Справа № 629/4873/14-ц
Номер провадження 2/629/80/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.04.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - Торенко Ю.П, за участю прокурора - Решетняк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, третя особа: Лозівський РВ ГУ державної міграційної служби України в Харківській області, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача посилаючись на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Лозівської ради народних депутатів від 18.11.1986 року, згідно ордеру на житлове приміщення № 100248 виданого 19.11.1986 року ОСОБА_5 разом із своїми доньками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 мають право на заняття житлового приміщення площею 36,4 кв.м. в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_5. Згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського МРУЮ Харківської області 28.03.2009 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в книзі реєстрації смертей 20.02.1995 року зроблено відповідний актовий запис за № 99. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Орехово-Зуєвським міським відділом РАГС Головного управління РАГС Московської області ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4, про що ІНФОРМАЦІЯ_5 зроблено запис акта про смерть за № 252. Згідно Витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від 30.03.2011 року № 252 «Про переоформлення, розподіл та об»єднання особових рахунків на житлові приміщення», особовий рахунок на трикімнатну квартиру житловою площею 36,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5, переоформлено на ОСОБА_2 в зв»язку зі смертю головного квартиронаймача ОСОБА_5. Відповідно до довідки КП «ЖУК» від 05.06.2014 року, виданої ОСОБА_2, в квартирі АДРЕСА_5, зареєстровані: позивач, її син - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9 та племінник - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_4, в інтересах якого діє його батько ОСОБА_3 вже декілька років не проживає в даній квартирі, а ні він, а ні його законний представник не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в квартирі не має і, взагалі квартирою він не цікавиться. Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб. Так як відповідач не сплачує зазначені платежі, то позивач змушена сплачувати все сама. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні позивач, ні члени її сім»ї, відповідачу не чинили. Він добровільно визначив собі інше місце проживання разом зі своїм батьком ОСОБА_3 і спірним житловим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин. В зв»язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, зазначивши при цьому, що ОСОБА_4 - це її рідний племінник, тобто син її померлої рідної сестри, яка була прописаною у цій квартирі. Про те, у зв»язку з тим, що мати хлопчика померла, то єдиний із батьків хто у нього залишився - це ОСОБА_3 - батько, який забрав до себе хлопчика у місто Харків. Це було більше 6 років тому назад. На даний час вони не спілкуються між собою, так як ОСОБА_3. вирішив припинити спілкування з нею, щоб не травмувати хлопчика. Однак, дитина залишається прописаною і на даний час, хоча вже багато років у квартирі не проживає. Про те на нього продовжують нараховувавтися комунальні платежі, за які він не сплачує. Вона також не може нести такі матеріальні витрати, так як являється матір»ю одиночкою і виховує малолітню дитину. Їй не зрозуміло чому ОСОБА_3. маючи досить велике матеріальне та фінансове становище, не виписує дитину із її квартири. Позивач також вказала, що у неї відсутній зв»язок із дитиною. За тими номерами мобільних телефонів, які в неї були, їй ніхто не володіє. Про те, не щодавно, їй вдалося поспілкуватися з хлопчиком, так як він приїздив із своєю бабусею до квартири бабусі, вони там роблять ремонт. Однак, вона не сказала хлопчику про те, що вона подала позов до суду, щоб визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Вона також не знає адреси, за якою хлопець проживає і де він навчається. Єдине, що повідомив хлопчик, так це те, що вони мешкають у елітному районі пентхаус в місті Харків у будинку його батька. Позивач також вказала, що визнати дитину такою що втратила право на користування житловим приміщенням їй потрібно не тільки для того, щоб на нього не нараховувалися комунальні платежі, а також для того, щоб приватизувати цю квартиру собі у власність. Крім того, вона не розуміє, як ОСОБА_3. може претендувати на частину у цій квартирі, яка залишилася після смерті матері хлопчика - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Адже він дуже матеріально забезпечена людина. Відповідачу ніхто не чинив і не чинить перешкод у користуванні та проживанні у вказаному помешканні, однак, де він знаходиться на даний час вона не знає і ключів від даної квартири у нього не має. І не має у цій квартирі його речей.
Третя особа, Лозівське РВ ДМС України в Харківській області не забезпечили явку свого представника до судового засідання, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Представники Служби у справах дітей Лозівської міської ради - Брежнєва С.А., та Шмадченко Н.В. в судовому засіданні вказали, що діючи саме в інтересах дитини, вони заперечують проти задоволення позовних вимог позивача. Адже, хлопець є ще неповнолітнім. Хоча він і мешкає із своїм батьком, про те, позивачем до суду не подано доказів того, що у дитини є інше рівноцінне житло. Крім того, у цій квартирі була зареєстрована його мати, після смерті якої, він має право на спадкування тієї частини житла, яка залишилася після неї. Крім того, у судовому засіданні позивачем так і не було доведено, що у дитини не має перешкод у доступі до даної квартири. Так як із пояснень позивача зрозуміло, що вона не спілкується ні з батьком, ні з дитиною, з причин, які позивач суду так і не повідомила. Крім того, у хлопця є право також приймати участь у приватизації цього житла.
Прокурор Решетняк В.А. зазначила, що виходячи з обставин, які були встановлені у судовому засіданні, діючи лише з метою захисту житлових прав неповнолітнього ОСОБА_4, вона знаходить позовні вимоги позивача такими, що є необґрунтованими і не доведеними, і в їх задоволенні, необхідно відмовити.
Відповідач ОСОБА_3 у жодне судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, тоді як про час та місце слухання справи, повідомлений своєчасно та належним чином - через засіб масової інформації, а саме: через газету «Слобідський край» № 8 від 25 грудня 2014 року, що відповідає вимогам положення ст.74 ЦПК України.
Відповідач викликався у судове засідання у порядку, передбаченому відповідно до діючого цивільно-процесуального законодавства, але на адресу суду повертаються судові повістки як такі що не вручені з відміткою поштової установи про причини невручення « за закінченням терміну зберігання». Тому, у зв»язку з відсутністю відомостей про місце фактичного проживання відповідача та на підставі ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме: відповідач місце проживання (перебування) або місцезнаходження якого позивачеві не відоме, викликається до суду через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідач був викликаний у судове зсідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення в газеті «Слобідський Край» від 25 грудня 2014 року, однак, не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не було ним подано і заперечень на позовну заяву.
Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на жито. Вік з якого громадяни України отримують право на проживання у житловому приміщенні, не обмежений, тобто, це право виникає з моменту народження дитини, з дня настання правоздатності. Згідно до ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, які не спричиняють шкоди його фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім»ї наймача або власника житла - мають право користуватися зайнятим приміщенням нарівні з власником або наймачем. Тобто , право неповнолітнього на житлову площу може виникати або в силу факту народження на житловій площі батьків,або в силу факту поселяння на неї разом з батьками.
Із ксерокопії Свідоцтва про народження на ОСОБА_4 (а.с.№8) вбачається, що останній народився 27 лютого 1996 року. Матір»ю даної дитини вказано ОСОБА_12, а батьком - ОСОБА_3. Із ксерокопії свідоцтва про смерть (а.с.№10) вбачається, що ОСОБА_6 - мати ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_4.
Згідно Витягу з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради від 30.03.2011 року № 252 «Про переоформлення, розподіл та об»єднання особових рахунків на житлові приміщення» вбачається, що рахунки переоформлені на трикімнатну квартиру житловою площею 36,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 на ОСОБА_2 в зв»язку зі смертю головного квартиронаймача ОСОБА_5 (а.с.№ 9).
Відповідно до ксерокопії Довідки КП «ЖУК», за вищевказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 (а.с.№ 8).
На запитання головуючого позивач зазначила, що ОСОБА_13 не проживає у спірній квартирі, не платить за житло, не несе витрат на утримання житла, тоді як вона є матір»ю одиначкою та намагається сплачувати всі рахунки.
У відповіді на запит адвоката Житченка Д.Ю, начальником Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області від 19.01.2105 року № 86/917 зазначено, що згідно до АІПС «АРМОР» в період з 01.01.2013 року по теперішній час гр..ОСОБА_3 та ОСОБА_4, до Лозівського МВ ГУМВС України України в Харківській області не зверталися (а.с.№66).
З приводу позовних вимог позивача необхідно зазначити, що згідно ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 Цього ж Кодексу.
Тимчасова відсутність наймача та членів його сім"ї не звільняє їх від виконання обов"язків за договором найму житлового приміщення.
Із наданих до суду платіжних квитанцій за комунальні платежі на квартиру,що розташована за адресою: АДРЕСА_5, позивач слачує за комунальні платежі (а.с.№68-71). Однак, із довідки КП «ЖУК», станом на 31.01.2015 року, за даною квартирою рахується заборгованість з опалення, утримання будинку та прибудинкової території і вивозу ТПВ (а.с.№80).
Виходячи з положень ст. 71 ЖК та роз'яснень, даних у п. 10 постанови N 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею.
Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно статті 72 Житлового Кодексу України, визнання особитакою, що втратив право користування житловим приміщенням відсутності цієї особи понад встановлених термінів проводиться в судовому порядку.
Із запиту Третьої особи служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 08.01.2015 року (а.с.№79) до Служби у справах дітей Жовтневого району м. Харків з приводу надання акту обстеження житлово побутових умов ОСОБА_3, довідки з місця навчання ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_3. з приводу відсутності реєстрації з ним його сина ОСОБА_4, надійшла відповідь від даного закладу, датована 06.02.2015 року вих.номер 09-42/147 (а.с.№90), в якому зазначено, що з приводу питань, вказаних у запиті щодо захисту житлових прав неповнолітнього ОСОБА_4, були здійснені неодноразові виїзди працівників служби за місцем реєстрації ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_4, проте обстежити житлово побутові умови родини, провести профілактичну бесіду з неповнолітнім ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_16 не виявилося можливим, у зв»язку з відсутністю їх на час відвідування за місцем проживання. Виклики служби, які залишені для них, останніми залишилися поза увагою.
Також, службою, з метою захисту прав неповнолітнього, було здійснено запит до Директора Департаменту Харківської міської ради від 06.03.2015 року вих.номер 199 (а.с.№101) щодо надання інформацію про місце навчання неповнолітнього ОСОБА_4 На що , станом на 17.03.2015 року за вих. номером 01-21.2/17о надано відповідь що останній навчається в 11 А класі Харківської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №22 Харківської міської ради Харківської області (а.с.№107).
В свою чергу, 26.02.2015 року, судом було здійснено відповідний запит до Лозівського РВ ГУДСМ в Харківській області з приводу з»ясування відомостей щодо отримання неповнолітнім ОСОБА_4 паспорту громадянина України по досягненню останнім 16 річного віку (а.с.№94). На запит суду 12.03.2015 року надійшла відповідь датована 06.03.2015 року вих.номер 45/779 (а.с.№100), що паспорт ним отримано 05.06.2014 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_5.
У судовому засіданні було в якості свідка допитано ОСОБА_18, яка пояснила, що знає сім»ю ОСОБА_4 давно, тому що вони є сусідами. Свідок є «сторожилою» цього будинку, адже живе на першому поверсі, а тому знає і бачить, хто і коли приїздить або приходить до під»їзду. ОСОБА_3 є зятєм позивачки. ОСОБА_4 це племінник ОСОБА_2. Раніше ОСОБА_4 жили в квартирі № 66, але потім виїхали до Росії на заробітки. Після того, як померла сестра позивачки, ОСОБА_3, разом з дитиною виїхали з даного будинку, і більше не з»являлися за даною адресою. Де вони мешкають, вона не знає. Але жодного разу не приїздили, хоча минуло майже 10 років. Останній раз вона їх бачила приблизно у 2005 році. Свідок зазначила також, що ОСОБА_2 ніяких перешкод в користуванні квартири не чинила.
Також у судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_22, яка зазначила, що знає ОСОБА_2 дуже давно, оскільки жила в тому будинку з дитинства. Відповідач по справі є племінником ОСОБА_2. На даний час,їй відомо, що він живе разом зі своїм батьком в м. Харкові. Після смерті матері, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_3 забрав сина ОСОБА_20 та виїхала з Лозової. Сторони між собою не спілкуються, хоча ОСОБА_2 завжди була не проти спілкування, але зять не приїздить до міста та не привозить з собою і дитину. В квартирі № 65 живе ОСОБА_2 з дитиною. Квартира № 66, в якій раніше мешкав ОСОБА_3 з матір»ю стоїть пуста, там ніхто не проживає. Також ОСОБА_22 пояснила, що позивач ніяких перешкод в користуванні квартири не чинить.
Даючи оцінку свідченням свідків, у суду не має ставити її свідчення під сумнів чи недовіряти їм, оскільки даний свідки принесли присягу свідка, попереджені про кримінальну відповідальність за відмову від давання свідчень та за дачу завідомо неправдивих свідчень. Крім того, їх свідчення відповідають матеріалам справи.
У судовому засіданні, за клопотанням позивача було в якості свідка допитано ОСОБА_21, який зазначив, що знає позивача як сусідку. Проте повідомити суду на якому поверсі вона живе і в якій квартирі, він не може, бо не пам»ятає цього. Крім того, дитину ОСОБА_4 не бачив вже більше 10 років, хоча як пенсіонер завжди перебуває дома, а тому міг би бачити хлопця, якби той приїздив. Даючи оцінку свідченням даного свідка, суд зазначає, що його свідчення не носять інформації ні на підтвердження ні на спростування позовних вимог, так як свідок, путається у своїх свідченнях. Вказує, що ОСОБА_4 - це син позивача, а не померлої ОСОБА_6 Крім того, свідок не повідомив суду жодної обставини, яка б стосувалася предмету позовних вимог позивача. Тому, свідчення даного свідка, суд не приймає до уваги.
З приводу викладеного, суд знаходить за необхідне зазначити, відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У судовому засіданні, судом неодноразово було роз"яснено її права та обов"язки і наслідки вчинення або не вчинення нею відповідних процесуальних дій.
У судовому засіданні, судом було з"ясовано у позивача про відсутність заяв та клопотань по справі. Позивач вказала, що не знаходить за необхідне заявляти клопотання про подання нею доказів по справі, оскільки на її думку, їх і так достатньо для винесення рішення про задоволення її позовних вимог.
Отже, з приводу вищевикладеного, суд знаходить за необхідне зазначити про те, що кожна сторона, на протязі розгляду даної цивільної справи, на власний розсуд, розпорядилася наданими їй законом правами та покладеними на неї за законом, обов"язками. Тому, суд розглянув дану справу відповідно до положень ст. 11 ЦПК України. А саме: суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
За положеннями ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Позивач сам вибирає, який позов та до кого пред'явити до суду. Предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги.
Отже, дотримуючись принципу змагальності сторін, забезпечивши сторонам можливість по поданню доказів по справі, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, вивчивши всі докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню .
Згідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичний осіб, поданих відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.5, 6, 10, ч. 1 ст. 11, 15, 57, 60, 77, 79, ч.1 ст.88, 169, 208, 209, 212-214, 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України; ст. 71, 72, 163 Житлового Кодексу України, Постанова Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"; суд -
В задовленні вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, третя особа: Лозівський РВ ГУ державної міграційної служби України в Харківській області, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- відмовити.
Судовий збір на користь ОСОБА_2 стягненню не підлягає.
Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Лозівським міськрайонним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
(Повний текст Рішення суду виготовлений 10 квітня 2015 року).
у судовому засіданні
Суддя : Н.М. Жмуд