Єдиний унікальний номер 341/1465/15-ц
Номер провадження 2/341/650/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Максимчина Ю.Д.

секретаря Ворох З.Д.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Галицького районного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок, суд

в с т а н о в и в

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити даний позов, з мотивів наведених в ньому, та суду пояснив що 30 травня 1973 року батько його позивача отримав земельну ділянку під будівництво в с. Пукасівці (вул. Незалежності, 23), що підтверджується Планом відводу земельної ділянки від 30.05.1973 року. Після чого розпочалось будівництво і було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями які є спільною сумісною власністю подружжя.

10 лютого 1987 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, та 09 квітня 2000 року ОСОБА_5 помер, заповіт не складав. Про те, ОСОБА_3 стало відомо що, його мати ОСОБА_4 на підставі рішення Блюдниківської сільської ради від 09.11.2004 року № 44 оформила право власності на дане будинковолодіння, про що було виготовлено свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 31.01.2005 року.

Відповідно до ст. 22 КпШС (чинного на той час), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Отже представник позивача стверджує що його мати мала право оформляти за собою право власності тільки на половину будинковолодіння. Оскільки вони з батьком розлучилися 10.02.1987 року то спадкувати батькову частку мав право Базів І,С. та його брат - ОСОБА_6, який також зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується довідкою Блюдниківської сільскої ради № 216 від 26.02.2013 року.

В силу ст. 529 ЦК Української РСР від 1963 року, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР від 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Представник позивача також зазначає, що оскільки на день смерті батька ОСОБА_3 з братом були його сімєю були прописані і фактично проживали з батьком, то вважається що вони вступили в управління та володіння спадковим майном.

Просить суд позов задовольнити

Представник Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився хоча про розгляд справи був належно повідомлений.

Відповідач ОСОБА_4 та її адвокат в судовому засіданні позов не визнали просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Суду пояснили, що ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 з 21 листопада 1970 року, який був зареєстрований Блюдниківською сільською радою Галицького району, а/з №17.

В травні 1973року рішенням виконкому Блюдниківської сільської ради їм було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку, що стверджується планом відводу земельної ділянки. Дозвільні документи були видані на чоловіка ОСОБА_5

Після закінчення будівництва житловий будинок та господарські будівлі не були здані в експлуатацію, а право власності на дане будівництво оформлене лише в 2004 році. Тобто на момент смерті чоловіка ОСОБА_5 в 2000 році право власності на будинок ні за ким не було зареєстроване. Тому сільська рада прийняла рішення про оформлення права власності на дане будинковолодіння за ОСОБА_4

Вважають, що посилання позивача на розірвання шлюбу ОСОБА_4 та покійним чоловіком суперечить представленим ним же доказів. Так, рішенням Галицького районного суду від 10 лютого 1987 року шлюб між сторонами був розірваний, однак реєстрація розірвання шлюбу в органах РАЦСу, як це передбачено нормою ст.44 (в редакції КпШС України 1969р.), яка встановлювала, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану проведена не була, а відомості про розірвання шлюбу між сторонами відсутні.

На підтвердження наведеного надали суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану від 12.02.2013 року, згідно якого є дані лише про реєстрацію шлюбу.

ОСОБА_4В також зазначає, що саме вона, при допомозі старшого сина ОСОБА_7 здійснювала лікування (оплачувала медикаменти) та доглядала хворого чоловіка, а також як дружина проводила його поховання, що стверджується довідкою релігійної громади УГКЦ с. Курилів Галицького району, де він і проживав.

Відповідно до, норми ст.549 ЦК України (в ред. 1963р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини.

Однак позивач не навів, а суд не встановив доказів, які б підтверджували факт вступу в управління спадковим майном.

Посилання на реєстрацію проживання в будинку, згідно записів у погосподарській книзі, то дана обставина не може бути достовірним доказом прийняття спадщини, оскільки членство в сімї доказується не формальною реєстрацією, а проживанням, веденням спільного господарства, тощо.

Позивач ОСОБА_3 вибув з господарства у Новояворів Львівської області в 1996р. в звязку з одруженням. Про що в судовому засіданні було підтверджено показами свідка ОСОБА_8

Також відповідач стверджує, що будь-яких обовязків по утриманню будинку позивач не виконував і як особа, що прийняла спадщину (про що вказує в позовній заяві) не сплачував ніколи страхові платежі, податок за землю під будинковолодінням, комунальні послуги, і дані твердження не спростовані позивачем.

Вивчивши матеріали справи вислухавши сторін вважаю що позов до задоволення не підлягає.

Згідно до ст.ст. 10, 11, ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні представник позивача не довів, а судом не встановлено підстав щодо визнання рішення Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області від 09.11.2004р року № 44 щодо надання дозволу на оформлення свідоцтва на право власності, недійсним.

Тому на підставі наведеного вважаю, що даний позов не може бути судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 229, 233, 1268, 1273, 1274,1275 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до Блюдниківської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області та ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення сільської ради та свідоцтва про право власності на житловий будинок відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.Д. Максимчин