Справа № 464/4276/15-ц
пр.№ 2/464/1295/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в свою користь аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття; додаткові витрати по 500 грн. щомісячно на дитину та 2000 грн. витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 25.10.1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає жодної допомоги на утримання дітей, хоча інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхніх спільних дітей. Їй важко утримувати двох неповнолітніх дітей, ооскільки вона не працює, перебуває на обліку як безробітна, у зв»язку із чим разом з дітьми опинились у скрутному матеріальному становищі. Крім того, відповідач не приймає жодної участі у додаткових витратах на дітей, які вона несе. Вважає, що відповідач сплачувати аліменти в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину та брати участь у додаткових витратах на їх розвиток в розмірі 500 грн. на дитину.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просять позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач та його представники в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що свій обовязок щодо утримання дітей відповідач виконує в повному осязі, запезпечує їх усім необхідним. Діти половину тижня проживають з матір»ю, а половину тижня з відповідачем, батько багато часу привсячує дітям, забирає їх зі школи, возить на гуртки та додаткові заняття, оплачує їх. Діти забезпечуються як одягом, так і усім необхідним для школи. Крім того, відповідач пояснив, що його середньомісячний дохід на посаді дитректора ТзОВ «Танго меблі» становить 1430 грн. 57 коп., а дохід від підприємницької діяльності становить близько 4000 грн. в рік. Також у нього є непрацездатні батьки, на утримання яких він сплачує аліменти на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 24.07.2015 р. в розмірі 2 000 грн. щомісячно. Вважають позов безпідставним та просять відмовити в задоволенні такого.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., малолітнього свідка ОСОБА_4, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обовязок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, 02 лютого, 2004 року народлження, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх серії 1-СГ № 263322 та серії І-СГ № 326753, відтак, зобовязаний їх утримувати до досягнення ними повноліття.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із довідки №882 від 22.04.2015р. зареєстрованим місцем проживання неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом із матір'ю ОСОБА_2 є квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дітей у натуральній формі, забезпечуючи їх одягом, про що ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та чого не заперечила і свідок ОСОБА_10, матір позивачки.

Однак, зважаючи на те, що неповнолітні діти проживають із матір'ю, враховуючи відсутність домовленості сторін про спосіб виконання відповідачем обовязку щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивачки на утримання дітей до досягнення ними повноліття.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача як на підставу відмови у позові, про те, що діти половину тижня живуть із ним, оскільки останні зареєстровані разом із матер'ю, а перебування дітей у вихідні дні у батька не свідчить про їх постійне проживання із ним.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України в твердій частці аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді директора ТзОВ «Танго-Меблі», крім того, є фізичною особою підприємцем, отримує дохід від надання в суборенду орендованого майна, від чого отримує мінливий дохід, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дітей та потреби на їх утримання, стан здоровя дітей, відсутність важких хронічних захворювань, матеріальне становище позивачки, яка не працює, матеріальне становище відповідача, який працює та займається підприємницькою діяльністю, наявність у нього непрацездатних батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на утримання яких з нього стягуються аліменти в розмірі 2000 грн. та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 26.05.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Суд вважає необгрунтованим розмір аліментів, заявлений у позові, як і покликання позивачки на отримання відповідачем значного доходу, з огляду на наступні обставини. Як вбачається із довідки про заробітну плату відповідача така становить 1430 грн. 57 коп., а із поданої ним декларації про майновий стан і доходи вбачається, що відповідач отримує дохід від надання в оренду орендованого майна, від чого його чистий дохід у 2014р. становив 4145 грн. 50 коп. Докази, які б підтверджували наявність у відповідача власного нерухомого майна, інше джерело доходів чи більший розмір доходу позивачкою суду не надано.

Вимога позову про стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати на дітей не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Проте, позивачкою, всупереч зазначених вимог не надано суду жодних доказів в підтвердження обставини щодо понесення додаткових витрат на дітей, у звязку розвитком її здібностей. Будь-які дані, які б свідчили про вартість занять дітей, пов»язаних з вивченням іноземних мов чи занять спортом, та їх оплату позивачкою, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів на додаткові витрати, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу, яку згідно з ч.1 ст.56 цього ж Кодексу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати таку допомогу. Однак, позивачем не надано суду достатніх доказів про понесення витрат на надання правої допомоги (акту виконаних робіт, розрахунку плати за надану правову допомогу та квитанції про оплату такої), а тому позов в частині стягненню з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 грн. не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 184, 185 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 60, 82, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 000 гривень, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 26.05.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду в межах стягнення суми аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча: