Справа №672/296/15-ц
Провадження №2/672/124/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

Головуючого - Сакенова Ю.К.

секретаря - Ратушняк Л.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Пелехацького В.А., Марків О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім..В.Д.Слободяна» про стягнення зайво відшкодованої матеріальної шкоди в сумі 17611,3 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Городоцького районного суд від 27.02.2015 року його син, ОСОБА_4, був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.185 КК України і засуджений до 510 грн. штрафу за те, що на початку серпня 2012 року, знаходячись біля належного позивачу гаража, який розташований по АДРЕСА_1, в м.Городку Хмельницької області, достовірно знаючи, що автомобіль марки „Шкода" моделі „Феліція" р.н. НОМЕР_1, який знаходився біля даного гаража після ДТП, належав ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана", з корисливих мотивів, умисно, таємно демонтував з даного автомобіля двигун, коробку передач, чотири колеса, стійки, поворотні речаги із супортами, тормозні диски, які в подальшому продав невстановленим особам, а в кінці грудня 2012 року з метою крадіжки, за допомогою трактора таємно викрав та транспортував згаданого автомобіля на пункт прийому металу, якого в подальшому продав, як металобрухт, заподіявши. ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" збитки на суму 2 388,7 грн.

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000429 від 20.11.2014 року позивачем, як батьком, оскільки в сина відсутнє майно та кошти, для відшкодування завданих збитків, на вимогу директора ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" Пелехалького В.А., в касу товариства було сплачено грошові кошти в розмірі 20 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера № 964 від 16.12.2014 року та податковою накладною № 1 від 16.12.2014 року.

Згідно довідки № 245 від 26.12.2014 року, виданої ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана", вартість автомобіль марки „Шкода" моделі „Феліція" р.н. НОМЕР_1 становила 2 388,7 грн.

Таким чином, внаслідок злочину, вчиненого сином позивача товариству з обмеженою відповідальністю була заподіяна шкода на суму 2388,7 грн.

Відповідно до положень ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Отже, при заподіянні сином позивача матеріальної шкоди відповідачу на суму 2 388,7 грн. на незаконну вимогу директора товариства позивачем було сплачено грошові кошти в сумі 20 000 грн., а тому виходячи з вищезазначеної норми закону різниця в сумі 17 611,3 грн. підлягає поверненню йому.

На звернення позивача з приводу повернення зайво сплачених коштів відповідач в добровільному порядку повернути вказану суму відмовляється без наведення підстав відмови, а тому вона підлягає примусовому стягненню.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.79, 84 та 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати позивачу витрати в зв'язку з зверненням до суду в розмірі 243,6 грн. та витрати по наданню правової допомоги в розмірі 1200 грн. На підставі наведеного просить задовольнити позов.

Представники відповідача позов не визнали і пояснили, що 16.12.2014 року, за взаємною згодою, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Шкода Пікап», за умовами якого ОСОБА_4 передав ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" 20000 грн., що підтверджується видатковою накладною №1 від 16.12.2014 року. Ці гроші сплачені за автомобіль а не в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої сином позивача. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що вироком Городоцького районного суд від 27.02.2015 року син позивача, ОСОБА_4, був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.185 КК України і засуджений до 510 грн. штрафу за те, що на початку серпня 2012 року, знаходячись біля належного позивачу гаража, який розташований по АДРЕСА_1, в м.Городку Хмельницької області, достовірно знаючи, що автомобіль марки „Шкода" моделі „Феліція" р.н. НОМЕР_1, який знаходився біля даного гаража після ДТП, належав ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана", з корисливих мотивів, умисно, таємно демонтував з даного автомобіля двигун, коробку передач, чотири колеса, стійки, поворотні речаги із супортами, тормозні диски, які в подальшому продав невстановленим особам, а в кінці грудня 2012 року з метою крадіжки, за допомогою трактора таємно викрав та транспортував згаданого автомобіля на пункт прийому металу, якого в подальшому продав, як металобрухт, заподіявши. ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" збитки на суму 2388,7 грн.

16.12.2014 року, за взаємною згодою, між сторонами було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Шкода Пікап (НОМЕР_2)», за умовами якого ОСОБА_4 передав ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" 20000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №964 від 16.12.2014 року та видаткової накладною №1 від 16.12.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так позивач, вказуючи, що 20000 грн. ним відповідачу було сплачено в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої його сином, внаслідок пошкодження автомобіля „Шкода" моделі „Феліція" р.н. НОМЕР_1 не надав суду належних доказів на підтвердження даного факту. Так з наданої суду квитанції до прибуткового касового ордера №964 від 16.12.2014 року та видаткової накладної №1 від 16.12.2014 року вбачається, що між сторонами укладено договір купівлі-продажу автомобіля «Шкода Пікап (НОМЕР_2)», за умовами якого ОСОБА_4 передав ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана" 20000 грн. Питання дійсності цього договору та відповідності його вимогам діючого законодавства судом не досліджувалось, оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, як вбачається з вищевказаного вироку суду від 27.02.2015 року, речовий доказ - задні двері автомобіля марки «Шкода» моделі «Феліція» повернуті ОСОБА_4, а не потерпілій стороні - ТОВ „Агрофірма ім.В.Д. Слободана". З цим вироком сторони погодились. Тому у суда на даний час немає підстав вважати, що відповідач отримав від позивача безпідставно 17611,3 грн.

Керуючись ст.655,656,1166,1212,1213, ЦК України, ст.10, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма ім..В.Д.Слободяна» про стягнення зайво відшкодованої матеріальної шкоди в сумі 17611,3 грн., 243,6 судового збору та 1200 грн. витрат по наданню правової допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя