Справа № 462/7758/13 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/3519/14 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Копняк С.М., Шандри М.М.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень (а.с. 107-109) просив: поновити йому строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин; визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою адресою АДРЕСА_1, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин.

Визнано недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 р. на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року видане ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким:

Позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, - в частині 4/15 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685, - в частині 1/15 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

В решті позову відмовлено.

24 лютого 2015 року до Апеляційного суду звернулися ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 із заявою про роз'яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просять роз'яснити рішення та зазначити, яка частка будинковолодіння, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4, а яка частка позивачу ОСОБА_2.

Суд вважає можливим розглянути заяву у відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_4, представника Другої Львівської державної нотаріальної контори, які належним чином повідомлені про розгляд справи ( а.с. 91, 92, 93 т. 2).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом вказаної норми закону, при вирішенні питання про роз'яснення рішення суду, суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним позовні вимоги, він лише має роз'яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Так, відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Необхідно зазначити, що судове рішення - акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження, яке відповідно до ст. 124 Конституції України ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У цивільному судочинстві судове рішення виноситься по суті правових вимог місцевими загальними судами, а в разі зміни судового рішення по суті справи - в апеляційному і в касаційному порядку.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз'яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов'язкового характеру.

Суд може відмовити у роз'ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку коли судове рішення не підлягає роз'ясненню, крім того відповідно до ст. 221 ЦПК України роз'ясненню підлягають лише ті судові рішення, які мають виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово.

Резолютивна частина рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року є чіткою і зрозумілою, тому роз?ясненню не підлягає.

В судовому рішенні - мотивувальній його частині, вказано, що «колегія суддів вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, - в частині 4/15 (3/5 - 2/6 = 8/30 =4/15) часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1. Оскільки спірне будинковолодіння за адресою - АДРЕСА_1 було спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_10, то після укладення вищевказаного договору дарування частка кожного з них стала становити по 1/3 частки (1-2/6=4/6=2/3; 2/3 : 2 = 1/3).».

Отже ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 12 жовтня 1998 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Також в судовому рішенні - мотивувальній його частині, зазначено, що до «спадкового майна спадкодавця ОСОБА_7відноситься 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, - як 1/2 частка в спільному майні подружжя, яку згідно заповіту, що посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747, він заповів (належну йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1) своєму синові - відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 66). Тому до спадкування підлягає 1/3 частина спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель.»…«За наведених обставин, колегія суддів вважає необхідним визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685, - в частині 1/15 (2/5 - 1/3 = 1/15) частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.».

Отже, ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, що був складений ОСОБА_7та посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747, успадкував 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7

В судовому рішенні - мотивувальній його частині, також вказано, що «після смерті ОСОБА_10 відкрилась спадщина на її спадкове майно, яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1. З спадкової справи № 387/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. У свою чергу ОСОБА_4 фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері, оскільки проживає в спірному будинколодінні, частка якого відноситься до спадкового майна ОСОБА_10 Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.».

Отже ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_10,вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_10, яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 про роз'яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року задовольнити частково.

Роз'яснити мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначити, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 12 жовтня 1998 року, що був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978, набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Зазначити, що ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом, що був складений ОСОБА_7та посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747, успадкував 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7

Зазначити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_10,вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_10, яке складається з 1/3 частки в житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

Шандра М.М.