У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В,О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна Залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Український центр обслуговування пасажирів Південно-Західної Залізниці» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона - ветеран праці, займала посаду старшого оператора з оброблення перевізних документів інформаційно-розпорядчого відділу, її змусили підписати трудовий строковий договір з 02 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року, однак відповідний запис в трудову книжку внесено не було. Позивача було звільнено з займаної посади 29 грудня 2012 року наказом № 335 згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України - закінчення строкового договору, натомість де-юре згідно з записом в трудовій книжці з позивачем укладено безстроковий трудовий договір, а не строковий, де-факто звільнено за строковим договором, що не відповідає вимогам закону, оскільки відсутній запис в трудовій книжці про переведення на строковий договір. Крім того, власником порушено порядок звільнення з займаної посади, зокрема, наказ про звільнення з роботи та трудова книжка видана позивачу власником 13 червня 2014 року, що є порушенням чинного трудового законодавства. Також ОСОБА_2 зазначала, що вона на момент звільнення перебувала на лікуванні у Дорожній клінічній лікарні № 2 на стаціонарі, внаслідок чого їй було видано два листка непрацездатності: серії АВО № 577880 від 29 грудня 2012 року та серії АВО № 582105, виданий 25 січня 2013 року, - які було подано до відділу кадрів власника 01 лютого 2013 року, що підтверджується відміткою на копії про отримання оригіналу. Проте, ані в момент видання наказу, ані в момент подання лікарняного 01 лютого 2013 року, ані в момент 14 травня 2013 року, коли позивач особисто привозила адвокатський запит, власник не видав їй трудової книжки.

Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань позивача, вона втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 січня 2013 року по 13 липня 2014 року в сумі 54 000,00 грн; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн; зобов'язати відповідача повернути та надати позивачу всі пільги, передбачені розділом 8 колективного договору у зв'язку з виходом на пенсію, в тому числі всі ветеранські пільги відповідно до Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні»; стягнути з відповідача компенсацію в розмірі п'яти середньомісячних заробітків в сумі 18 000,00 грн, які передбачені колективним договором у зв'язку із виходом на пенсію; поновити позивача на посаду старшого оператора та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і компенсації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що твердження позивача щодо укладення безстрокового трудового договору з відповідачем у зв'язку з невнесенням останнім відповідного запису в трудову книжку про строковий характер договору, не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються доказами в матеріалах справи.

Крім того, суд дійшов вірного висновку, що перебування працівника на лікарняному у зв'язку із хворобою на момент закінчення строку дії строкового трудового договору не є підставою для продовження трудових відносин.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова