УХВАЛА

іменем україни

1 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області, публічного акціонерного товариства ДТЕК «Павлоградвугілля» про зміну розміру середньої заробітної плати (доходу) для призначення страхової виплати у зв'язку із стійкою втратою працездатності та стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам за касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року; за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно з розпорядженням від 29 червня 2011 року № 932-к він був звільнений з ВСП шахта «Ювілейна» відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, яка перешкоджає продовженню цієї роботи. Після огляду МСЕК 20 лютого 2012 року і встановлення первинної стійкої втрати професійної працездатності 60 % з 24 січня 2012 року безстроково він звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області (далі - Фонд) та призначення йому страхової виплати, як одноразової страхової суми, так і щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Фондом було витребувано з ВСП шахта «Ювілейна» відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» довідку про його заробітну плату (дохід) за період з грудня 2010 року по травень 2011 року. Останнім було виготовлено довідку, у якій згідно розрахунку середньомісячна заробітна плата за грудень 2010 року - травень 2011 року становить 3 629 грн 97 коп., яка була прийнята Фондом для призначення страхової суми. Вважав, що вказана довідка виготовлена з порушенням чинного законодавства, оскільки у ній невірно визначено розрахунковий період. Так, на думку позивача, для розрахунку середньої заробітної плати відповідач повинні були взяти заробітну плату за шість місяців, які передували настанню страхового випадку, а саме за період часу з січня 2011 року по червень 2011 року.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати довідку від 23 лютого 2012 року недійсною; прийняти його середню заробітну плату (дохід), для призначення страхових виплат у зв'язку зі стійкою втратою працездатності у розмірі 3 720 грн 07 коп.; стягнути з Фонду на його користь заборгованість по щомісячній страховій виплаті з 24 січня 2012 року по 1 березня 2014 року у розмірі 1 707 грн 68 коп.; зобов'язати Фонд проводити щомісячну страхову виплату з 1 березня 2014 року з середньої заробітної плати 3 720 грн 07 коп., відкориговану на коефіцієнт перерахунку щомісячної страхової виплати у відповідності до постанов правління Фонду.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано довідку від 23 лютого 2012 року № 8 про середню заробітну плату (дохід) ОСОБА_3 за грудень 2010 року - травень 2011 року, виготовлену ВСП шахта «Ювілейна» ВАТ «Павлоградвугілля» недійсною.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 заборгованість по щомісячній страховій виплаті з 24 січня 2012 року по 1 березня 2014 року у розмірі 1 707 грн 68 коп. Зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області проводити щомісячну страхову виплату з 1 березня 2014 року з середньої заробітної плати 3 720 грн 07 коп., відкориговану на коефіцієнти перерахунку щомісячної страхової виплати у відповідності до постанов правління Фонду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості та зобов'язання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області проводити щомісячну страхову виплату з 1 березня 2014 року виходячи із заробітної плати 3 720 грн 07 коп. скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок страхових виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ОСОБА_3 за період - останні шість календарних місяців - з 1 січня 2011 року по 31 червня 2011 року. У решті рішення суду залишено без змін.

Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, у касаційних скаргах: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити; ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що при проведенні розрахунку середньої заробітної плати для призначення страхових виплат слід брати шість останніх, повністю відпрацьованих місяців, що передують настанню страхового випадку, з першого числа по перше число наступного місяця, яке не включається до цього місяця.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що слід зобов'язати Фонд здійснити перерахунок страхових виплат, які спричинили втрату працездатності ОСОБА_3 за останні шість календарних місяців - з 1 січня 2011 року по 31 червня 2011 року.

Проте повністю погодитись із такими висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» і будучи застрахованою особою, отримав професійне захворювання, про що складено акт за формою П-4 від 29 грудня 2011 року.

Згідно запису у трудовій книжці від 30 червня 2011 року № 14 розпорядженням від 29 червня 2011 року № 932-к ОСОБА_3 був звільнений за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я, яка перешкоджає продовженню даної роботи.

Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджену наказом від 29 липня 1993 року № 58 (зі змінами), зареєстровану в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110, днем звільнення вважається останній день роботи, тобто, відповідно запису у трудовій книжці, останній день роботи позивача - 30 червня 2011 року.

За висновком МСЕК від 20 лютого 2012 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності та 60 % втрати професійної працездатності з 24 січня 2012 року.

Листом від 20 лютого 2012 року № 3/99 Фонд витребував від ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» довідку про заробітну плату ОСОБА_3 за грудень 2010 року - травень 2011 року і постановою від 26 березня 2012 року № 0417/138/2 призначив страхові виплати позивачу у вигляді одноразової допомоги та щомісячних страхових виплат на підставі довідки ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про середню заробітну плату (дохід) позивача від 23 лютого 2012 року № 8, у якій згідно розрахунку середньомісячна заробітна пата за грудень 2010 року - травень 2011 року становить 3 629 грн 97 коп.

На вимогу ОСОБА_3 7 квітня 2014 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» видало довідку про середню заробітну плату для проведення страхових виплат у зв'язку з втратою професійної працездатності, згідно з якою вона така плата становить 3 720 грн 07 коп., на підставі чого позивач просив провести перерахунок страхових виплат з моменту їх призначення.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (заняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески.

Згідно з п. 3 Порядку розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з першого до першого) числа, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров'я у зв'язку з раніше отриманим ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової працездатності.

У п. 14 Порядку зазначено, що середньоденна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом ділення нарахованої на розрахунковий період заробітної плати (оподаткованого доходу), з якого сплачувалися страхові внески, на середньомісячну кількість календарних днів (30,44) - для розрахунку допомоги по вагітності та пологах за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, за страхуванням на випадок безробіття і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), для осіб, робочий час яких у зв'язку з особливостями умов праці не піддається точному обліку, осіб, які робочий час розподіляють на свій розсуд (робота вдома, страховий агент тощо), для добровільно застрахованих осіб та осіб, які сплачують єдиний податок за всіма видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 22 Порядку довідка про середню заробітну плату (дохід) видається роботодавцем за вимогою застрахованої особи або робочих органів виконавчих дирекцій фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на підставі платіжних відомостей та інших документів про нараховану заробітну плату (дохід).

Крім того, згідно з роз'ясненнями Міністерства праці та соціальної політики України місяць звільнення не повинен братися в розрахунковий період.

Апеляційний суд зазначене не врахував, не дав оцінки тому, чи слід враховувати червень 2011 року при визначенні середнього заробітку, чи він може вважатися місяцем (за умови до першого числа), оскільки позивач звільнився 30 червня 2011 року.

Крім того, не можна погодитись з висновком апеляційного суду щодо визнання довідки про визначення розміру середньомісячної заробітної плати позивача недійсною.

З матеріалів справи вбачається, що у своїй позовній заяві ОСОБА_3 просив визнати довідку від 23 лютого 2012 № 8, видану ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», про розмір середнього заробітку для розрахунку страхових виплат недійсною.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів перелічені у ст. 16 ЦК України.

23 лютого 2012 року ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» видано довідку № 8 про заробітну плату позивача за грудень 2010 - травень 2011 року для призначення страхових платежів.

Тобто, складена довідкою є лише фіксацією проведення розрахунку середнього заробітку позивача, у разі виникнення спору вона буде надана як доказ, який повинен оцінюватись судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Отже, суд не визначився чи передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи визнання довідки про заробітну плату недійсною.

Таким чином, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України зазначене не врахував, не з'ясував, чи є обраний позивачем спосіб судового захисту належним.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено, його рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Петропавлівському районі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко