Справа № 146/1130/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" вересня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Пилипчука О.В.

при секретарі Бойко Т.Є.,

з участю сторін представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь неустойку(пеню) за час прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 14374,73 гривні.

Позов обґрунтований наступним.

28 серпня 2010 року від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5

Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області.

17 жовтня 2012 року Тульчинським районним судом було винесено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Виконавчий лист на виконання вказаного рішення було видано 7 лютого 2013 року.

Протягом останніх двох років відповідач не приймає жодної участі у вихованні їхнього малолітнього сина. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

Позивачка вказує, що згідно розрахунку, проведеного фахівцем відділу ДВС Томашпільського РУЮ, станом на 23 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів становить 526,20 гривень.

Відповідач ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, хоча знаходиться у працездатному віці. За його словами він не має наміру сплачувати жодних коштів на утримання дитини, тому офіційно не працевлаштовується. Позивачці не відомий точний розмір щомісячного неофіційного доходу відповідача, проте, на її думку, він має можливість сплачувати визначені судом аліменти на дитину до досягнення останньою повноліття.

Як на правову підставу своїх вимог позивачка посилається на ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України і постанову Верховного Суду України за розглядом справи № 6-81цс13, який відбувся 11 вересня 2013 року та просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

18 вересня 2015 року позивачка ОСОБА_3 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь неустойку (пеню) за час прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 12582,75 гривень.

21 вересня 2015 року представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 подав заперечення, в якому проситьв задоволенні позову відмовити, як заявленому безпідставно, оскільки відсутня вина ОСОБА_4 у сплаті аліментів, окрім того, позивачкою невірно вираховано неустойку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 зменшені позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові, та попросили позовні вимоги задовольнити в повному обємі

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що відповідач ніде не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває, не є фізичною особою-підприємцем, про що подали відповідні довідки, тому не мав змоги вчасно сплачувати аліменти. Окрім того, на його утриманні знаходиться дитина-інвалід його другої дружини та спільна дитини, за якими він доглядає та утримує їх. Разом з тим він хворів, в звязку з чим перебував на лікуванні. Стосовно сплати неустойки за прострочення сплати аліментів заперечив, оскільки допустив заборгованість не навмисно, а тому, що не мав змоги та можливості сплачувати аліменти в звязку з важким економічним становищем у державі, зокрема, неможливістю працевлаштуватися. В даний час відповідач проживає за рахунок коштів, які дружина отримує на їхню спільну дитину та на свою дитину-інваліда. А взагалі, то відповідач має сумніви щодо того, що спільна дитина з ОСОБА_3 являється його дитиною.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, які позов підтримали, відповідача та його представника, які позов не визнали, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Судом встановлено, що у сторін-Даниша ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.3).

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно довідки Шпиківської селищної ради Тульчинського району, ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_3 та знаходиться на її утриманні (а.с.4).

Згідно рішення Тульчинського районного суду від 17 жовтня 2012 року вирішено:стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2012 року і до його повноліття (а.с.5).

Згідно вищевказаного рішення Тульчинського районного суду 7 лютого 2013 року видано виконавчий лист (а.с.6).

Як вбачається із розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_4, виданого ВДВС Томашпільського РУЮ 23 липня 2015 року, заборгованість по виплатів аліментів станом на 30 червня 2015 року становить 4763,20 гривень, з яких з лютого 2014 року по червень 2015 року нараховано заборгованість в розмірі 309,60 гривень щомісяця; в червні 2014 року сплачено 200 гривень, в серпні 2014 року сплачено 300 гривень (а.с.18).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень в частині стягнення аліментів покладається на виконавчу службу, а порядок стягнення аліментів передбачено ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Також судом встановлено, що внаслідок несплати аліментів державним виконавцем за місцем виконання рішення суду про стягнення аліментів зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який станом на 30 червня 2015 року становить 4763,20 гривень.

Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів та її розмір сторонами не оспорюється та визнається.

Як пояснив відповідач у справі ОСОБА_4, він є фізично здоровою та працездатною особою, однак на даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, ніяких доходів не має, тобто є неплатоспроможним. Доказів того, що він утримує інших дітей суду не надав, тому суд не може брати їх до уваги.

Оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом ст. 196 СК України пеня (неустойка) нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості.

У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості (висновок Верховного Суду України від 11.09.2013 по справі №6-81цс13).

Приймаючи до ваги, що відповідач не сплачував аліменти за період лютий 2014 року-червень 2015 року, суд знаходить підстави стягнути із останнього неустойку, але виходячи з наступного розрахунку:

Позивачка ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 неустойку в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також позивачкою надано розрахунок неустойки від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення на вказану суму.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

За правилами ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобовязання носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд вважає, що пені слід здійснювати, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму, тобто необхідно розрахувати суму пені в розмірі одного відсотка від суми несплачених кожного місяця аліментів за кожен день прострочення та обчислити її в межах одного місяця.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня)-це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання-сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Так, неустойка (пеня) у даній справі буде становити:

-лютий 2014 року: 309,60 гривень х 1% х 28 днів = 86,69 гривень;

-березень 2014 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-квітень 2014 року: 309,60 гривень х 1% х 30 днів = 92,88 гривень;

-травень 2014 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-червень 2014 року: 109,60 гривень х 1% х 30 днів = 32,88 гривень;

-липень 2014 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-серпень 2014 року: 9,60 гривень х 1% х 31 день = 2,98 гривень;

-вересень 2014 року: 309,60 гривень х 1% х 30 днів = 92,88 гривень;

-жовтень 2014 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-листопад 2014 року: 309,60 гривень х 1% х 30 днів = 92,88 гривень;

-грудень 2014 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-січень 2015 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-лютий 2015 року: 309,60 гривень х 1% х 28 днів = 86,69 гривень;

-березень 2015 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-квітень 2015 року: 309,60 гривень х 1% х 30 днів = 92,88 гривень;

-травень 2015 року: 309, 60 гривень х 1% х 31 день = 95,98 гривень;

-червень 2015 року: 309,60 гривень х 1% х 30 днів = 92,88 гривень;

А всього, 1441,48 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлена на 2015 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 1218 грн.

Позивачкою ОСОБА_3 предявлено позов на суму в розмірі 14374,73 гривні, а тому з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь держави 487,20 гривень, так як позивачку ОСОБА_3 звільнено від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 196 СК України, ст. ст. 10, 60, 62-62, 64, 79, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, жительки смт Шпиків вул.. Леніна, 100 Тульчинського району Вінницької області неустойку (пеню) за час прострочення сплати аліментів в розмірі 1441,48 гривень (одну тисячу чотириста сорок одну гривню 48 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь держави 487,20 гривень (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 25 вересня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_7

Згідно оригіналу

Оригінал рішення знаходиться в Томашпільському районному суді Вінницької області

Рішення не набрало чинності

Копію рішення виготовлено 25 вересня 2015 року

Суддя

Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_7

ОСОБА_8Бойко