Провадження №2/442/285/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Грицай М.М.

при секретарі Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності та стягнення судових витрат, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезгаданим позовом, посилається на те, що між нею та відповідачем 19.08.2004 року укладено шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4. Шлюб їхній рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 12 жовтня 2012 року розірвано.

Зазначає, що за час їхнього спільного подружнього життя, у 2010 році ними, за спільні кошти, придбано автомобіль марки «Рено Лагуна», 2000 року випуску, темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який формально зареєстровано на відповідача, який після розірвання шлюбу залишився у реальному користуванні останнього. У зв'язку з тим, що відповідач приховував від неї це спільне майно подружжя та не визнавав її права на нього, вона змушена була звернутися із цивільним позовом до суду про розподіл спільного сумісного майна подружжя. За наслідками розгляду вказаного цивільного позову, 20 серпня 2013 року судом ухвалено рішення, яким визнано за нею та за відповідачем по ? ідеальної частини на вищезгаданий автомобіль.

Стверджує ту обставину, що відповідач порушує її законні права та інтереси щодо права власності, користування та розпорядження даним автомобілем, відмовляючись укласти угоду про порядок володіння, користування, розпорядження та утримання цим транспортним засобом та відмовляється надати їй вільний доступ чи будь-яку іншу інформацію щодо цього автомобіля, який уже декілька років знаходиться на СТО у його товариша. Крім цього, відповідач категорично відмовляється здійснити спільно з нею будь-які витрати на ремонт спільного транспортного засобу, зазначаючи при цьому, що у нього немає на це на даний час коштів та не виникає нагальної потреби у ремонті автомобіля, оскільки він користується іншим транспортним засобом.

У зв'язку з наведеним, змушена звернутися з даним позовом до суду з вимогою стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості ? частини автомобіля, що становить 23 762,26 грн., та сплачений при подачі позову до суду судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги своєї довірительки підтримав повністю, уточнивши їх, що слід одночасно вирішити питання щодо припинення права власності позивачки на вищезгадану частку у спірному майні. Вказав, що дії відповідача порушують права та інтереси позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у спільній частковій власності. Спільне користування автомобілем є неможливим. У кожного зі сторін є свої інтереси та інша сім'я, вони проживають окремо. Так як транспортний засіб не підлягає поділу, то керуючись ст.364 ЦК України, позивачу слід виділити грошову компенсацію вартості її частки. Позивачка мала намір показати машину потенційному покупцю, однак, цього не змогла зробити, оскільки відповідач не з'явився на зустріч, не надавши, відповідно, доступу їм до транспортного засобу. Додав, що враховуючи курс долара США на даний час, вартість автомобіля могла би бути і більшою, однак, позивач просить стягнути зазначену в позові суму.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив та пояснив, що вдруге одружився і в нього багатодітна сім'я, тому не в змозі оплатити позивачу зазначену в позові суму. Не заперечує проти того, щоб продати автомобіль і розділити гроші. Зазначив, що суму, яку просить за продаж машини, ніхто не бажає дати. Автомобіль на даний час несправний, але якщо позивач відремонтує його, то може ним користуватися. Він фінансової можливості здійснити ремонт не має. Якщо б позивач оплатила йому половину вартості автомобіля, то він би від нього відмовився в її користь. Не заперечує, що вартість ? частки спірного майна відповідає розміру, вказаному позивачкою.

Заслухавши думку представника позивача, відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні та стверджується матеріалами справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2004 року по 12.10.2012 року. За час їхнього спільного подружнього життя, у 2010 році придбано автомобіль марки «Рено Лагуна», 2000 року випуску, темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який було зареєстровано на відповідача. Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 20 серпня 2013 року, за позивачем та відповідачем визнано право власності по ? ідеальній частині за кожним на вищезгаданий автомобіль, тобто, поділено спірне майно, що було спільною сумісною власністю подружжя, залишивши його у спільній частковій власності сторін. Дане рішення суду вступило в законну силу.

Крім того, вищезгаданим рішення суду, було встановлено вартість автомобіля марки «Рено Лагуна» у розмірі 47524,51 грн. на підставі висновку спеціаліста Дослідницько-експертно криміналістичного центру при ГУМВС у Львівській області, а тому, вартість ? частини автомобіля становить - 23 762,26 грн.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Зокрема, стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Однак, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК).

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Обов'язок доказування відповідно зі ст.10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин справи шляхом роз'яснення прав та обов'язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не відповідають дійсності доводи відповідача, що він не відмовляється від продажу транспортного засобу, такі є голослівними, ним не надано суду доказів на підтвердження вчинення ним дій, спрямованих на відчуження автомобіля.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача запропонованої нею суми грошової компенсації вартості ? частини автомобіля «Рено Лагуна», який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості ? частки у праві спільної часткової власності на автомобіль «Рено Лагуна», 2000 року випуску, темно-зеленого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, в розмірі 23 762 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 26 копійок.

Припинити право власності ОСОБА_2 на ? ідеальну частку автомобіля «Рено Лагуна», 2000 року випуску, темно-зеленого кольору, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя Грицай М.М.