Справа №461/9042/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Радченка В.Є.

при секретарі Домашовець М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір №б/н від 03.11.2011 року про надання кредиту у сумі 300 гривень, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала договірних зобов'язань та станом на 30.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 6922,76 гривень. Просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості у повному обсязі та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Відповідачці надіслана судова повістка рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінчкенням терміну зберігання. Відмова відповідачки отримати судову повістку на пошті відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України вважається належним повідомленням. Тому згідно з ст.169 ЦПК України суд вважає, що справу можливо слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовільнити виходячи і наступного.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №б/н від 03.11.2011 року про надання кредиту у сумі 300 гривень, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачка умов договору у встановлений договором термін не виконала тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 30.06.2015 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 6922,76 гривень, яка складається із наступного:

-170,95 гривень заборгованість за кредитом;

-2765,96 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом;

-1630 гривень заборгованістю за пеню та комісією;

-500 гривень штраф (фіксована частина);

-305,85 штраф (процентна складова).

Згідно з ч.1. ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ст. 1050 ч. 2 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти на умовах, встановлених договором.

Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 10, 58. 59, 60, 130, 169, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 554, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 6922,76 гривень, яка складається з наступного:

-170,95 гривень заборгованість за кредитом;

-2765,96 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом;

-1630 гривень заборгованістю за пеню та комісією;

-500 гривень штраф (фіксована частина);

-305,85 штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН:НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" 243,60 гривень судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Радченко В.Є.