Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2015 Справа №607/19842/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Паюка М.М.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4, третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-4559/2004 р. стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного вище судового рішення Тернопільським міськрайонним судом за заявою ОСОБА_5 був виданий виконавчий лист. Відповідач звернув до виконання виконавчий лист шляхом подання відповідної заяви до Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ, на підставі якої державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 13 грудня 2013 року, наданої державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського МУЮ Зишовською Н. В., заборгованість за аліментами станом на 13 грудня 2013 року становить 41651,44 грн. Після того, як Тернопільським міськрайонним судом було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, він добровільно їх сплачував протягом 2004-2005 років - 775, 00 грн., 2006 р. - 1700 грн. Заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, оскільки державний виконавець не повідомив про розмір аліментів, які він мав сплачувати помісячно, в зв'язку з чим і виникла заборгованість. Крім того, розмір заборгованості по сплаті аліментів обрахований неправильно, зокрема заборгованість за 2004 рік становить 536 грн., а не 1517,59, як вказує державний виконавець, і так само помилки здійснюється в кожному році, оскільки державним виконавцем невірно визначена середня статистична заробітна плата працівника для даної місцевості. На даний час позивач ніде не працює, не отримує та не отримував доходів і заробітку, оскільки не має можливості влаштуватись на роботу за своєю спеціальністю із заробітком, необхідним та достатнім для утримання не лише себе, але й своєї родини. На даний момент він зареєстрований в Обласному центрі зайнятості. Розрахунок, з яким позивач не погоджується, суперечить даним, отриманим від Першого відділу ДВС в 2007 році. Загальна сума заборгованості з 18 серпня 2004 року по 31 грудня 2008 року по сплаті аліментів становить 8716 грн., а не 12206,97 грн. Його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі - 1/4 частин всіх видів заробітку та заборгованість по сплаті аліментів, оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, а саме 21 вересня 2008 року він одружився, у нього на утриманні перебувають діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. Старший син - ОСОБА_7 хворіє на бронхіальну астму, атопічний дерматит, алергічний риніт, функціональні розлади жовчного міхура, проблеми ортопедичного характеру та потребує лікування. Молодший син - ОСОБА_8 має вальгусну установку стоп і хворіє легкою м'язевою дистонією, також потребує лікування. В сумі їх лікування коштує дуже дорого, приблизно 1000 грн. на місяць. На підставі викладеного позивач просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі №2-4559/2004 р., на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частин всіх видів заробітку на 1/6 частин всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; визначити суму заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-4559/2004 р. в розмірі 8716 грн. з 18 серпня 2004 року по 31 грудня 2008 року; звільнити його частково від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; перерахувати розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі №2-4559/2004 р., на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частин всіх видів заробітку на 1/6 частин всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 звернулась в суд із зустрічною позовною заявою про стягнення заборгованості по аліментах, в обґрунтування якої зазначила про те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2004 року по справі №2-4559/2004 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання їхньої неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу). Відповідач без будь-яких поважних причин не виконував свого батьківського обов'язку щодо утримання неповнолітньої дочки та практично не надавав їй жодної грошової допомоги. Так, за 11 років ОСОБА_1 лише тричі частково сплачував аліменти, присуджені вищевказаним рішенням суду, а саме: у 2004 році відповідачем було сплачено 495 грн., у 2006 році - 1200 грн., у 2013 році - 400 грн. Таким чином, лише за останній 2014 рік у відповідача виникла заборгованість по аліментах в розмірі 7155,25 грн. Жодних повідомлень щодо наявності поважних причин тимчасової неспроможності оплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 від ОСОБА_1 не надходило, в тому ОСОБА_4 просить стягнути з позивача-відповідача пеню в розмірі 112 526,75 грн., виходячи із суми несплачених аліментів за період з січня 2012 року по грудень 2014 року.

10 лютого 2015 року ОСОБА_1 подав до суду уточнення до позовної заяви про зменшення розміру аліментів в частині строку визначення заборгованості по сплаті аліментів та їх розміру. Просить визначити суму заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-4559/2004 р. в розмірі 43043,75 грн.; звільнити його частково від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно; перерахувати розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі №2-4559/2004 р. в сумі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач-відповідач та його представник позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підтримали, посилаючись на мотиви, вказані у позовній заяві, та просили їх задовольнити в повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову вважають слід відмовити з підстав того, що наявна заборгованість по аліментах виникла не з вини ОСОБА_1., про що в матеріалах справи є відповідні докази. Крім цього, просили застосувати до заявлених зустрічних позовних вимог строки позовної давності в один рік.

Представник відповідача-позивача в судовому засіданні відносно задоволення первісного позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що матеріальний стан ОСОБА_1. не змінився. Зустрічний позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просила суд його задовольнити.

Представник третьої особи за первісним позовом - Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції в судовому засіданні підтримала наданий нею розрахунок заборгованості по аліментах ОСОБА_1., заперечивши наданий останнім розрахунок. В решті щодо задоволення, як первісного так і зустрічного позову не заперечувала.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив наступні обставини.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2004 року по справі №2-4559/2004 вирішено стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 серпня 2004 року і до повноліття.

Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 13 грудня 2013 року, виданої Першим відділом ДВС ТМУЮ, станом на 13 грудня 2013 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1, згідно виконавчого листа №2-4559/2004 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 серпня 2004 року і до повноліття, становить 41615,44 грн.

Згідно довідки №20387 від 19 листопада 2007 року, виданої Першим відділом ДВС ТМУЮ, протягом 2004-2005 років ОСОБА_1 сплатив 775 грн., протягом 2006 року ОСОБА_1 сплатив 1700 грн. по аліментах на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки від 14 листопада 2014 року, виданої Тернопільським МРЦЗ Державного центру зайнятості, ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ з 04 листопада 2014 року.

Як слідує із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21 вересня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, 21 вересня 2008 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9, яка після одруження носить прізвище ОСОБА_4.

Від даного шлюбу в подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про народження (повторне) серії НОМЕР_2 від 15 квітня 2011 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 31 січня 2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Із довідки, виданої 20 листопада 2014 року поліклінічним відділом Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, хворіє на бронхіальну астму, атопічний дерматит, алергічний риніт, функціональні розлади жовчного міхура, проблеми ортопедичного характеру.

Відповідно до довідки поліклінічного відділу Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні від 20 листопада 2014 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, має вальгусну установку стоп і хворіє легкою м'язевою дистонією.

Згідно інформації №3199/02 від 16 лютого 2015 року, наданої ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Тернополі, згідно реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування станом на 16 лютого 2015 року, персоніфіковані дані відносно позивача-відповідача відсутні.

З Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 18 лютого 2015 року №5346/7/19-18-11-02/35, наданих Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області, ОСОБА_1 в період з 01 липня 2004 року по 30 вересня 2014 року доходів не отримував.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 25 лютого 2015 року, виданого Першим відділом ДВС ТМУЮ, станом на 01 березня 2015 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 становить 48342,42 грн.

В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги: стан здоров'я і матеріальне положення дитини; стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; інші обставини, які мають значення.

В силу ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В ч.1 ст.192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів позивач-відповідач не працевлаштувався, має нерегулярний, мінливий дохід, з 04 листопада 2014 року перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ. Однак змінився сімейний стан ОСОБА_1., від одружився вдруге і від даного шлюбу на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, які хворіють та у зв'язку з цим потребують догляду та лікування.

З урахування вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни та зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1. на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1. про зменшення розміру аліментів з ІНФОРМАЦІЯ_2, а також здійснення перерахунку розміру аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі №2-4559/2004 р., на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частин всіх видів заробітку на 1/6 частин всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, суперечить вимогам закону та до задоволення не підлягає. Змінений судом розмір аліментів буде стягуватися з позивача-відповідача в користь ОСОБА_4 з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо відмови в задоволенні решти заявлених позивачем-відповідачем вимог, а саме: визначення суми заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі № 2-4559/2004 р. в розмірі 43043,75 грн.; звільнення частково від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_5 на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 вересня 2004 року по цивільній справі №2-4559/2004 р. на утримання дитини - доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 20000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Суд погоджується з розрахунком розміру заборгованості по аліментах від 25 лютого 2015 року, виданого Першим відділом ДВС ТМУЮ, згідно якого станом на 01 березня 2015 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 становить 48342,42 грн.

Правила визначення розміру заборгованості по аліментах встановлені Законом України «Про виконавче провадження» та СК України. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості

При цьому слід мати на увазі, якщо частка середньої заробітної плати для даної місцевості менша мінімального розміру аліментів, встановленого ч.2 ст.182 СК України, то для визначення заборгованості застосовується мінімальний розмір аліментів, передбачений вказаною нормою.

Таким чином, оскільки позивач-відповідач ОСОБА_1 не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення державним виконавцем її розміру, розрахунок заборгованості по аліментах складено вірно, із застосуванням норми закону, яка є чинною на час визначення його розміру.

З приводу вимоги ОСОБА_1 про звільнення частково від сплати заборгованості по аліментах на суму 20000 грн. суд відмовляє з тих підстав, що позивачем-відповідачем не наведено та в судовому засіданні не встановлено істотних обставин для звільнення від сплати аліментів, передбачених частинами 2, 3 ст.197 СК України. Зокрема, судом не здобуто доказів про тяжку хворобу платника аліментів чи інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року (справа №607/5568/14-ц), в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання - відмовлено.

Відносно зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах суд проаналізувавши матеріали справи та надані в обґрунтування заявлених вимог докази, вважає його підставним та таким, що підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд вважає, що право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені), передбачене ст.196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набуття рішення законної сили, та не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження», стосовно повідомлення належним чином державним виконавцем ОСОБА_1 про розмір аліментів, які він мав сплачувати щомісячно, на що у позовній заяві покликається позивач-відповідач.

Суд погоджується із розрахунком пені по аліментах на суму 112526,75, який складено ОСОБА_4 за період з січня 2012 року по грудень 2014 року.

Наданий розрахунок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 11 вересня 2013 року по справ №6-81цс13, в якій зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Так, суд приймає до уваги, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів ОСОБА_1 не працює, з 04 листопада 2014 року перебуває на обліку як безробітний в Тернопільському МРЦЗ, зміну сімейного стану позивача-відповідача, те, що він одружився вдруге і від даного шлюбу на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, які хворіють та у зв'язку з цим потребують догляду та лікування, зваживши на те, що сума пені по аліментам є не співмірною з розміром заборгованості по аліментам, враховуючи принципи добросовісності, розумності та справедливості, вважає за можливе відповідно до приписів ст.196 СК України зменшити розмір неустойки до 50000 грн.

З урахуванням наведеного суд вважає, що зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 50000 грн.

Покликання позивача-відповідача та його представника про застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог суд вважає безпідставним, так як ст.20 СК України передбачено, що до вимог, які випливають із сімейних відносин, в даному випадку виниклі правовідносини стосуються стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, позовна давність не застосовується.

Стягнення судових витрат по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 61, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа - Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, 1981 року народження, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог за первісним позовом - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 1981 року народження, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.

В задоволенні решти вимог за зустрічним позовом - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 500 (п'ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.Герчаківська