутні. (а.с.6) . Однак, як вбачається з пояснення позивачки, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_2 переміщення належної ОСОБА_1 корови з господарства в господарство не було. ОСОБА_1 постійно проживає та зареєстрована у с. Глинники Ганнопільської сільської ради Славутського району по вул.. Соборній(до перейменування Леніна).Факт перейменування стверджується витягом з рішення № 3 сесії Ганнопільської сільської ради від 19.06.2008 року (а.с.13). Факт її проживання та реєстрації саме за цією адресою стверджується також відміткою у її паспорті (а.с.4), довідкою Ганнопільської сільської ради від 29.04.2015 року № 371(а.с.11). Довідкою цієї ж сільської ради від 29.04.2015 року № 370 стверджується, що корова чорнорябої масті перейшла у власність ОСОБА_1 після смерті її матері ОСОБА_5, яка проживала за цією ж адресою, і в господарстві рахувалась лише одна корова (а.с.12). Працівник НАСК»Оранта» ОСОБА_2, оформляла договір саме за адресою с. Глинники, вул.. Соборна,6, де і знаходилась корова на час укладення договору,що пояснила у судовому засіданні . Вона помилково вказала місцем знаходження господарства страхувальника с. Ганнопіль, оскільки ці села однієї сільської ради, територіально не від»єднані одне від одного і за місцем розташування є фактично одним селом. Свідок ОСОБА_2 також проживає у с. Глинники і добре знає позивачку, стверджує, що вона у с. Ганнопіль ніколи не проживала і корова в інше господарство не переміщалась.

Отже, в договорі страхування невірно зазначена адреса господарства з-за недбалості працівника , який від імені відповідача укладав договір страхування, що не може бути підставою для відмови у виплаті страхової суми. Стягненню з відповідача підлягає 5000 грн., оскільки саме на таку суму застрахована корова позивачки. Збільшення вартості корови на день розгляду справи не є підставою для відшкодування позиваці 15000 грн., оскільки стягується не вартість корови, а сума, на яку застрахована тварина. Відповідно до п. 4.6.6.1 договору страхування у разі загибелі тварини страхова виплата проводиться у розмірі страхової суми, зазначеної у п. 2.3 договору, але не більше вартості тварини.Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховок) зобов»язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні(страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов»язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається з договору страхування, позивачка виконала умови договору щодо сплати страхового платежу, істотні умови договору,передбачені ст.. 982 ЦК України виконані,договір є укладеним, а тому помилка,що сталась з вини страховика , не є підставою для відмови в позові. Також не є підставою для цього відсутність на договорі підпису страхувальника, тобто ОСОБА_1, оскільки це також мало місце з-за недбалості ОСОБА_2 і сторони визнали факт укладення договору страхування.

Договором страхування передбачена відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені, однак, такі вимоги не заявлялись, розрахунок пені не надавався, а тому суд вирішує справу в межах заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.979,981,990 ЦК України, ст.ст. 8.10,15, 88, 212, 213 ЦПК України , суд

вирішив:

позов задовільнити частково. Стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія»Оранта» на користь ОСОБА_1 страхову виплату в сумі 5000 грн.

Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: