АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/9862/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Гончарук В.П.,
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою Самойленко Анастасії Олегівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжирінгова Компанія «Нова Лайт» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжирінгова Компанія «Нова Лайт» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжирінгова Компанія «Нова Лайт», в якому з врахуванням позову про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті заробітної плати в розмірі 27 645 грн. 43 коп. та 10 тис. грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з 5 травня 2014 року працювала в ТОВ «Інжирінгова компанія «Нова Лайт» на посаді головного бухгалтера. Оскільки її не влаштували умови праці на підприємстві, 20 листопада 2014 р. вона була звільнена з займаної посади на підставі ст.36 КЗпП України. При її звільненні роботодавець не провів з нею повного розрахунку, не виплатив компенсації за невикористану відпустку, у зв'язку з чим виникла заборгованість по заробітній платі, яка на день розгляду справи склала 27645 грн. 43 коп. Також діями відповідача, що виразились в затримці розрахунку їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 10 тис. грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Інжирінгова компанія «Нова Лайт» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за час затримки розрахунку в розмірі 13 539 грн. 70 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього 14 039 грн. 70 коп.

В апеляцій скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну з підстав та доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Позивачка проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду першої інстанції законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом відповідача за № 46-ОС від 5 травня 2014 р. позивачка ОСОБА_2, була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера ТОВ «Інжирінгова компанія «Нова Лайт».

Відповідно до наказу Товариства за №57 -ОС від 20.11.2014 р. ОСОБА_2 була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП.

Як видно з довідки про доходи, заробітна плата у позивачки ОСОБА_2 складала 4100 грн. щомісячно.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 даного Кодексу передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зі справи вбачається та не оспорюється учасниками процесу, що розрахунок з позивачкою було проведено відповідачем лише 3 березня 2015 р., тобто затримка розрахунку при звільненні склала 71 робочий день (а.с.46)

Посилання представника відповідача на відсутність вини Товариства у затримці проведення розрахунку, оскільки позивачкою, як головним бухгалтером Товариства, були допущені порушення ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, що підлягали перевірці новим працівником, не заслуговують на увагу та не виключають вини відповідача у невиплаті належних звільненому працівникові коштів, й не звільняють Товариство від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума середньомісячного заробітку за затримку розрахунку в період часу з 21.11.2014 р. по 03.03.2015 р., що складає 13539 грн.70 коп.

Дана сума середньомісячного заробітку вірно визначена судом на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100, й представником відповідача не оспорюється в апеляційній скарзі.

Крім того, ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи конкретні обставини справи, характер та тривалість моральних страждань, заподіяних позивачці внаслідок порушення відповідачем трудових прав останньої, суд першої інстанції правильно визначив розмір моральної шкоди в сумі 500 грн., що підлягає відшкодуванню на користь позивачки.

З огляду на викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткову доведеність позовних вимог ОСОБА_2, обґрунтовано стягнувши на користь позивачки середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 13 539 грн. 70 коп. та моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього 14 039 грн. 70 коп.

Доводи апеляційної скарги вказані висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 37, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу СамойленкоАнастасії Олегівни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжирінгова Компанія «Нова Лайт» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: