Справа № 640/8033/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Божко В.В.

за участю секретаря Дяденчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 5 грудня 2013 року у ОСОБА_2 народилася спільна дитина, яка зареєстрована на імя позивача, але через три місяці після її народження він розстався із відповідачкою. Після звернення ОСОБА_2 до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав, він звернувся до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у вихованні дитини, та вільному спілкуванні з дитиною, а після висновку органів опіки та піклування відповідачка деякий час виконувала рішення органів опіки, потім перестала у звязку із чим він знову звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач та його представники за довіреністю підтримали позовні вимоги, просили його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник позовних вимог не визнали, посилаючись на те, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, після народження дитини її батьком був зареєстрований позивач ОСОБА_1 , який проживав разом із ОСОБА_2 в належній їй квартирі. Сторони розійшлися, коли дитині було три місяці. Оскільки батько дитини не проявляв до дитини ніякого інтересу, ОСОБА_2. звернулася до суду із позовом про позбавлення батька батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Тільки після позову відповідачки позивач звернувся до суду із зустрічним позовом про визначення його участі у виховані дитини. Зазначала, що ніяким чином не перешкоджає спілкуванню дитини із батьком та його матірю, але дитина зовсім маленька, і батька не памятає. Визначені органами опіки часи спілкування батька з дитиною не відповідають інтересам дитини, бо вона маленька, згідно з режимом вона потребує більше відпочинку, зокрема, денного сну. Крім того, дитина страждає на харчову алергію, що також потребує належного контролю за її харчуванням, а оскільки позивач не цікавиться здоровям дитини, йому про це не відомо, і його спілкування повинно проходити в присутності матері або осіб, яким мати дитини дозволяє професійний догляд за нею.

3-тя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, до судового засідання не зявися, просили слухати справу без участі їх представника, та прийняти рішення на розсуд суду, надали суду висновки щодо участі позивача у вихованні дитини, запропонувавши встановити наступний порядок участі: кожен вівторок та четвер місяця з 10.00 до 12.00, перша та третя субота та друга та четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 із поверненням дитини до постійного місця проживання.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представників, представника відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 не перебували у шлюбних відносинах, але мають спільну дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживає із матірю.

Через три місяці після народження дитини в березні позивач ОСОБА_1 залишив відповідачку із дитиною, і повернувся до своєї матері, де проживає постійно.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав.

У свою чергу після звернення ОСОБА_2 до суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом про участь у вихованні, зазначаючи, що позов матері дитини направлений на те, щоб вивозити дитину за кордон без його дозволу. Справа була залишена без розгляду. За поясненнями позивача, він отримав висновок орану опіки, який його задовольнив, і відповідачка його дотримувалася.

Органи опіки та піклування надали висновок від 10 квітня 2015 року, згідно до якого вважають недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, та вважають за можливе надати йому часи для відвідин дитини наступним чином: кожен вівторок та четвер місяця з 10.00 до 12.00, перша та третя субота та друга та четверта неділя місяця з 10.00 до 12.00 із поверненням дитини до постійного місця проживання.

В квітні 2015 року ОСОБА_1 знову звертається до суду із аналогічним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує рішення органу опіки, і перешкоджає його зустрічам із дитиною та просить визначити його участь у вихованні, пропонуючи відмінний від органу опіки режим спілкування.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із частинами 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Як було встановлено у судовому засіданні, і визнається позивачем, мати дитини ОСОБА_2 деякий час не заперечувала проти його зустрічей із дитиною, його мати регулярно має можливість спілкуватися із онукою, якою назвали на її честь.

Позивач у своєму позові зазначив, що його звернення до суду та до органів опіки викликано позовом ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав, який у свою чергу викликаний бажанням матері дитини вивозити дитину за межі України без його дозволу. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що до серпня 2014 року надавав матеріальну допомогу дитині, а потів перестав, оскільки між ними, батьками виникають спори.

В свою чергу представник відповідачки в судовому засіданні пояснила, що позивач не дає дозволу на виїзд дитини для оздоровлення за межі України, не надає матеріальної допомоги, що сам і не заперечує.

Суду був наданий режим дитини, відповідно до якого відповідач запропонувала участь батька у вихованні дитини двічі на місяць, враховуючи вік дитини, те, що вона в силу малолітнього віку та відсутності батька тривалий час не памятає його, і відповідно тривалі зустрічі можуть викликати протилежний ефект, та нанести шкоду дитині.

Позивач у свою чергу просив визначити його участь у вихованні дитини наступним чином: кожен день з 10.00 -15.00 з правом залишати дитину на ніч 2 рази на тиждень.

Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд вважає можливим частково задовольнити позов ОСОБА_1 з урахуванням того, що позивач просить встановити інший порядок участі у вихованні дитини ніж той, що був запропонований висновком органу опіки та піклування.

Враховуючи перед усім інтереси дитини, суд вважає цей варіант участі таким, що не відповідає її інтересам, вважає неможливим відрив дитини від матері та передання її на ночівлю до місця проживання батька через специфічний режим дня та дієту, тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, визначивши способи участі позивача у вихованні дитини шляхом систематичних побачень з дитиною в присутності матері або без присутності матері, але у присутності осіб, визначених матірю, наступним чином: друга , четверта середа кожного місяця з 11.30 до 13.00 годин, за умови, що це не заважатиме відпочинку дитини.

Такий графік побачень, на переконання суду, найбільш повно відповідає інтересам дитини, враховує її вік, стан здоровя та відповідає розпорядку навчання та відпочинку, який склався у дитини.

Враховуючи вищезазначене, суд також не погоджується із запропонованим Харківською райдержадміністрацією графіком спілкування позивача з дитиною, вважає його встановленим без урахування її віку, стану її здоровя, особистої прихильності дитини до матері, суперечливості почуттів дитини до батька, та тієї обставини, що привчання до батька повинно бути повільним.

Окрім визначеного часу спілкування позивач також просить суд задовольнити такі його вимоги: зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванню із дочкою; зобовязати ОСОБА_2 перед зустріччю з дочкою надавати точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання змін, повідомляти особисто і негайно; зобовязати ОСОБА_2 надавати вказівки особам, які виконують обовязки по догляду за дитиною належним чином виконувати рішення в частині надання можливості спілкуватися з дитиною; зобовязати ОСОБА_2 інформувати щодо будь яких фактів та обставин життя дитини стан здоровя, прізвище імя по батькові, номер телефону осіб яка здійснює догляд під час відсутності відповідачки, повідомляти про переміщення дитини за межі населеного пункту в якому вона мешкає.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не були надані належні та допустимі докази того, що відповідачка перешкоджає позивачу у спілкуванні та вихованні дитини згідно до визначеного раніше порядку участі, враховуючи також і власні пояснення позивача, що ОСОБА_2 дотримувалася порядку участі, вона не перешкоджає також і участі бабусі у вихованні дитини. Крім того, позивач сам змінив порядок участі, і пропонує інший.

Що стосується інших позовних вимог, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

На підставі викладеного, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 157, 159 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, її батька ОСОБА_1, шляхом систематичних побачень з дитиною у присутності матері ОСОБА_2 або без неї, але у присутності осіб, які здійснюють нагляд за дитиною з дозволу матері наступним чином: друга та четверта середа кожного місяця з 11.30 до 13.00 годин, за умови, що це не заважатиме відпочинку дитини, у разі зміни обставин та стану здоровя дитини попереджати батька про скасування побачення та спільно визначити інший день замість пропущеного за поважною причиною.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ -