Справа № 535/103/15-ц
Провадження № 2/535/72/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Загнійко А.В.,

при секретарі Момот Г.І.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання договорів оренди землі недійсними,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання недійсними договорів оренди землі, укладених між нею та ПСП «Святослав» 23.08.2007 року та 25.01.2008 року, з підстав відсутності в них істотних умов, а саме: умов збереження стану об'єкта оренди та умови передачі земельної ділянки, оскільки не встановлено якісні показники земельної ділянки на момент її передачі орендарю, які є підставою для порівняння при закінченні дії договору.

Під час судового розгляду 23.02.2015 року позивачка уточнила позовні вимоги, шляхом подання письмової заяви, та просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ПСП «Святослав» та ОСОБА_3 23.08.2007 року, який зареєстрований у Котелевському районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №42; визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ПСП «Святослав» та ОСОБА_4 від 12.10.2007 року, який зареєстрований у Котелевському районному відділі ПРФ ДП «Центр ДЗК» про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №51 (а.с.33).

У ході судового розгляду позивачка пояснила, що вона є власником земельних ділянок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Усно зверталася до працівника бухгалтерії ПСП «Святослав» в с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області з питання отримання орендної плати за орендовані земельні ділянки, але з керівником ПСП не говорила, оскільки його на робочому місці не застала, письмових заяв будь-якого змісту до ПСП «Святослав» не подавала. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 орендну плату за належні їм земельні ділянки, орендовані відповідачем, отримували своєчасно. Крім того, позивачка пояснила, що після оформлення спадкових прав на землю, не зверталася до ПСП «Святослав» з питання отримання орендної плати, укладення чи внесення змін до договорів оренди землі, оскільки була зайнята доглядом за хворою матір'ю. Їй було роз'яснено про необхідність звернення із заявою про укладення договору оренди землі, однак коли вона приїхала - керівника ПСП знову не було. Оскільки вона вирішила самостійно обробляти землю, просить визнати недійсними спірні договори оренди землі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 20.02.2015 року (а.с.25), підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у заяві. Пояснив, що відсутність у спірних договорах оренди землі істотних умов, передбачених ст.15 Закону України «Про оренду землі», щодо умов збереження стану об'єкта оренди та умови передачі земельної ділянки (згідно абзацу 7 ч.1 ст.15 зазначеного вище Закону), оскільки не встановлено якісні показники земельної ділянки на момент її передачі орендарю, які є підставою для порівняння при закінченні дії договору, тягне за собою їх недійсність. Додатково вказав на те, що понад два роки відповідач не сплачував позивачці оренду плату, та, на його думку, і не мав наміру цього робити, оскільки розмір орендної плати у спірних договорах оренди землі не визначений. Представник відповідача не надав документів щодо якості ґрунтів на орендованих земельних ділянках, тому позивачка не зможе захистити свої права у випадку можливого погіршення якісного стану вказаних ґрунтів. Незазначення у спірних договорах умов збереження стану об'єкту оренди призведе до того, що у випадку тайфуну, урагану чи інших природних катаклізмів, відповідач не буде вживати заходів до збереження ґрунтів. У лютому 2015 року відповідачу вже було відомо, що позивачка є власником земельних ділянок, успадкованих нею після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак відповідач не сплатив їй орендну плату за попередні роки. Відповідачем не надано додатків до договору, що є невід'ємними частинами спірних договорів оренди землі. Представник позивача вказав на відсутність у спірних договорах зазначених вище істотних умов, що є підставою для визнання їх недійсними.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.64). Під час судового розгляду представник відповідача Нескородь В.М., який діє на підставі довіреності від 26.05.2014 року (а.с.39), проти задоволення позовних вимог позивачки заперечував у повному обсязі у зв'язку з їх безпідставністю, та пояснив, що укладені договори оренди землі з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дійсними, у встановленому порядку зареєстрованими. Позивачка не зверталася до ПСП «Святослав» з питання отримання орендної плати, чи з приводу внесення доповнень до вказаних договорів оренди землі чи їх розірвання.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, які є доказами по ній, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Згідно з відміткою державного нотаріуса Котелевської державної нотаріальної контори на державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_3 та відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,9510 га на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2011 року №2163, посвідченого державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори 30.11.2011 року за реєстровим №2163. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - НОМЕР_3 (а.с.8, 41).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори 17.12.2014 року за реєстровим №1912, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 4,1701 га, яка розташована на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - НОМЕР_5 (а.с.6).

За життя спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належні їм на праві власності земельні ділянки передали в оренду.

Так, відповідно до договору оренди землі від 23.08.2007 року, укладеного в с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав», орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 4,95 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, із зазначенням серії та номера державного акта на право власності на земельну ділянку - НОМЕР_1. Строк дії договору - 10 років. У той же день сторони склали акт про передачу та прийом земельної ділянки. Договір зареєстровано у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №42. (а.с.12-15).

Згідно з договором оренди землі від 12.10.2007 року, укладеного в с. Ковалеве Котелевського району Полтавської області між орендодавцем ОСОБА_4 та орендарем приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав», орендодавець передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 4,17 га, яка знаходиться на території Ковалевської сільської ради Котелевського району Полтавської області, із зазначенням серії та номера державного акта на право власності на земельну ділянку - НОМЕР_4. Строк дії договору - 10 років. У той же день сторони склали акт про передачу та прийом земельної ділянки. Договір зареєстровано у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №51. (а.с.9-11).

Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Згідно з п.40 зазначених вище спірних договорів оренди землі, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.10, 13).

Звертаючись до суду з позовом позивачка посилалася на те, що спірні договори оренди землі не містять всіх істотних умов.

На підставі ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів оренди землі), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначені істотні умови договору оренди, відсутність хоча б однієї з цих істотних умов є відповідно до ч. 2 цієї ж статті підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору оренди недійсним.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа 6-94цс13), яка, згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України, підлягає застосуванню при розгляді справ у подібних правовідносинах, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов та з'ясувати в чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Позивачкою зазначено як підставу для визнання спірних договорів оренди землі недійсними - відсутність у договорах умов збереження стану об'єкта оренди.

Однак, у п. 28 спірних договорів оренди землі визначено право орендодавця вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а пунктом 31 договорів передбачено обов'язок орендаря дотримуватися режиму природоохоронного використання земель (а.с.10, 13).

Ще однією з істотних умов, на яку вказувала позивачка - відсутність у договорі умов передачі земельної ділянки орендарю (згідно абзацу 7 ч.1 ст.15 зазначеного вище Закону), а саме: не встановлюються якісні показники земельної ділянки на момент її передачі орендарю, які є підставою для порівняння при закінченні дії договору.

Проте, у пунктах 18-20 спірних договорів передбачено умови і строки передачі земельної ділянки в оренду, відповідно до яких, передача земельної ділянки орендарю здійснюється без розроблення проекту її відведення у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (зворот а.с.9, 12).

Крім того, відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент укладення спірних договорів оренди землі), за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, тощо, що фактично є правом сторін договору оренди землі.

Під час судового розгляду представником позивачки зазначено також як підставу для визнання спірних договорів оренди землі недійсними - невизначення розміру орендної плати.

Однак, у п.9 спірних договорів зазначено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі два відсотки від суми земельного паю у натуральній формі (а.с.9, 12).

Позивачкою та її представником визнавалися факти передачі земельних ділянок в оренду відповідачеві, своєчасного отримання спадкодавцями орендної плати за їх життя, а також позивачкою визнавалося те, що вона не зверталася до ПСП «Святослав» з питання отримання орендної плати за спірними договорами оренди після оформлення 30.11.2011 року своїх спадкових прав на землю після смерті ОСОБА_3, оскільки вона була зайнята доглядом за хворою матір'ю, як і після оформлення спадщини 17.12.2014 року після смерті ОСОБА_4, чи з приводу врегулювання питань щодо оренди земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одночасно ч.1 ст. 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорювань право особи, а сам факт такого порушення згідно статей 10, 60 ЦПК України підлягає доведенню.

Під час судового розгляду позивачка та її представник будь-яких доказів порушення прав позивачки як власника землі відсутністю чи неповним викладом в тексті договору оренди землі вказаних умов суду не надано, а відтак в розумінні ст. 3 ЦПК України не потребує судового захисту у спосіб визнання договору оренди землі недійсним.

Враховуючи вище викладене, оскаржувані договори оренди землі містять істотні умови, передбачені Законом України «Про оренду землі», а пункти, на які посилається позивачка та її представник, потребують уточнень у позасудовий спосіб, що унеможливлює визнання договору оренди землі недійсним.

У ході розгляду справи, позивачем не було надано будь-яких доказів, які б свідчили про порушення відповідачем її прав як орендодавця самим фактом відсутності в договорі оренди землі умови про збереження стану об'єкта оренди та умови передачі земельної ділянки.

При цьому, сама по собі відсутність таких умов не свідчить про безпосереднє порушення прав та інтересів орендодавця, не унеможливлює фактичне виконання орендарем своїх обов'язків перед власником землі, в тому числі не позбавляє сторони узгодити вказане питання шляхом внесення до договору змін, доповнивши його такими умовами, що передбачено п.36 договору.

Суд, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та виходячи з того, що права позивачки, як власника земельних ділянок, відносно яких укладені спірні договори оренди землі, не порушені, а умови договорів, на які позивачка та її представник посилається, підлягають уточненню в позасудовому порядку, приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову, оскільки факт порушення прав позивачки укладенням спірних договорів оренди землі не вбачається й ні позивачкою, ні її представником не доведений.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.93 Земельного кодексу України, правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 року у справі №6-78цс13, від 30.04.2014 року у справі №6-27цс14, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав» та ОСОБА_3 23.08.2007 року, зареєстрованого у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №42, - відмовити у повному обсязі.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Святослав» про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством «Святослав» та ОСОБА_4 12.10.2007 року, зареєстрованого у Котелевському районному відділі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 25.01.2008 року за №51, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Повне рішенням суду складено 07.04.2015 року.