Справа № 740/4203/15-ц
Провадження № 2/740/1325/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому вказала, що вона є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1. По 1/4 частині вказаної квартири належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Її колишня невістка ОСОБА_3, зареєстрована в квартирі з 2012 року. За згодою всіх співвласників відповідач зареєструвала місце проживання в квартирі, так як вона не мала реєстрації. За місцем реєстрації відповідач ніколи не проживала, в квартирі відсутні її речі. Відповідач продовжує бути зареєстрованою в квартрі, власником 1/4 частини якої є позивач, знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не бажає, чим створює власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з'явилась надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву в якій позов визнала та просила розглянути справу в її відсутність.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого КП «Ніжинське МБТІ» від 19.12.2006 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Кожен з співвласників має по 1/4 частини квартири (а.с 11).

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_3, остання зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 03.07.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Квартира АДРЕСА_1 є майном (житлом) позивача, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сім'ї власників житла в силу ст. 64 Житлового кодексу України, дані про укладення з нею договору найму квартири також відсутні.

Норма закону яка б регулювала порядок визнання особи, яка не є членом сім'ї власника (чи наймачем), такою, що втратила право користування жилим приміщенням в діючому законодавстві, зокрема, ЖК України та ЦК України не передбачена, з огляду на це, слід застосувати аналогію закону, зокрема, ст.405 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач з моменту реєстрації, тобто більше трьох років, не проживає в квартирі, власником частини якої є позивач.

Вказане підтверджується зокрема актами обстеження квартири АДРЕСА_1 в яких значиться, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні (а.с 6,7).

На думку суду позивач довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 тому ОСОБА_3 слід визнати такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням.

Згідно Закону України «Про судовий збір» при подачі позову за вказаними вимогами ОСОБА_2 повинна була сплатити судовий збір в розмірі 487,20 гривень, хоча нею сплачено 551,20 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст. ст.212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 такою що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя В.Г. Пантелієнко