УХВАЛА

іменем україни

25 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

Писаної Т.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - житлово-будівельний кооператив «Молодіжний-18», реєстраційна служба головного управління Міністерства юстиції України у м. Києві, публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Траст-капітал» про визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що під час перебування з ОСОБА_5 в шлюбі дружина стала членом ЖБК «Молодіжний-18». У 1992 році згідно ордеру їй на склад сім'ї три особи була надана квартира АДРЕСА_1. У 1993 році пайовий внесок за квартиру було повністю сплачено за рахунок їх спільних коштів, таким чином квартира є спільною власністю подружжя. 21 грудня 1995 року шлюб розірвано, а 27 грудня 2011 року головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

У жовтні 2013 року йому стало відомо про звернення відповідача до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що про порушення майнового права йому стало відомо лише в жовтні 2013 року після пред'явлення відповідачем до нього вимог про втрату права користування спірною квартирою, позивач просив суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ним та за колишньою дружиною право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 не довів, що він сплачував пайовий внесок у період сумісного проживання з дружиною за рахунок спільних коштів. Крім того, позивач з позовними вимогами про визнання за ним права власності на частину квартири звернувся поза строками позовної давності.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Судами установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 1984 року по 21 грудня 1995 року, в період шлюбу у сторін народилася донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ордеру від 5 червня 1992 року ОСОБА_4, як члену ЖБК «Молодіжний-18», на сім'ю з 3-х осіб (вона, чоловік - ОСОБА_3, донька - ОСОБА_7) була надана квартира АДРЕСА_1

27 грудня 2011 року на ім'я ОСОБА_5 на підставі наказу головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 20 грудня 2011 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Відповідно до п.п. «а» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону України «Про власність», п. 43 Примірного статуту ЖБК і законодавством про шлюб та сім'ю ( ст. ст. 22, 24, 28, 29 КпШС України), ураховуючи таке: пай, внесений подружжям у ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Встановлено, що пайові внески за спірну квартиру були сплачені 5 травня 1993 року в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується довідкою ЖБК «Молодіжний-18» (а.с. 89, 90 т. 2).

Відмовляючи в позові про визнання права власності на Ѕ частку спірної квартири, суди не навели переконливих доказів тому, що пайовий внесок був сплачений матір»ю відповідачки в період окремого проживання подружжя.

Крім того, суди не взяли до уваги, що строком позовної давності захищається порушене право, відмовляючи в позові, як по суті позовних вимог, так і у зв»язку з пропущенням позивачем строку позовної давності.

З огляду на викладене ухвалені судами рішення не можна вважати законними та обґрунтованими, вони підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко

Т.О. Писана

О.М. Ситнік