1 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поділ майна подружжя,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поділ майна подружжя.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16 червня 2002 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2009 року. За час перебування в шлюбі сторони придбали: рушницю мисливську Merkel 2001, кал. 12/76 № НОМЕР_1 вартістю 6 900 грн; карабін мисливський Blaser R 93, кал. 300 win mag № НОМЕР_2 вартістю 3 900 грн; рушницю мисливську Benelli Rafaello, кал. 12/77 № НОМЕР_3 № НОМЕР_4 вартістю 4 500 грн; рушницю мисливську комбіновану Merkel, НОМЕР_5 вартістю 6 700 грн; карабін мисливський Browning Bar, кал. 308 win № НОМЕР_6 № НОМЕР_7 вартістю 17 500 грн; пістолет (спецзасіб) ППМ № НОМЕР_8 вартістю 4 500 грн.
В травні 2010 року ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів та засуджений до позбавлення волі. Після звільнення ОСОБА_5 в жовтні 2013 року з місць позбавлення волі, останній відмовився в добровільному порядку ділити спільне майно, тому позивач просив поділити спільне майно, яке набуто під час перебування в шлюбі.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поділ майна подружжя задоволено частково. Виділено ОСОБА_4: рушницю мисливську «MERKEL 2001», кал. 12/76, № НОМЕР_1, вартістю 6 900 грн, карабін мисливський «BLASER

R 93», кал. 300 win mag, № НОМЕР_2, вартістю 3 900 грн, рушницю мисливську «BENELLS RAFAELLO», кал. 12/77, № НОМЕР_3 № НОМЕР_4, вартістю 4 500 грн, рушницю мисливську комбіновану «MERKEL», НОМЕР_5, вартістю 6 700 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 29 січня

2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року та залишити в силі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що в силу положень ст. ст. 63, 70 СК України спільне майно подружжя підлягає поділу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права.

Судами встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, та за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, у тому числі карабін мисливський Browning Bar, кал. 308 win, № НОМЕР_6 № НОМЕР_7 та пістолет (спецзасіб) ППМ

№ НОМЕР_8.

Згідно з ст. 348 ЦК України якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов'язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, на набуття якого за законом, який був прийнятий пізніше, потрібен особливий дозвіл, а в його видачі цій особі було відмовлено, це майно підлягає відчуженню у порядку, встановленому частиною першою цієї статті

Відповідно до ст. 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Суд апеляційної інстанції встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку доказам які містяться в матеріалах справи (ст. 212 ЦПК України), врахував положення Постанови Верхової Ради України від

17 червня 1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту свого права власності на належну їй частку у спільній сумісній власності подружжя шляхом поділу в натурі майна подружжя у виді зброї, оскільки остання на момент розгляду справи не була обʼєктом права спільної сумісної власності сторін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 січня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 29 січня

2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, про поділ майна подружжя залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко І.М. Загородня Ю.Г. Іваненко