Апеляційний суд Житомирської області
Справа №293/1747/13-ц Головуючий у 1-й інст. Черняхівський р/с (Бруховський Є. Б.)
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором 26669,93грн., з яких: заборгованість за кредитом-9000,68грн., %-15923,06грн., штраф-500грн.(фіксована частина), 1246,19грн.(процентна складова). Зазначав, що 28.04.2006р. між ним та ОСОБА_2 укладено договір б/н, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 1500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом утворилася вказана заборгованість.

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30.09.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 26669,93грн. і судовий збір.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2014р. рішення апеляційного суду скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що банком пропущено строки позовної давності. Відповідач не звертався із заявою про припинення дії договору, у зв'язку з чим на підставі умов, передбачених п.9.12, Договір не припинив свою дію.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 28.04.2006р. відповідач за договором б/н отримав кредит у розмірі 1500грн. за умови сплати 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за укладеним договором відповідач виконував не в повній мірі, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Договір про надання банківських послуг складає : заява, Пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи. Відповідач погодилась, що стверджується її підписом, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком договір.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Даних про те, що кредитний договір визнаний недійсним, у справі немає.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма та порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі.

Викладені в тексті договору його істотні умови, права та обов'язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, що підтверджується її підписом відповідачем.

Зазначене свідчить про відповідність договорів вимогам ст. 203 ЦК України.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з п.6 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009р. №14 при ухваленні рішення суд відповідно до ст.212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст.58,59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційний суд забезпечив позивачам змагальність процесу, створивши їм умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків.

Є безпідставним посилання відповідача на пропуск Банком строку звернення до суду. Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на самій картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки. Із наданих банком довідки та інформації про карту/рахунок ОСОБА_2 вбачається що вона отримала карту «Універсальна» зі строком дії до травня 2013р. Відповідач цю обставину не спростувала, кредитну картку для огляду не надала, до Банку із питанням про можливе мирне урегулювання спірних правовідносин не зверталась. Останній платіж за спірним кредитним договором здійснено 12 червня 2013р. у сумі 191,39грн.

Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Є безпідставним і посилання відповідача на те, що вона борг перед Банком погасила у травні 2007р. і з цього часу кредитною карткою взагалі не користувалась.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_2 продовжувала активно користуватись кредиткою. Вона знімала готівку у банкоматах, вносила гроші готівкою для погашення боргу, розраховувалась у супермаркетах, оплачувала нею за комунальні платежі, погашала через термінал заборгованість по кредиту зі свого депозитного рахунку (а.с.124-135). До банку або правоохоронних органів з приводу можливої втрати картки вона не зверталась, із заявою про припинення дії договору також звернень не було.

Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, який уклали сторони та умови якого зобов'язалися виконувати. Розмір заборгованості відповідач не оспорює.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у зв'язку із застосуванням позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи, не узгоджується з діючим законодавством та є помилковим.

На підставі наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 21 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 26669,93грн. заборгованості за кредитним договором і 266,70грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : Судді :