Номер справи 623/2702/15-ц
Номер провадження 2/623/762/2015
РІШЕННЯ

іменем України

27 жовтня 2015 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Вергун І.В.

при секретарі: Ардашевій Я. В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про виселення з приватного житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку.

Зазначив, що є власником 1/2 частини будинку № 32 по провулку Партизанському в м. Ізюмі, Харківської області. Власником 1/2 частини спірного будинку є його колишня дружина ОСОБА_4

В жовтні 2014 року вселився відповідач, який в будинку не зареєстрований, договір найму житлового приміщення не укладався. Згоди на його вселення як співвласник не надавав, в родинних відносинах з відповідачем не перебуває.

Оскільки відповідач чинить перешкоди в користуванні будинком, просить суд на підставі ст. 116 ЖК України висилити відповідача з житлового будинку № 32 по провулку Партизанському в м. Ізюмі Харківської області без надання іншого житлового приміщення.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучена ОСОБА_4 ( а.с.24).

Відповідач і його представник позов не визнали посилаючись на те, що в будинку № 32 по провул. Партизанському мешкає зі своєю дружиною, ОСОБА_4, якій на праві власності належить 1/2 частина спірного будинку. Вселився в будинок на правах члена сімї.

Третя особа, ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 І.), позов не визнала посилаючись на те, що відповідач проживає в будинку на праві члена сімї, оскільки перебуває в шлюбі з відповідачем з 18 серпня 2015 року. На праві власності належить їй 1/2 частина спірного будинку. Позивач хоча і зареєстрований в спірному будинку, але проживає зі своєю сімєю за іншою адресою: м. Ізюм, вул. Енгельса,61.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі свідоцтва № 643 виданого Управлінням житлово комунального господарства Ізюмського міськвиконкому від 04.11.2005 року позивачу на праві власності належить житловий будинок № 32 по провулку Партизанському в м. Ізюмі Харківської області, зареєстрований в Ізюмському бюро технічної інвентаризації ( а.с.5,6).

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 листопада 2014 року за ОСОБА_4 визначено право власності на 1/2 частину житлового будинку № 32 по провулку Партизанському в м. Ізюмі Харківської області з надвірними будівлями ( а.с.7).

Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2014 року, ОСОБА_4 належить 1/2 частина житлового будинку № 32 по провулку Партизанському в м. Ізюмі Харківської області.

Із довідки квартального комітету № 31 від 12.06.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 М, проживає за даною адресою, але не зареєстрований ( а.с.8).

Позивач по справі зареєстрований в даному будинку та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю сімєю.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимогати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

З урахуванням ст. 7 Закону від 11.12.2003 року « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», позивач у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном має право вимогати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з ним одну із таких вимог:

- про позбавлення права власності на житлове приміщення;

- про позбавлення права користування житловим приміщенням;

- про визнання особи безвісно відсутньою;

- про оголошення фізичної особи померлою.

Звертаючись до суду з позовом про виселення з приватного житлового будинку позивач невірно обрав спосіб захисту цивільних прав, оскільки ст. 116 ЖК України на яку посилається ОСОБА_2 В,, як на підставу свого позову, передбачає виселення без надання громадянинові іншого житла, віднесеним до житлових правовідносин в будинках державного і громадського житлового фонду ( глава 2 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваним прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ч. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦПК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначена норма визначає обєктом захисту порушення, невизнання або оспорювання права чи цивільного інтересу.

Порушення права повязаного з позбавленням володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Норми ст.ст. 15,16,386,391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимогати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачити можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16,391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Частиною 1 статті 15 ЦК України право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обовязки держави забезпечити захист усіх субєктів права власності і господарювання ( ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом ( ч. 1 ст. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміється закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення ( визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на порушника.

При таких даних, суд не може захистити порушене право позивача, оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту, так як відповідач в спірному будинку не зареєстрований, а тому неможливо висилити його з цього будинку.

Безпідставними є посилання позивача і на ст. 116 ЖК України, оскільки вона передбачає виселення з житлових будинків державного і громадського житлового фонду.

Позивач не позбавлений можливості звернення до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права користування й розпорядження власним майном.

Керуючись статями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, статтею 3,15,16,386,391 ЦК України суд -

В и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3 про виселення з приватного житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в 10 денний строк з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду І. В. Вергун