гСправа № 358/1379/14-ц Провадження № 2/358/12/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

прокурора Борсук О.В.,

представника позивача Смоляра Ю.В.

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Богуславської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про встановлення опіки над малолітньою особою та призначення опікуна, зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_6 до органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації, за участю третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_7 про скасування розпорядження органу опіки та піклування, скасування наказу служби в справах дітей Богуславської районної державної адміністрації та усунення перешкод у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - орган опіки і піклування Богуславської районної державної адміністрації Київської області, звернувшись до суду із даним позовом, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 і ОСОБА_6 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути із відповідачів аліменти на утримання дитини на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, в розмірі 1/4 частини їх доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, в службі в справах дітей Богуславської районної державної адміністрації перебуває малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з підстав відібрання її від батьків, що є відповідачами по справі, через створення умов загрози для життя та здоров'я дитини.

Під час проведення перевірки умов, які явились підставою для відібрання дитини, було встановлено, що відповідачка ОСОБА_2, не перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому відділенні Богуславської ЦРЛ народила дитину. У зв'язку із відсутністю у ОСОБА_2 паспорта в той період, певного місця проживання та мінімально необхідних матеріально-побутових умов, куди можливо було б виписати новонароджену дитину, з урахуванням рекомендацій медичних працівників, на підставі письмової заяви самої ОСОБА_2, дитину з 03.03.2014 року було тимчасово поміщено до Спеціалізованого обласного будинку дитини м. Біла Церква. За час перебування малолітньої ОСОБА_8 в будинку дитини, відповідачі не цікавилися життям і здоров'ям дитини, а після того, як дитину відповідачка ОСОБА_2 забрала додому, то за місцем проживання малолітньої ОСОБА_8 були створені умови, які стали загрозливими для життя та здоров'я дитини. А саме, відповідачка ОСОБА_2 залишила дитину в будинку співмешканця ОСОБА_6, який перебував в стані алкогольного сп'яніння та на протязі тижня не поверталась, що стало підставою для відібрання дитини від батьків з метою вилучення дитини з негативного побутового оточення і запобіганню загрози життю та здоров'ю дитини.

Окрім того позивач зазначає, що ОСОБА_6 являється особою залежною від алкоголю, має розлади психіки внаслідок вживання алкогольних напоїв і перебуває на обліку у лікаря нарколога. У зв'язку з наведеним та згідно положень ст.ст. 164, 165, 170 СК України позивач просить позов задовольнити і позбавити батьківських прав відповідачів щодо їх малолітньої дитини та передати дитину органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_6 пред'явили зустрічний позов, в якому просять скасувати розпорядження № 339 Богуславської РДА Київської області від 27.08.14 року «Про негайне відібрання дитини» малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків позивачів по зустрічному позову, скасувати наказ № 96 від 10.10.2014 року Служби у справах дітей Богуславської РДА Київської області «Про тимчасове влаштування дитини малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, залишеної без батьківського піклування» до ОСОБА_9 та усунути перешкоди у вихованні дитини шляхом повернення дитини малолітньої ОСОБА_6 батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

Обгрунтовуючи вимоги за зустрічним позовом, ОСОБА_6 зазначає, що він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини під час проживання з ОСОБА_2 та матеріально забезпечував родину в період часу з 14.08.14 року по 27.08.14 року без наданих державних соціальних коштів, які були отримані матір'ю дитини ОСОБА_2 тільки 26.08.14 року, після чого вона не повернулась додому. Крім того, з часу народження дитини він весь час приділяв увагу та виховував дочку ОСОБА_8, коли вона перебувала в лікарні з матір'ю ОСОБА_2, за підтримки сестри ОСОБА_7, яка фінансово підтримувала його та дитину в зв'язку із відсутністю роботи взимку.

Приводи та підстави, за яких позивачка ОСОБА_2 погодилась передати на виховання в квітні 2014 року дочку ОСОБА_5 до Будинку дитини, були зумовлені не тільки тим, що в неї вдома не було створено умов для виховання малолітньої дочки, а також тим, що співробітники Служби у справах дітей (Смоляр Ю.В., ОСОБА_11) будучи соціальними співробітниками не надали можливості сприяти покращенню таких умов, як надання соціального житла, гуртожитку, отримання допомоги для працевлаштування батька, а навпаки переконували передати на виховання дитину до Будинку дитини в м. Біла Церква. Як свідчить довідка з Будинку дитини м. Біла церква, ОСОБА_2 постійно відвідувала дочку та відносилась до неї добре.

Також, після відібрання дитини 27.08.2014 року начальник Служби у справах дітей ОСОБА_11 в своєму кабінеті вмовляла при свідках ОСОБА_2 написати «відмову від дитини» і як зрозуміла ОСОБА_2, саме нотаріально засвідчену заяву - згоду на усиновлення її дитини.

З грудня 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_6 почали намагатися зустрітися із дочкою, розпочати спілкування із дитиною, спроби реалізувати свої батьківські права та обов'язки, оскільки ніколи не хотіли бути позбавлені батьківських прав. Однак не дивлячись на чисельні письмові звернення до органу опіки Богуславської РДА Київської області щодо перешкод з боку ОСОБА_9 у вихованні дитини, в якої проживає їх дочка, щодо встановлення графіку спілкувань та побачень із дитиною, ні Служба у справах дітей, ні орган опіки в особі Богуславської РДА жодним чином заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не розглядали, на Комісії із захисту прав дітей питання їх участі у вихованні дочки не розглядались, графік побачень не встановлювався. Навпаки, співробітники Служби у справах дітей принижували честь та гідність ОСОБА_2, її батьківські права тим, що просили надати довідку від лікаря-інфекціониста що вона здорова, домовлялися про зустріч із дитиною, але не приходили на зустріч, вимикали всі телефони, перешкоджаючи виконувати свої батьківські обов'язки.

Вилучення дитини у батьків 27.08.2014 року із побутового оточення, як зазначено в позові, яке ніби-то загрожувало життю дитини, нічим не відрізнялось від побутового оточення, визнаного органом опіки задовільним згідно Рішення Комісії із захисту прав дітей Богуславської РДА для передачі дитини батькам на виховання в серпні 2014 року, а тому підстави для відібрання дитини були відсутні.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_7 звернулася з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про встановлення опіки над малолітньою особою та призначення опікуна.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 03 квітня 2015 року даний позов залишений без розгляду відповідно до ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України за заявою представника третьої особи ОСОБА_7 про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Смоляр Ю.В. позов підтримав, обгрунтувавши вимоги вищенаведеними фактами та доказами. Зустрічний позов ним не було визнано. Натомість, в судових дебатах представник позивача, посилаючись на роз'яснення викладені в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вважав за можливе в інтересах дитини не позбавляти батьківських прав відповідачку ОСОБА_2, яка за час розгляду справи в суді змінила своє відношення до дитини, бажає виховувати дитину та має необхідні матеріально-побутові умови для проживання та утримання дитини в квартирі, яку для ОСОБА_6, ОСОБА_2 і їх дитини орендує ОСОБА_7

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали та просили задовольнити їх зустрічний позов з підстав вказаних в зустрічній позовній заяві.

Крім того, відповідач ОСОБА_6 суду пояснив, що він припинив вживати спиртні напої та пройшов курс стаціонарного лікування від алкогольної залежності. За сприянням своєї двоюрідної сестри ОСОБА_7 він на даний час має умови для належного утримання і виховання дитини, оскільки має можливість користуватися квартирою, яку його сестра орендувала для нього, ОСОБА_2 і їх дитини. Також він приймає міри до працевлаштування і на запрошення ТОВ «ГамбраМедікал С-3» м. Санкт-Петербург буде працювати в даному товаристві, щоб матеріально забезпечувати дитину.

Відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що вона не ухилялася від виховання своєї дочки ОСОБА_8 після того, як забрала її з Будинку дитини в м. Біла Церква. Дочку вона залишила з батьком ОСОБА_6 в кінці серпня 2014 року, якому також залишила гроші, що були отриманні в управлінні соціального захисту населення Богуславської РДА. В той час вона захворіла, як потім з'ясувалося на вітряну віспу, і щоб не наражати дитину на небезпеку вона по поїхала в Крим до своїх родичів, де мала отримати документи про своє навчання, щоб була можливість працевлаштуватись. Але через день вона вимушена була повернутися в м. Богуслав, так як її викликала до себе начальник служби в справах дітей Богуславської РДА ОСОБА_12, яка почала переконувати її, щоб вона написала відмову від дитини і запевнювала, що дитину їй не повернуть. Після цього вона знову поїхала в Крим і оскільки були ускладнення від захворювання, вона деякий час перебувала там. Лише в грудні 2014 року вона повернулася в с. Ісайки Богуславського району та почала приймати міри, щоб повернути свою дитину, але їй в цьому перешкоджали працівники служби в справах дітей Богуславської РДА, які не давали можливості належним чином спілкуватися з дитиною, не встановлювали графік побачення з дитиною та вимагали надання документів про її стан здоров'я, про працевлаштування, умови проживання. На даний час вона має належні умови для проживання та утримання дитини, а тому просить повернути їй дочку ОСОБА_8 і не позбавляти батьківських прав.

Прокурор Борсук О.В. в судовому засіданні, враховуючи доводи представника позивача, відповідачів, пояснення свідків, висловила заперечення проти задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_2 При цьому прокурор зазначила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Під час судового розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 висловила бажання та почала приймати міри щодо усунення всіх причин, що слугували підставою для прийняття рішення органом опіки та піклування про відібрання в неї дитини, а тому у відповідачки ОСОБА_2 необхідно відібрати дитину дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування для подальшого влаштування.

Також прокурор Борсук О.В. вважала обґрунтованими вимоги позивача про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, оскільки останній страждає на хронічний алкоголізм, перебуває на обліку у лікаря нарколога Богуславської ЦРЛ, до якого не являється для контролю. Крім того ОСОБА_6 на даний час не працює і має лише наміри працевлаштуватись, а також сам не створює нормальних житлово-побутових умов для проживання дитини.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників розгляду справи, пояснення свідків та дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в повторному свідоцтві про народження дитини, яке видане 22 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції, записані ОСОБА_6 і ОСОБА_2.

З 03.03.2014 року малолітню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, було тимчасово поміщено до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» за заявою матері дитини ОСОБА_2 у зв'язку з тяжкими матеріальними умовами.

За час перебування малолітньої ОСОБА_8 в дитячому будинку, відповідач ОСОБА_6 не цікавився життям і здоров'ям дитини, а відповідачка ОСОБА_2 тричі 03.03.2014 року, 17.03.2014 року, 24.04.2014 року відвідувала малолітню дочку, що видно із довідки КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» №330 від 05.06.2014 року.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 не надали суду інших доказів про те, що вони за час перебування дитини в дитячому закладі відвідували дитину, приймали участь у вихованні дитини.

Натомість свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона працює психологом в КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» і спостерігала за малолітньою ОСОБА_5 під час перебування в будинку дитини. За весь час перебування вона батька дитини не бачила, матір бачила два рази, у якої був поганий зовнішній вигляд і тому їй дитину не давали. Також мати привозила деякі речі і не вміла поводитись із дитиною.

Із акту обстеження житлово-побутових умов від 12.08.2014 року, який складено за участю представника служби в справах дітей Богуславської РДА Смоляра Ю.Д., сільського голови с. Ісайки Олексієнка Ф.І. і завідуючої ФАПом ОСОБА_16, вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_6 і ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 створені мінімальні умови для проживання малолітньої ОСОБА_5 Під час обстеження ОСОБА_6 за зовнішніми ознаками був у нетверезому стані та вчинив сварку із сільським головою.

З 14.08.2014 року ОСОБА_2 забрала дитину з будинку дитини і до 27.08.2014 року малолітня ОСОБА_5 перебувала за місцем проживання батьків в будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням Богуславської райдержадміністрації від 27.08.2014 року № 339 «Про негайне відібрання дитини» було відібрано малолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, від її батьків ОСОБА_6 і ОСОБА_2, у зв'язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров'я дитини.

Із акту обстеження житлово-побутових умов від 27.08.2014 року складеного за участю представників служби в справах дітей Богуславської РДА, головного лікаря Богуславського районного центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_18., вбачається, що комісією було встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 з 24.08.2014 року за місцем проживання відсутня, дитину залишила на батька ОСОБА_6, який на час обстеження за зовнішніми ознаками перебував в стані алкогольного сп'яніння та поводився агресивно.

Факт існування безпосередньої загрози для малолітньої ОСОБА_5 станом на 27.08.2014 року підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_19, ОСОБА_16, ОСОБА_18. Зокрема свідок ОСОБА_19 підтвердила в судовому засіданні, що саме вона, як сусідка ОСОБА_6, телефонувала до соціальних служб і повідомила про загрозу для малолітньої ОСОБА_5, яка на той час залишилась без догляду матері, а батько перебував в стані алкогольного сп'яніння та поводився агресивно.

Відповідачі ОСОБА_6 і ОСОБА_2 в судовому засіданні не довели належними та достатніми доказами, що станом на 27.08.2014 року була відсутня загроза для життя і здоров'я їх дитини. Зокрема ОСОБА_2 не надала достатніх доказів, які б підтверджували її захворювання вітряною віспою та виникнення ускладнень від цього захворювання і що це було причиною, що вона не хотіла наражати дитину на небезпеку.

Також в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 не довела той факт, що станом на кінець серпня 2014 року начальник служби в справах дітей Богуславської РДА ОСОБА_12 здійснювала на неї психологічний тиск та вимагала написати заяву про відмову від дитини.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні категорично заперечила вказані відповідачкою факти та пояснила суду, що підстави для відібрання малолітньої дитини ОСОБА_5 від її батьків станом на 27.08.2014 року були наявні та були підтверджені актом обстеження житлово-побутових умов відповідачів, які свідчили про загрозу здоров'ю та життю дитини.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час виконує обов'язки лікаря-нарколога Богуславської ЦРЛ, та підтверджує факт перебування на обліку у лікаря-нарколога відповідача ОСОБА_6, як особи, що страждає на хронічний алкоголізм. Медична документація свідчить про те, що ОСОБА_6 лікаря-нарколога не відвідує, в тому числі не був жодного разу після стаціонарного лікування в КЗ КОР «Київське обласне психіатрично-наркологічне об'єднання», яке проходив з 25 грудня 20914 року по 12 січня 2015 року, хоч таке відвідування має бути щомісяця. З обліку ОСОБА_6 можливо зняти через три роки після стійкої ремісії.

Із повідомлення генерального директора КЗ КОР «Київське обласне психіатрично-наркологічне об'єднання» від 26.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування з 25 грудня 2014 року по 12 січня 2015 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни від алкоголю неускладнений. ОСОБА_5 може бути знятий з обліку лікаря-нарколога через три роки після закінчення лікування. Можливе дострокове зняття з обліку через ЛКК в обласному наркологічному диспансері при наявності позитивних характеристик з місця проживання, роботи, систематичного відвідування лікаря-нарколога.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено в судовому засіданні той факт, що відповідач ОСОБА_6 страждає на хронічний алкоголізм, що є підставою для позбавлення його батьківських прав згідно п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України.

Відповідач ОСОБА_6 незважаючи на те, що пройшов нетривалий курс лікування від хронічного алкоголізму, не виконує рекомендації лікарів щодо систематичного відвідування лікаря-нарколога, а також він не створив за місцем проживання АДРЕСА_1 належні умови проживання та не надав суду про це відповідні докази.

Наміри відповідача працевлаштуватись не виконуються реально і даних про те, що він має роботу відсутні. Крім того, його бажання працювати в м. Санкт-Петербург в Росії, ставить під сумнів його систематичне відвідування лікаря-нарколога за місцем проживання.

Тимчасово створені умови проживання в орендованій квартирі для відповідачів та їх дитини зроблено за фінансової підтримки третьої особи ОСОБА_7, а не самих відповідачів, які не надали суду доказів про їх роботу, ведення підсобного господарства за місцем проживання, хоч вони мають земельну ділянку біля будинку ОСОБА_6

Мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, або являються хронічними алкоголіками (п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України).

Згідно роз'яснень, викладених в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Пунктом 18 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України також роз'яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

За змістом п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов'язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_6 має бути позбавленим батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки страждає на хронічний алкоголізм та не бажає цілком вилікуватись, оскільки не з'являється до лікаря-нарколога Богуславської ЦРЛ.

Суд також вважає, що відповідачка ОСОБА_2 на певний час з серпня по грудень 2014 року самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, а саме залишила дитину на батька ОСОБА_6, який страждає на хронічний алкоголізм, і протягом тривалого часу не навідувалась до дитини. За час перебування дитини в дитячому будинку вона також систематично не відвідувала дитину і переклала обов'язок по вихованню і утриманню дитини на державний заклад.

Однак, суд також дійшов до висновку, що самоусунення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків певною мірою було спровоковано відсутністю належного матеріального забезпечення, відсутністю належних умов для проживання, що і було підставою для відібрання в неї дитини.

Натомість, на даний час в судовому засіданні встановлено та підтверджено дослідженими доказами ті факти, що відповідачка ОСОБА_2 бажає спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні та піклуватися про дочку ОСОБА_8. Про це свідчать численні її звернення, починаючи з грудня 2014 року до органу опіки та піклування, про надання можливості спілкуватися з дитиною, встановлення графіку побачень з дитиною.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили ( ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (в редакції із змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року» 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд з урахуванням обставин справи, керуючись найвищими інтересами дітей на право зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, знати своїх батьків, їх піклування, приходить висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутні.

Натомість враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відібрання дитини у ОСОБА_2, оскільки потрібен необхідний час для перевірки дійсних намірів відповідачки щодо зміни її поведінки по відношенню до дитини, зміни відношення до праці, ведення підсобного господарства за місцем проживання, створення необхідних умов для проживання дитини, а не користуватись лише фінансовою підтримкою третіх осіб. При цьому необхідно покласти на орган опіки та піклування здійснення необхідного контролю.

При прийняті такого рішення суд керується роз'ясненнями, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування, якщо цього потребують інтереси дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (в редакції із змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року» 789-ХІІ, ст.ст. 19, 150, 164, 170 СК України, ст.ст. 11, 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки і піклування Богуславської районної державної адміністрації задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно його малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позові органу опіки і піклування Богуславської районної державної адміністрації до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Відібрати у ОСОБА_2 її малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дитину органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації Київської області для подальшого влаштування згідно чинного законодавства.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини та створення нормальних умов для проживання дитини.

Покласти на орган опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації контроль за виконанням батьківських обов'язків ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_6 аліменти на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, на утримання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, на утримання її дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 і ОСОБА_6 судовий збір на користь держави в розмірі по 121 гривні 80 коп. з кожного.

Зустрічний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_6 до органу опіки та піклування Богуславської районної державної адміністрації, за участю третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_7 про скасування розпорядження органу опіки та піклування, скасування наказу служби в справах дітей Богуславської районної державної адміністрації та усунення перешкод у вихованні дитини, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, о особами, які не були присутні в судовому засіданні при проголошенні рішення, через 10 днів з моменту отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлене 08 квітня 2014 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов