Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7213/13-ц Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П.
Категорія 30 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Кочетова Л.Г.,

суддів: Гансецької І.А., Микитюк О.Ю.,

при секретарі: Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок скоєння злочину за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та в обгрунтування позовних вимог вказав, що 05.09.2007 року ОСОБА_1, працюючи заступником директора Житомирського філіалу «Приватбанк», діючи в інтересах позичальника - ТОВ "Бакалія-Продукт", з метою незаконного виведення з-під іпотеки банку нерухомого майна за кредитними договорами від 04.05.2007 року та 14.05.2007 року, зловживаючи своїм службовим становищем, віддала працівнику банку усне розпорядження про негайну підготовку листа, в якому мають бути зазначені неправдиві відомості про повне погашення позичальником заборгованості за кредитами та надання дозволу на виведення з-під банківської застави об»єктів нерухомості.

Вказаний лист був направлений приватному нотаріусу Ширяєвій О.В., яка на його підставі зняла заборону на відчуження іпотечного майна. 06.09.2007 року нерухоме майно, що перебувало в іпотеці банку, було продане ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з директором ТОВ "Бакалія-Продукт".

У звязку з відсутністю заставного майна та неможливістю звернути стягнення за кредитним договором на заставне майно, банку було спричинено збитки на суму 414702,78 грн., яку і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове - про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 19.04.2013 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності (а.с. 13-14).

Вказаною постановю встановлено, що ОСОБА_1 працювала заступником директора Житомирського філіалу «Приватбанк».

04 травня 2007 року між ЖФ ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Бакалія-Продукт" укладено кредитний договір № VL25-07, згідно якого останнє отримало кредитні кошти в сумі 420000.00 грн., зі строком повернення 04 травня 2009 року.

Згідно договору твердої застави № VL-25-07 від 04.05.2007 року для забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, в заставу передано продовольчі товари в широкому асортименті заставною вартістю 841664,04 грн.

14 травня 2007 року між ЖФ ЗАТ КБ "ПриватБанк" та приватним підприємцем ОСОБА_4 укладено кредитний договір № VL 27-07-V, згідно якого ОСОБА_4 отримав кредитні кошти в сумі 350000.00 грн., зі строком повернення 14 травня 2012 року.

В забезпечення вказаних кредитних договорів, 23.05.2007 року укладено договір іпотеки, згідно з яким передано банківській установі в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення "Поліський каравай", літ.«А», загальною площею 114.9 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю за домовленістю сторін 707000,00 грн.

Станом на 05 вересня 2007 року по кредитному договору № VL 25-07 від 04.05.2007 року кредиторська заборгованість (без врахування відсотків та строкової винагороди) становила 418475,91 грн.

По кредитному договору № VL 27-07-V від 14.05.2007 року кредиторська заборгованість (без врахування відсотків та строкової винагороди) становила 350000,00 грн., яка 07 вересня 2007 року була погашена в повному обсязі.

Незважаючи на заборгованість ОСОБА_1 05 вересня 2007 року, діючи в інтересах позичальника - ТОВ «Бакалія-Продукт», надала підпорядкованому працівнику філії банку ОСОБА_5 усне розпорядження про негайну підготовку листа, в якому повинні були бути внесені неправдиві відомості про повне погашення позичальником кредитних коштів та надання дозволу на виведення з-під банківської застави вищевказаного об'єкта нерухомості.

ОСОБА_5, в силу своєї безпосередньої підпорядкованості та довіри до ОСОБА_1, не розуміючи необхідності підготовки вказаного листа та його подальшого спрямування, виконала розпорядження та підготувала вказаний лист за № 1712 від 05.07.2007 року, надавши його ОСОБА_1, яка посвідчила його в своєму службовому кабінеті своїм підписом і тим самим вчинила дії, направлені на незаконне виведення з іпотеки банку нерухомого майна.

В той же день лист був направлений приватному нотаріусу Житомирського нотаріального округу Ширяєвій О.В., яка на його підставі зняла заборону на відчуження, накладену згідно із вказаним договором іпотеки.

06 вересня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу вищевказане майно директором ТОВ "Бакалія-Продукт" було реалізовано ОСОБА_3

У зв'язку з відсутністю заставного майна та неможливістю його звернення на користь банківської установи у вигляді погашення боргу по кредитному договору № VL 25-07 від 04.05.2007 року, ЖРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» спричинено тяжкі наслідки, а саме: матеріальні збитки на суму 707000,00 грн.

Згідно вимог п. 3 ч.1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли шкоди завдано діями працівників, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

У відповідності до положень ст. 130 КЗпП України, при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Як вбачається з роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов'язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов'язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2013 року задоволено позов ПАТ «Приватбанк», стягнуто солідарно з ТОВ "Бакалія-Продукт" та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № VL 25-07 від 04.05.2007 року в сумі 1214 056,26 грн., та 10000 грн. пені (а.с. 42-43).

Відповідно до довідки ПАТ КБ "ПриватБанк", на час розгляду справи виконавче провадження за вказаним рішенням не завершено (а.с. 38).

За таких обствин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що можливість стягнення коштів з боржника не втрачена, а тому розмір заборгованості підприємства за кредитним договором не можна вважати прямою дійсною шкодою.

У відповідності до вимог ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що розмір шкоди встановлений постановою суду, не грунтується на законі.

Колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції, що прозивачем не доведена і та обставина, що шкода заподіяна лише винними діями відповідача, оскільки виготовлена відповідачем довідка для зняття обмежень з предмету іпотеки використовувалась іншою особою.

Оскільки позивачем не доведено розмір прямої дійсної шкоди та ступень вини позивача у її спричинені, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання позивача на ст. 22 ЦК України, не грунтується на законі, оскільки у даному випадку поняття та розмір шкоди визначаються за спеціальними нормами трудового законодавства.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді