АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3265/2015 Головуючий 1 інст. Лігус С.М.
Справа № 2029/3349/2012 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

9 квітня 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі по тексту ПАТ КБ «Приват Банк»») звернулося до суду і просило звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 боржника ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості у сумі 755 314 грн. 84 коп. за кредитним договором, а також виселити її з квартири зі зняттям з реєстрації у відповідних органах.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № HAA0GK від 07.07.2008 року ОСОБА_6 07.07.2008 року отримала кредит у розмірі 59241.83 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.07.2028 року.

В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 07.07.2008 року уклали договір іпотеки № HAA0GK НОМЕР_1. Згідно з договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50.80 кв.м., житловою площею 31.00 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 372687 грн. 70 коп.

Позивач вказував, що позичальник взяті за умовами договору зобовязання не виконує, кредитні кошти не повертає, за їх користування не сплачує, станом на 04.10.2012р. має заборгованість у розмірі 94497,04 доларів США, що станом на 04.10.2012 року по курсу НБУ становить 755 314 грн. 84 коп..

Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не зявлялася, про відношення до позову і причину неявки суду не повідомила. В матеріалах справи маються три поштові повідомлення про вручення їй судових повісток (а.с.36,43,62).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.11.2012 року з урахуванням доповнень, внесених додатковим рішенням цього суду від 31.05.2013 року з метою визначення способу звернення стягнення , позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено частково. Суд вирішив звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 у сумі 755314,84 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» іншій особі від імені іпотекодавця.

У задоволенні інших позовних вимог судом відмовлено.

Сторони вказані рішення суду в апеляційному порядку не оскаржили.

27.03.2015 року з апеляційною скаргою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся ОСОБА_3, який просив скасувати рішення суду першої інстанції з тих підстав, що при розгляді справи судом першої інстанції не було залучено органу опіки і піклування, не застосовано вимоги ст.12 Закону України № 2623-1V від 02.06.2005р. «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», частини 3 ст.17 Закону України № 2402-111 від 26.04.2001р. «Про охорону дитинства» та п.67 «Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою КМУ №866 від 24.09.2008 року, відповідно до яких органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотримання батьками житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей з метою недопущення зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень, а батьки без дозволу органу опіки і піклування не мають права укладати договори, якими відмовляються від належних дитині майнових прав, здійснюють відчуження житла.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала і просила задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_5В ОСОБА_8 подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі і без участі ОСОБА_5, проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» - ОСОБА_9 проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи її безпідставно, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, змістом наданих суду договорів підтверджується, а сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, в тому числі і ОСОБА_3, які подав апеляційну скаргу в інтересах його і відповідача ОСОБА_5 неповнолітнього сина, не оспорюється той факт, що ОСОБА_5 уклала 07.07.2008 року з ПАТ КБ «Приват Банк» кредитний договір № HAA0GK і договір іпотеки квартири, за умовами яких отримала кредитні кошти у розмірі 59241, 83 долари США строком до 2028 року, зобовязавшись повертати частками кретині кошти щомісячно зі сплатою 15% за їх користування, а також передала в іпотеку двох кімнатну квартиру АДРЕСА_4, яку придбала за договором купівлі-продажу в цей же день 07.07.2008 року на кошти, отримані у вигляді кредиту від ПАТ «КБ «Приват Банк», однак взяті на себе зобовязання не виконує, кредитні кошти не повертає, плату за їх користування не здійснює, має заборгованість, яка станом на 04.10.2012 року становить 755 314 грн. 84 коп., що вдвічі більше вартості предмету іпотеки, визначеної сторонами при укладенні договору 07.07.2008 року. (14-18, 19-21).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності з умовами укладених сторонами договорів кредиту та іпотеки, а також вимогами ст.ст.526, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України та ст.ст.33, 35, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, виходив з того, що умови укладених сторонами договорів є дійсні, повинні виконуватися належним чином, наслідками їх невиконання стороною є застосування передбачених умовами договору і законом санкцій у виді звернення стягнення на предмет іпотеки позичальника з метою захисту порушених ним майнових прав кредитора. У задоволенні вимог про виселення суд обґрунтовано відмовив, як заявлених передчасно, оскільки на час звернення ПАТ КБ «Приват Банк» і на час ухвалення оскарженого рішення відповідач була законним власником квартири, з якої позивач бажав її виселити, цього права вона у передбаченому законом порядку ще не була позбавлена і передбачений законом порядок та підстави виселення особи з жилого приміщення без надання іншого позивачем не було дотримано.

Обставини, посилаючись на які ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції, не свідчать про наявність передбачених законом підстав для задоволення його апеляційної скарги, оскільки з наданих позивачем та самим ОСОБА_3 письмових доказів (копій кредитного договору, договору іпотеки, довідок з місця проживання, свідоцтв про укладення шлюбу та народження дитини) вбачається, що і позичальник ОСОБА_5 і її чоловік ОСОБА_3 (апелянт) станом на 07.07.2008 року, тобто, на момент укладення кредитного договору, договору іпотеки та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч.ч.3,4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків, а дитини у віці від 10 до 14 років за місцем проживання її батьків або навчального закладу чи закладу охорони здоровя.

На день укладення зазначених вище договорів, тобто 07.07.2008 року, місцем проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є місце проживання його батьків. Апелянтом та його представниками не надано доказів, які б свідчили про інше.

Отже, даних про те, що рішенням суду зачіпається право власності неповнолітнього ОСОБА_4, матеріали справи не містять.

Позивач не вимагав виселення з квартири предмету іпотеки неповнолітнього ОСОБА_4 і судом це питання не вирішувалося.

Крім того, суд відмовив у задоволенні позову про виселення ОСОБА_5, матері неповнолітнього ОСОБА_4

За таких обставин викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 доводи не свідчать про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання представника ОСОБА_3 на звернення ОСОБА_3 у жовтні 2014 року до суду з позовом до ОСОБА_5, ПАТ КБ «Приват Банк», ТОВ «Естейд Селлінг» та приватного нотаріуса ОСОБА_10 з позовом про визнання недійсним укладеного 02.08.2013 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 та клопотання про зупинення провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 також не свідчать про наявність підстав для скасування рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30.11.2012 року та зупинення апеляційного провадження по даній справі, оскільки спір щодо законності угоди купівлі-продажу від 02.08.2013 року не є тією обставиною, яка повинна бути зясована та взята до уваги судом першої інстанції при ухваленні рішення 30.11.2012 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_5

Для вирішення позову ПАТ КБ «Приват Банк» має значення зясування обставин, на які посилався позивач, а саме: укладення договорів кредиту та іпотеки, невиконання передбачених ними умов ОСОБА_5, яка є позичальником та іпотекодавцем у одній особі, розмір заборгованість, співмірність способу захисту прав позивача із обсягом збитків, заподіяних позичальником внаслідок порушення зобовязань.

Розмір заборгованості і дійсність кредитного договору та договору іпотеки від 07.07.2008 року відповідачем та особою, яка оскаржує рішення від 30.11.2012 року, не оспорені, кредитний договір та договір іпотеки у передбаченому законом порядку недійсними не визнані.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: