22-ц/775/903/2015(м)
Категорія 19 Головуючий у 1-ій інстанції Шиян В.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.

при секретарі Собецькій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення суми заборгованості за вкладом,-

в с т а н о в и л а:

27 лютого 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» 26 листопада 2014 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту) №1530, відповідно до якого банк відкрив депозитний рахунок та прийняв від позивача грошові кошти в сумі 10 000 гривень строком до 24 лютого 2015 року зі сплатою 13 % річних. По закінченню строку дії договору на підставі письмової заяви банк перерахував на його поточний рахунок суму вкладу, однак зняти свої кошти позивач не може, оскільки карта для виплат заблокована. Посилаючись на наведене ОСОБА_3 просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором банківського вкладу №1530 від 26 листопада 2014 року разом із сумою нарахованих процентів, а всього 10 126 грн. 00 копійок.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу № 1530 від 26 листопада 2014 року в сумі 10 126 грн. 00 копійок. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 копійок.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_3

Представник ПАТ «Дельта Банк» Філіпських С.І. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника банку, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення вкладу до введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк», тому сума вкладу разом із нарахованими процентами в розмірі 10 126 грн. 00 коп. підлягає стягненню, оскільки обмеження задоволення вимог вкладників під час дії тимчасової адміністрації за змістом ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У ч.1 ст.1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на у мовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 26 листопада 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №1530 «Найкращий від Миколая on-line», за яким позивач розміщує суму вкладу в розмірі 10 000 грн. на строк до 24 лютого 2015 року під 13% річних (п.1.2, п.1.4 договору).

Відповідно до п.1.3 цього договору строк залучення вкладу - з дати укладення договору до дати повернення 24 лютого 2015 року включно.

У п.1.9, п.1.10 договору зазначено, що у разі закінчення строку залучення вкладу або в разі дострокового припинення дії цього договору, вклад та нараховані відповідно до умов цього договору проценти виплачуються шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів №8798, відкритий на ім'я вкладника в банку.

Відповідно до п.2.1 договору цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печаткою банку та внесення вкладником суми вкладу, і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Зі змісту укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 договору випливає, що його автоматична пролонгація та зміна умов в односторонньому порядку не передбачені. Відповідно, оскільки безпосередньо в договорі встановлено строк його дії по 24 лютого 2015 року включно, то по настанню визначеної в договорі дати повернення вкладу, закінчується і дія укладеного між сторонами договору.

Аналіз зазначених вище правових норм та умов договору банківського вкладу від 26 листопада 2014 року дає підстави для висновку про те, що відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання банку перед ОСОБА_3 за договором банківського вкладу (депозиту) припинилися у строк, встановлений цим договором.

Натомість, закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охороні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-36цс15 від 10 червня 2015 року, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, відповідна правова позиція щодо застосування до банків відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, за порушення грошового зобов'язання з повернення вкладу, була висловлена Верховним Судом України в постанові №6-140цс від 25 грудня 2013 року, на яку послався суд першої інстанції.

Отже, з часу перерахування 23 лютого 2015 року 10 000 грн. за депозитним договором №1530 від 26 листопада 2014 року та нарахованих на вклад процентів в розмірі 126 грн. на поточний рахунок вкладника №8798, а.с.41-43) між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами.

Вирішуючи спір суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував, у порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, що склалися між сторонами у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», керуючись п.2 ч.5 ст.12, ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року.

Отже, починаючи з 03 березня 2015 року Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015 року дію тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п.1,2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початок процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн..

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст.46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст.52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п.4 ч.1 ст.52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн..

Згідно звіту за операціями по поточному (картковому рахунку) ОСОБА_3 в ПАТ «Дельта Банк» №8798 з 28 листопада 2014 року по 02 березня 2015 року загальна сума по всім карткам складає 331 418 грн. 81 коп. (а.с. 41-43, 152-159).

У зв'язку із введенням в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації ОСОБА_3 було внесено до списку виплат у рамках гарантованої суми Фондом гарантування вкладів фізичних осіб - 200 000 грн., з яких 5321 грн. 38 коп. за договором №003-04547-070711 (р/р №9187) та 194 678 грн. 62 коп. за договором поточного рахунку №007-04525-050312 (р/р №8798), виплати за яким почалися через банки-партнери з 11 червня 2015 року (а.с.94,121).

Суд першої інстанції поклавши в основу рішення вимоги п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неправильно витлумачив їх зміст та не врахував, що відповідні виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку.

Отже, стягнення з банку належних позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів.

До того ж, вже під час розгляду справи апеляційним судом, позивачем 07 вересня 2015 року було отримано кошти в межах гарантованої суми через відділення банку партнеру АБ «Укргазбанк» у розмірі 194 678 грн. 62 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку, а.с.159 зв.).

З урахуванням викладеного рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, у зв'язку з чим апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 липня 2015 року скасувати.

В задоволені позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» про стягнення суми заборгованості за банківським вкладом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: