Справа № 428/4776/15-ц
Провадження № 2-о/428/92/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Олійник В.М., розглянувши матеріали заяви заступника прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області в інтересах ОСОБА_1, зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у звязку із втратою годувальника,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області звернулися до Сєвєродонецького міського суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у звязку із втратою годувальника.

Відповідно до ст.258 ЦПК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим нормами ЦПК, що регулюють питання форми заяви окремого провадження про встановлення фактів.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності відсутності неоспорюваних прав.

В п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Згідно ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності обєктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

У справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту перебування на утриманні заявник повинен подати суду докази звернення до відповідного органу з заявою про призначення пенсії, обґрунтовану відмову.

Як видно із тексту заяви та поданих документів, заявник, а саме ОСОБА_1 нібито зверталась до ПФУ м.Сєвєродонецька, однак отримала відмову. Документів в підтвердження цього суду надано не було, як і не було надано документів в підтвердження перереєстрації заявника саме в ПФУ м.Сєвєродонецька, як отримувача пенсії по інвалідності, за для обґрунтування зазначення УПФУ м.Сєвєродонецька в якості зацікавленої особи. Запит прокуратури м.Сєвєродонецька було адресовано ГУПФУ в Луганській області, звідки було надано відповідь, з якої слідує, що померлий знаходився на обліку в УПФУ в Артемівському районі м.Луганська.

Крім того суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 26 ЦПК України у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» 6. Судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому главою 37 ЦПК ( 1502-06 ), за участю заявників і заінтересованих осіб.

З огляду на вищезазначене процесуальним законодавством не передбачено в якості учасників процесу зацікавлених осіб, в якості якої зазначено УПФУ м.Сєвєродонецька.

Крім того до заяви не додано документів в підтвердження сплати судового збору, або не зазначено підстав звільнення від його сплати, а також додані копії матеріалів в якості додатків в переважній своїй більшості не містять ідентифікаційних ознак в підтвердження питань порушених в заяві, мають неналежну якість (копії нечитаємі).

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, заява заступника прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області в інтересах ОСОБА_1, зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у звязку із втратою годувальника підлягає залишенню без руху, а заявник в установлений судом термін повинен усунути зазначені недоліки, в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Керуючись ст.ст.119, 121, 210 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву заступника прокурора м.Сєвєродонецька Луганської області в інтересах ОСОБА_1, зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у звязку із втратою годувальника, залишити без руху, про що сповістити заявника, надавши пятиденний термін для усунення зазначених недоліків з моменту отримання ухвали.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, заява буде повернута.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Олійник