Справа №488/334/15-ц 31.03.2015 31.03.2015 31.03.2015
Провадження №22-ц/784/840/15 Суддя першої інстанції: СеліщеваЛ.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду: Яворська Ж.М.
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кушнірової Т.Б.,

при секретареві судового засідання - Харитоновій І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на ухвалу судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від З0 січня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" ( далі - ПАТ «Дельта Банк») про повернення грошового вкладу,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про повернення грошового вкладу.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року відкрито провадження у справі за цією позовною заявою.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неправильне застосування суддею норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу за територіальною підсудністю до суду першої інстанції за місцезнаходженням відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання щодо підсудності справ врегульовано Главою 1 Розділу III ЦПК України. Зокрема, ч. 2 ст. 109 і ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Так, ч. 2 ст. 109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

Водночас ч. 5 ст. 110 ЦПК України передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за місцезнаходженням споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Право вибору підсудності, при наявності альтернативної підсудності, належить саме позивачу (ч. 14 ст. 110 ЦПК України).

З матеріалів заяви вбачається, що 27 серпня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 за місцем знаходження відділення установи м. Миколаїв, вул. Велика Морська,63 було укладено договір банківського вкладу (депозиту), на підставі якого банк отримав від останньої грошові кошти в сумі 6000 доларів США і зобов'язався по закінченню строку дії договору виплатити їй цю суму з процентами на умовах та в порядку, встановлених договором. І саме з приводу виконання умов даного договору виник даний спір.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - будь - яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Виходячи з вищенаведеного, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно захист його прав як споживача регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного Кодексу України.

Тому, підсудність спорів, що виникають з цих правовідносин, визначається відповідно ст. 110 ЦПК України за вибором позивача, у тому числі за ч.5 за місцем проживання споживача про що і зазначено останнім в позовній заяві та враховано судом під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 є територією Корабельного району м. Миколаєва.

Місцем знаходження безпосередньо юридичної особи - м. Київ, вул. Щорса,36-б.

Отже, відкриваючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2, суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва дотримався правил ст. 110 ЦПК України щодо підсудності спору.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на положення ч. 2 ст. 109 ЦПК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даній статті визначається загальна територіальна підсудність цивільних справ і положення її застосовуються завжди, якщо у статтях 108, 110-111,113,114 цього Кодексу не передбачено інше.

Крім того, твердження апелянта про те, що позивачем заявлено вимоги на підставі норм Цивільного кодексу України і тому не містять способу захисту порушених прав як споживача не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються вищенаведеним і ґрунтуються на помилковому тлумаченні ним норм матеріального права і як наслідок не відповідність вимог апеляційної скарги нормам процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити, а

ухвалу судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: