РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09.09.2015 року Франківський районний суд Львівської області,

у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Нетреба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Затишне» до ОСОБА_1 про зобов'язання до укладення договору про надання житлово-комунальних послуг ,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просить зобов'язати останнього укласти з ЛКП «Затишне» типовий договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення.

В обґрунтування позову вказує, що згідно розпорядження ФРА ЛМР від 30.11.2011 року № 1568 «Про зміну меж територій, які обслуговуються житлово експлуатаційними конторами Франківського району», будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Затишне», створеного на підставі ухвали ЛМР від 31.05.2001 року № 1079 основним завданням якого є утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель. Згідно Правил користування приміщеннями житлових будинків, що затверджені Постановою КМ України № 572 від 08.10.1992 року, власник, або наймач квартири зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем, відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги, здійснювати інші дії, передбачені цими правилами. Статтею 360 ЦК України встановлено обов'язок співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах, на управління, утримання та збереження спільного майна, сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів). Ст. 68 ЖК України встановлено обов'язок власника (наймача) вносити плату за комунальні послуги, до яких згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» входять послуги з утримання будинків і споруд, а також прибудинкових територій. Також, цим Законом встановлено обов'язок споживача послуг укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем таких послуг на основі типового. Згідно рішення виконавчого комітету ЛМР від 08.06.2007 року № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова визначено ЛКП. Рішенням виконавчого комітету ЛМР «Про залучення суб'єктів підприємницької діяльності до відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення» від 05.12.2003 року № 1073 затверджено Типовий договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходиться нежитлове приміщення. Типовий перелік послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям розроблено у відповідності до постанов КМУ та затверджено рішенням виконавчого комітету ЛМР від 26.12.2008 року № 1431 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Щомісячний розрахунок вартості отриманих житлово-комунальних послуг проводиться відповідно до «Методики розрахунку ставки експлуатаційних витрат на утримання нежитлових приміщень в житловому фонді, що є комунальною власністю м. Львова» № 554 від 28.11.1996 року, затверджено ухвалою Львівської міської ради № 554 від 28.11.1996 року.

Відповідач ОСОБА_1 від укладення з ЛКП «Затишне» типового договору про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій відмовляється, хоча займає нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, використовує таке у потребах своєї господарської діяльності, а саме: як майстерню художника та є споживачем послуг, які надає ЛКП «Затишне». На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Надалі, представник позивача уточнив вимоги позову, просить зобов'язати останнього укласти з ЛКП «Затишне» типовий договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення, зокрема підвальне приміщення у будинку АДРЕСА_1 ідентифіковане, як «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 36,6 кв.м.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належно увідомлений про час та місце судового розгляду. Суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169, 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення, проти чого позивач не заперечила.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази справи у їх сукупності. Приходить до висновку про підставність позову та необхідність його задоволення, на підставі наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки № 112 від 28.01.2015 року, відповідач ОСОБА_1 являється співвласником квартири АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 від 23.07.1997 року.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги,- це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі -власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку,утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,- 1. Мінімальні норми житлово-комунальних послуг встановлюються з метою забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання людей та їх перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку (споруди), підтримання несучої спроможності конструкцій та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем. Мінімальні норми житлово-комунальних послуг, які визначають мінімальний перелік, мінімальні вимоги до кількості та якості житлово-комунальних послуг, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», 1. Порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ,1. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 2. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. 3. Виробник послуг може бути їх виконавцем. 4. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», 1. Споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.20 ЗУ»Про житлово-комунальні послуги», . Споживач зобов'язаний:1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 6) дотримуватися прави пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», 1. Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.2. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. 3. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). У відповідності зі ст.10 Закону України" Про приватизацію державного житлового фонду" : « 1. Утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. 2.Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. 4. Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Контроль за додержанням розцінок і тарифів здійснюють фінансові органи. 6.Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в судовому порядку.»

Відповідно до Рішення Конституційного Суду N 14-рп/2011 від 09.11.2011року, «Зі змісту пункту 2 статті 10 Закону вбачається, що в ньому не встановлено обмежень щодо набуття права власності на допоміжні приміщення будинку залежно від підстав набуття права власності на житло. Наведене відповідає Конституції України та узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в Рішенні від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004, згідно з якою у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями».

Із наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 будучи власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» є співвласником і допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язаний брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1568 від 30.11.2011 року «Про зміну меж територій, які обслуговуються житлово експлуатаційними конторами Франківського району», житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні Львівського комунального підприємства «Затишне», яке створено на підставі ухвали Львівської міської ради від 31.05.2001 року № 1079, до основних завдань якого входить: утримання, обслуговування та ремонт житлових будівель.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року передбачено, що власник, або наймач квартири зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем, відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги, здійснювати інші дії, передбачені цими правилами.

Обов'язок співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності брати участь у витратах, на управління, утримання та збереження спільного майна, сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів) встановлено і статтею 360 ЦК України.

Ст. 68 ЖК України встановлено обов'язок власника (наймача) вносити плату за комунальні послуги, до яких згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» входять послуги з утримання будинків і споруд, а також прибудинкових територій. Цим Законом встановлено обов'язок споживача послуг укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем таких послуг на основі типового (п.1 ч.3 ст.20 Закону).

Згідно рішення виконавчого комітету ЛМР від 08.06.2007 року № 365 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова визначено ЛКП. Рішенням виконавчого комітету ЛМР «Про залучення суб'єктів підприємницької діяльності до відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення» від 05.12.2003 року № 1073 затверджено Типовий договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходиться нежитлове приміщення. Типовий перелік послуг з отримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям розроблено у відповідності до постанов КМУ та затверджено рішенням виконавчого комітету ЛМР від 26.12.2008 року № 1431 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку».

Позивачем ЛКП «Затишне», як виконавцем надаються послуги по утриманню та благоустрою даного будинку та прибудинкової території, зокрема підвального приміщення будинку, яке відповідач використовує у власних потребах, відповідач фактично споживає послуги, що надаються позивачем, однак формально не являється їх споживачем, оскільки безпідставно відмовляється від укладення відповідного договору з ЛКП.

Укладення відповідного договору є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає умовам типового договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст.19,20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Дана позиція викладена у постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача у користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 4, 10, 60, 88, 212-215 224-226ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 укласти з Львівським комунальним підприємством «Затишне» договір про відшкодування експлуатаційних витрат на утримання будинків і прибудинкових територій, де знаходяться нежитлові приміщення, зокрема підвальне приміщення у будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємством «Затишне» судовий збір в розмірі 243,60 грн., згідно платіжного доручення № 6547 від 21.01.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Мартьянова С.М.