У.н.415/5559/15-ц
Н.п.2/415/3346/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.15 року Лисичанський міський суд Луганської області

в складі: головуючого судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства про визнання права власності на спадкове майно

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на спадщину на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою м. Лисичанськ, вул. Кошового, буд. 14 Луганської області після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого 18 жовтня 2014 року.

01.07.2015 року приватний нотаріус Лисичанського нотаріального округу ОСОБА_3 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на ? частину житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами на ім.»я спадкодавця, що тягне за собою неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Надати такі документи вона не може, оскільки обласний державний архів знаходиться в м. Луганську, який перебуває на території не підконтрольній Україні. Просила задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач не була присутньою. Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні не була присутньою, підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов та справу розглядати без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні не був присутнім, подав заяву в якій просить розглядати справ без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Виходячи з наведеного, суд вважає, за можливо слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У судовому засіданні справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 460327, виданого 27.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2, помер 18 жовтня 2014 року, про що зроблено актовий запис № 1441 (а.с.9).

Згідно з копією договору купівлі-продажу на ? частину житлового будинку від 08.08.2006 року, посвідченого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 3846 ОСОБА_6 , з однієї сторони та ОСОБА_1 уклали договір про таке, що ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_1 купила ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Кошового, 14 . ? частина житлового будинку належить ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину , виданого державним нотаріусом Лисичанської ДНК від 15.02.1996 року за реєстром № 1-976, та зареєстровано у Лисичанському КП БТІ за № 4378 від 01.04.1996 року (а.с.10)

З копії технічного паспорту на жилой будинок по вул. Кошового, 14 в м. Лисичанську ( а.с.6) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстрована ? частина будинку на підставі договору дарування, посвідченого Лисичанською ДНК 12.04.1996 року реєстр № 1-1329.

Згідно з ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців.

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 уклали шлюб 20.04.1991 року, актовий запис № 259. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_2, дружині ОСОБА_2»( а.с.8)

Таким чином, на підставі вище викладеного, судом слід визнати за позивачем право власності на спадщину, яка складається з ? частини жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Кошового, будинок 14.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 321, 328, 392, 1261, 1297 ЦК України, ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління з виконання політики Лисичанської міської ради в галузі житлово-комунального господарства про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину, яка складається із ? частини жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Кошового, будинок № 14 в порядку спадкування після чоловіка ОСОБА_2 , померлого 18 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б.Чернобривко