РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою з визначенням 2/3 права власності на них, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою з визначенням 2/3 права власності на них.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 14.02.1998 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2

Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: ОСОБА_3,1998 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, ОСОБА_5, 2006 року народження, ОСОБА_6 2012 року народження.

10.05.2005 року на підставі договору купівлі- продажу від 05.06.2004 року НОМЕР_2 нею спільно із ОСОБА_2 було придбано та зареєстровано на його ім.»я - земельну ділянку площею 0,0398 га, що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначення - «обслуговування житлового будинку».

24.03.2008 року ними було зареєстровано на ім.»я ОСОБА_2 завершений будівництвом житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною документацією.

Відтак, із покликанням на ст..ст. 182 ч.1, 331 ч.2, 355 ч.3 ЦК України, ст.. 60 ч.1,2 СК України вважає, що у неї із ОСОБА_2 виникло право спільної сумісної власності на вищевказані об»єкти.

Однак, відповідач не визнає її права у спільному майні подружжя, заперечує проти її проживання там, хоч за даною адресою проживає їх четверо неповнолітніх дітей.

Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0398 га , розташовану по АДРЕСА_1 та визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини вказаної земельної ділянки та 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позові, просять його задоволити. В обґрунтування своїх позовних вимог надали суду додаткові пояснення, відповідно до яких, покликаючись на ст.. 70 СК України, вважають, що позивач має право на збільшення своєї частки в спільному майні подружжя, у зв»язку із тим, що на її утриманні перебуває четверо дітей , відповідач ніде не працює та немає постійного доходу. Крім того, представник надала суду медичні документи, що підтверджують вагітність позивачки та рекомендації госпіталізації до медичного закладу.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, покликався на свої письмові заперечення відповідно до яких, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки підставою для подачі позову до суду стали часті конфлікти із позивачкою та розбіжності у поглядах на життя, через які позивач із дітьми тимчасово проживає у своїх батьків. Звернув увагу суду, що оскільки спірна земельна ділянка та будинок придбані за зароблені ним кошти, позивач немає права претендувати на виділену в них частку. Просить справу слухати за його відсутності.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 14.02.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 виданим відділом РАГС Львівського міськвиконкому (а.с.7).

Від даного шлюбу у них народилось четверо дітей: ОСОБА_3,1998 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, ОСОБА_5, 2006 року народження, ОСОБА_6 2012 року народження (а.с.15-17).

На підставі п.23 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено , що за час перебування у шлюбі сторонами було набуте таке майно:

10.05.2005 року на підставі договору купівлі - продажу від 05.06.2004 року НОМЕР_2 ОСОБА_2 придбано та зареєстровано на його ім»я - земельну ділянку площею 0,0398 га, що розташована по АДРЕСА_1 з цільовим призначення - «обслуговування житлового будинку», кадастровий номер НОМЕР_4, що підтверджується державним актом від 10.05.2005 року серії НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку , виданим Львівським міським управлінням земельних ресурсів, зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_6 (а.с.8).

24.03.2008 року на ім»я відповідача зареєстровано завершений будівництвом житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується : актом від 23.10.2007 року державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об»єкта; наказом № 833 від 06.11.2007 року Департаменту містобудування Львівської міської ради «Про затвердження акта державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1; наказом № 1781-Ж-Ф від 19.12.2007 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права власності на будинок АДРЕСА_1; свідоцтвом від 19.12.2007 року про права власності на житловий будинок АДРЕСА_1; витягом № 18217860 від 24.03.2008 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно з реєстраційним номером у реєстрі прав власності на нерухоме майно 22622079, виданий ОСОБА_2 ЛОКП БТІ та ЕО (а.с.9-14).

Факт реєстрації у зазначеному будинку неповнолітніх дітей сторін та відповідача підтверджується довідкою, виданою ЛКП «Вулецьке» №695 від 26.03.2015 року (а.с. 44).

Згідно вимог ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба , тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Покликання ж відповідача на придбання спірного майна за власні кошти, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами та не доведено ним в судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки вищенаведені об»єкти нерухомого майна були придбані в період перебування сторін у шлюбі, таке майно підлягає визнанню спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до ст.. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними, якщо інше не визначено ними чи шлюбним договором.

Відповідно до ст.. 70 ч.3 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена , якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують , недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року , а саме пункту 30 , при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Як обставини, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, втрачає його на шкоду інтересам сім'ї, але й випадки, коли один із подружу не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст.60 СК).

Як вбачається із довідки № 1513 від 30.03.2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у Франківському відділу соціального захисту та одержує допомогу при народженні дитини ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.43).

Судом приймається до уваги також те, що з відповідачем в спірному будинку проживають четверо малолітніх дітей, батьками яких є сторони, а також покази відповідача в судовому засіданні про те, що він не працює , а вихованням та утриманням дітей займається дружина.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч. 3 ст. 70 СК України, суд вважає необхідним відійти від принципу рівності часток кожного із подружжя в спільному сумісному майні та, враховуючи інтереси дітей, збільшити частку позивача у спільному майні подружжя, визнавши за позивачем право на 2/3 частини спірної земельної ділянки та будинку.

Судові витрати підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1, 3,8, 10, 57-61, 88, 169, 208-210, 212- 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Пзовні вимоги задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0, 0398 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, яка згідно Державного акту серії НОМЕР_5, виданого Львівською міською радою 10 травня 2005 року та Будинок АДРЕСА_1, що згідно свідоцтва про право власності на будинок серії НОМЕР_7 виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 19 грудня 2007 року (електронний Реєстр прав на нерухоме майно від 24 березня 2008 року) належать ОСОБА_2.

Визнати право власності за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1) на 2/3 земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, яка згідно Державного акту серії НОМЕР_5, виданого Львівською міською радою 10 травня 2005 року належать ОСОБА_2..

Визнати право власності за ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код № НОМЕР_1) на 2/3 Будинку АДРЕСА_1, що згідно свідоцтва про право власності на будинок серії НОМЕР_7 виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 19 грудня 2007 року (електронний Реєстр прав на нерухоме майно від 24 березня 2008 року) належать ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з часу його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд, що ухвалив рішення..

Суддя В. Кузь