У Х В А Л А

19 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6, яка є правонаступником ОСОБА_7, до ОСОБА_4, треті особи: приватні нотаріуси Вінницького міського нотаріального округу Павлюк Ірина Іванівна та ОСОБА_9, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання недійсними договору купівлі-продажу і договору дарування та за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк Ірина Іванівна, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 1 липня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6, позовні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено: визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2006 року в частині відчуження 1/3 частки в квартирі, що належала на праві власності ОСОБА_10, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2006 року в частині відчуження 1/3 частки в квартирі, що належала на праві власності ОСОБА_11, вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

12 жовтня 2015 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року, з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявниця надала постанови Верховного Суду України від 13 травня та 29 жовтня 2014 року (справи № 3-14гс14, 6-152цс14).

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу від 21 серпня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції зазначив, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга заявника є необґрунтованою. При цьому суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірні договори купівлі-продажу укладені з порушенням частини третьої статті 328 ЦК України, оскільки вчинені вони представником від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах та в інтересах своєї сім'ї, тому такі договори підлягають визнанню недійсними. Строк позовної давності, про застосування якого заявлено ОСОБА_4, позивачами ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не пропущено, оскільки про порушення свого права вони дізналися лише після заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_12

У постанові від 13 травня 2014 року, прийнятій у справі (№ 3-14гс14) про визнання договору недійсним, Верховним Судом України висловлено правову позицію, що згідно із частинами третьою - п'ятою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. При цьому у разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

У постанові від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі (№ 6-152цс14) про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю й договору купівлі-продажу земельної ділянки, приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, повернення земельної ділянки територіальній громаді та про визнання рішень Харківської міської ради такими, що не відповідають чинному законодавству, Верховний Суд України висловив правову позицію, що для правильного застосування частини 1 статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Порівняння змісту зазначених постанов Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_6, яка є правонаступником ОСОБА_7, до ОСОБА_4, треті особи: приватні нотаріуси Вінницького міського нотаріального округу Павлюк Ірина Іванівна та ОСОБА_9, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання недійсними договору купівлі-продажу і договору дарування та за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Павлюк Ірина Іванівна, служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири за заявою ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема