Справа № 126/1910/15-ц Провадження № 22-ц/772/3124/2015Головуючий в суді першої інстанції Рудь О. Г.
Категорія 55Доповідач Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Стеблюк Л.П.

суддів: Іващука В.А., Копаничук С.Г.

при секретарі: Кирилюк Л.М.

за участю: ОСОБА_2, представника відповідача Резнік П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2015 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Птахокомбінат Бершадський" про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника, а також середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він працював на посаді підсобного робітника на ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" 6 жовтня 2014 року розпорядженням № 110 від 6 жовтня 2014 року він був звільнений за узгодженням сторін. При розрахунку йому не було виплачено за його підрахунками остаточний розрахунок в сумі 7000 (сім тисяч) гривень. Цю суму він вказує зі своїх підрахунків так як роботодавець відмовляється повідомити йому суму заробітної плати, яку він повинен був виплатити при звільненні. І тому він вважає, що крім остаточного розрахунку відповідач повинен на підставі ст. 117 КЗПП України виплатити йому компенсацію за затримку остаточного розрахунку в сумі 50836 грн., як середній заробіток за затримку розрахунку на момент розгляду справи. Вказує, що раніше він намагався вирішити питання з відповідачем про виплату йому остаточного розрахунку в досудовому порядку, а саме направив йому заяву з проханням виплатити йому остаточний розрахунок при звільненні. Проте до сьогоднішнього часу підприємство з ним так і не розрахувалося через що він був змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та інтересів. Уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 7000 (сім тисяч) гривень, яку відповідач повинен був виплатити при звільненні та стягнути з відповідача - ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський на його користь 50836 грн., як середній заробіток за затримку розрахунку.

Позивач в судовому засіданні уточнив свої позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію в розмірі 4236,53 грн. за невикористану відпустку, оскільки розрахунок по заробітній платі він отримав, та середній заробіток за час затримки виплати компенсації.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 4263 грн. 53 коп. в якості компенсації за невикористану відпустку. Стягнуто з ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" 243,60 грн. судовий збір на користь УДКСУ у Бершадському районі , , банк одержувач -ГУДКСУ у Вінницькій області м. Вінниця, р/р 0041, МФО 802015, КЕКД 22030001. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає до задоволення наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу підсобного робітника на ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" і 6 жовтня 2014 року розпорядженням № 110 він був звільнений за узгодженням сторін.

Згідно довідки виданої головним бухгалтером ПАТ «Птахокомбінат «Бершадський» від 21.09.2015 року заборгованість підприємства перед ОСОБА_2 складає 4236,53 гривні компенсації за невикористану відпустку і на даний час розрахунок із позивачем так і не проведено. Дана заборгованість визнана відповідачем та її розмір не заперечується й позивачем.

Згідно ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього закону.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

ОСОБА_2 пропустив трьохмісячний строк звернення до суду, оскільки його було звільнено у жовтні 2014 року за згодою сторін, а до суду за захистом свого порушеного права позивач звернувся лише у травні 2015 року.

Крім того, в судовому засіданні не заперечував, що знав про заборгованість ще при звільненні.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року справа №1-5/2012 в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 22.09.2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді:/підписи/

з оригіналом вірно: