У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 16 липня 2013 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, відповідно до умов якого позивач прийняла на себе обов'язки щодо пошуку та організації перегляду об'єктів нерухомості, згідно з вимогами відповідача, а також зобов'язалася надати відповідачу інформаційно-консультаційні послуги відносно купівлі об'єкта нерухомості. Відповідач в свою чергу зобов'язався сплати за надані їй послуги 21 190 грн, після укладання між власником нерухомості та відповідачем попереднього договору.

ОСОБА_2 вимоги договору виконала в повному обсязі, ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконала, а тому позивач просила стягнути з відповідача суму боргу за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, моральну шкоду, індекс інфляції та 3 % річних, що разом становить 27 457 грн 30 коп.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за договором про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг від 16 липня 2013 року матеріальну шкоду у розмірі 22 457 грн 30 коп., яка складається з вартості послуг у розмірі 21 190 грн, індексу інфляції за прострочення у розмірі 880 грн 65 коп., 3 % річних у розмірі 386 грн 65 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 16 липня 2013 року між ОСОБА_3 та Бюро обміну та продажу квартир «Домопроект» в особі ОСОБА_2 укладено договір про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання за договором про організацію переглядів об'єктів нерухомості відповідно до вимог заявника.

Вказаним договором передбачено, що вартість послуг складає 21 190 грн, що еквівалентно 2 600 доларів США, яку замовник зобов'язаний сплатити до 01 вересня 2013 року.

Згідно з п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з пошуку та організації огляду об'єктів нерухомості (далі - Об'єкт), відповідно вимогам змовника.

Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що замовник зобов'язується сплатити надані виконавцем послуги відповідно до п. 3.

Згідно з пунктом 3.2 договору оплата здійснюється не пізніше 01 вересня 2013 року.

Згідно з п. 4.2 договору відповідач не несе відповідальність за виконання взаємних зобов'язань між замовником та власником об'єкту.

16 липня 2013 року ОСОБА_3 підписала акт приймання-передачі інформації, відповідно до якого остання оглянула домоволодіння АДРЕСА_1 (а. с. 3).

16 липня 2013 року між власниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_3 (покупець) укладено попередній договір про продаж нерухомості (а. с. 7).

25 жовтня 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 (продавці) та ОСОБА_3 (покупець) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 з відстрочкою, відповідно до якого продавці продали, а покупець купила житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 38).

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих інформаційно-консультаційних та посередницьких послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_2 належним чином виконала умови договору перед відповідачем, а відповідач ухиляється від виконання умов договору, відповідно до наведених норм матеріального права по суті дійшли правильних висновків про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук