АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8606/15 Справа № 204/8558/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубіжанська Т. О. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участю секретаряВидюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року про забезпечення позову по справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 27листопада 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна, у якій просив встановити, що він та відповідач ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу у період з кінця 2002 року по лютий 2014 року; в порядку поділу спільно нажитого майна визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську; на 1/ 2 частину земельної ділянки та будинку, розташованому в садовому товаристві «Дніпро», ділянка № НОМЕР_2, с.Партизанське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію у розмірі 1/ 2 частини вартості автомобіля «ТойотаХайлендер», 2011 року випуску, державний номер НОМЕР_1, у сумі 200000 грн.

Позивач 28 липня 2015 року звернувся із заявою про забезпечення зазначеного позову.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськавід 10 серпня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову та постановити нову про накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, які відповідно до положень ч.3 цієї статті мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із заявою, позивач ОСОБА_2 просив суд забезпечити його позов шляхом накладення арешту на 47/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську, та на земельну ділянку № НОМЕР_2, площею 0,0403 га, розташовану в садовому товаристві «Днепр», сільська рада Балівська Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Однак, на момент звернення позивача із заявою про забезпечення позову зазначені об'єкти нерухомості належали особам, які не були залучені до участі у справі.

Так, відповідно до договору дарування від 17 червня 2014 року право власності на 47/100 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у м.Дніпропетровську, належить ОСОБА_4; на підставі договору дарування від 21 січня 2015 року право власності на земельну ділянку № НОМЕР_2, площею 0,0403 га, розташовану в садовому товаристві «Днепр», сільська рада Балівська Дніпропетровського району Дніпропетровської області належитьОСОБА_5Тобто, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене нерухоме майно призведе до порушення прав осіб, які не є сторонами у справі.

Доводи апелянта про те, що ним було надано суду докази належності спірного нерухомого майна саме відповідачу ОСОБА_3, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки спростовуються матеріалами справи та наявними у ній доказами, а саме - договорами, згідно яких на момент звернення до суду із заявою про забезпечення позову право власності на спірне нерухоме майно ОСОБА_3 не належало.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду на підставі п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2авідхилити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді