Справа № 204/9102/14-ц
Провадження № 2-з/204/133/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

21 вересня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпропетровську заяву представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР ДАІ № 1 ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР ДАІ № 1 ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя.

07 серпня 2015 року до суду надійшла заява від представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення даного позову, в якій вона просила заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії з відчуження автомобіля MITSUBISHI, марки PAJERO, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-JMYLRV93W8J723061, зареєстрований за останнім 09.02.2013 року та передавати його в користування чи то на зберігання іншим особам. В обґрунтування заяви вказала на те, що станом на 31.07.2015 року в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 повідомив суд, що зазначений транспортний засіб відчужений його батьком - ОСОБА_4 ще півроку тому, місце знаходження зазначеного транспортного засобу йому та його батьку не відомо, зазначив, що транспортний засіб відчужено шляхом укладання договору купівлі-продажу, проте дати укладання останній не памятає. Твердження відповідача ОСОБА_3 спростовуються отриманою представником позивача офіційної відповіді сформованої станом на 29.07.2015 року, із змісту якої вбачається, що спірний Т/3 зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку від 09.02.2013 року. З урахуванням вищенаведеного, вбачається спрямованість дій відповідачів на приховання спірного Т/3, спроб його відчуження, введення суду в оману незважаючи на те, що триває судовий розгляд відносно зазначеного Т/3, що веде до неможливості захисту прав позивачки та унеможливлює подальший розгляд незалежно від результату прийнятого рішення у справі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2015 року було задоволено вищевказану заяву та накладено заборону ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2: вчиняти дії з відчуження автомобіля MITSUBISHI, марки PAJERO, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-JMYLRV93W8J723061, зареєстрований за останнім 09.02.2013 року на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ Серії САО 699682, та передавати його в користування чи то на зберігання іншим особам, до набрання рішенням суду по даній справі законної сили (а.с.24-25).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року була скасована вищевказана ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2015 року та передано дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заява передана судді Самсоновій В.В. 16 вересня 2015 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України - позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб. Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивачів, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглянувши дану заяву та матеріали справи, враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що між сторонами дійсно виник спір.

Проте, згідно з розясненнями ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року, суд не пересвідчився, що автомобіль MITSUBISHI, марки PAJERO, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-JMYLRV93W8J723061, дійсно зареєстрований за відповідачем та забезпечення позову не порушить права інших осіб.

З відповіді ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 26.08.2015 року вбачається що автомобіль MITSUBISHI, марки PAJERO, 2008 року випуску, тип - легковий-універсал-В, номер шасі - VIN-JMYLRV93W8J723061був перереєстрований на іншого власника 27.05.2015 року.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити їй в задоволенні її заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 151-153, 168, 209 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ВРЕР ДАІ № 1 ГУМВС України в Дніпропетровській області про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним та поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Самсонова