Справа № 299/1162/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Боднар О.В., Мацунича М.В.

при секретарі - Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог: Виноградівська РДА, Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, Фанчиківська сільська рада, комунальне підприємство «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання прав та обов'язків забудовника,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання прав та обов'язків забудовника. Зокрема, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним права та обов'язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку (фундаменту) 7% готовності, який знаходиться в АДРЕСА_1 Виноградівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та був батьком його, позивача, та батьком відповідача. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер їх з відповідачем батько ОСОБА_4, останнє місце проживання якого було АДРЕСА_2, Виноградівського району Закарпатської області. Після його смерті залишилось спадкове майно: незавершений будівництвом житловий будинок (фундамент) 7% готовності, який знаходиться в с. Тросник по АДРЕСА_1 Виноградівського району. Померлий заповітного розпорядження не залишав. Спадкоємцями до майна померлого за законом є він, позивач, - син померлого та відповідач - дочка померлого, яка претензій до спадкового майна не ставить, не заперечує проти того, щоб він, позивач, став власником незавершеного будівництвом житлового будинку (фундаменту) 7% готовності. Померлий батько був розлучений зі своєю дружиною, матір'ю сторін - ОСОБА_3, таким чином, вона не є спадкоємцем після його смерті. Згідно погосподарської книги № 8 особового рахунку НОМЕР_1, незавершений будівництвом житловий будинок (фундамент) 7% готовності рахується за померлим ОСОБА_4 та земельна ділянка, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га також: рахується за померлим ОСОБА_4 згідно рішення восьмої сесії сільської ради двадцять першого скликання від 28.01.1992 року. Померлий за життя не встиг зареєструвати за собою в органах державної реєстрації житловий будинок, оскільки будинок був ще незавершений будівництвом, тому він, позивач, змушений звернутися до суду про визнання прав та обов'язків забудовника.

Рішенням Виноградівського районного суду від 19 травня 2015 року у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Сторони в судове засідання не явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд розглянув справу у їх відсутності відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви, також апелянт стверджує, що висновки суду про відсутність доказів прийняття ним спадщини та дані про законність будівництва спадкового фундаменту відповідають дійсності так як спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які свідчать про законність будівництва померлим батьком фундаменту, який був збудованим ним у 1992 році.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5) та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20) є братом та сестрою. Батьками позивача (та відповідача) є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 09.01.1991 року Фанчиківською сільською Радою народних депутатів Виноградівського району (а.с. 6).

З народження сторони у справі проживали разом з батьками у будинку АДРЕСА_2 Виноградівського району Закарпатської області.

27.01.1994 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвали шлюб, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3, виданого 27.01.1994 року Виноградівським райвідділом ЗАГСу (а.с. 11).

ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 не проживав постійно у будинку на АДРЕСА_2 Виноградівського району. З цього часу він також періодично мешкав у своєї матері, родичів чи друзів або їздив на заробітки.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер в місті Ужгород, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 01.05.2002 року виконкомом Фанчиківської сільської ради Виноградівського району (а.с. 8).

За життя ОСОБА_4 розпочав будівництво житлового будинку на земельній ділянці на АДРЕСА_1 в с. Тросник Виноградівського району. Станом на час смерті ОСОБА_4 було встановлено тільки фундамент будинку.

Згідно довідки № 157 від 13.03.2015 року, виданої виконкомом Фанчиківської сільської ради, відповідно до даних запису в погосподарській книзі № 8 домогосподарство в АДРЕСА_1 рахується за померлим ОСОБА_4 За домогосподарством рахується незавершений будівництвом будинок 7 % готовності та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,25 га. (а.с. 9).

У відповідності до копії виписки з рішення Фанчиківської сільської ради народних депутатів (восьма сесія XII скликання) від 28.01.1992 року "Про виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" ОСОБА_4, жителю АДРЕСА_3 було виділено згадану вище земельну ділянку у довічне успадковане володіння для будівництва одноповерхового житлового будинку (а.с. 13).

05.02.2015 року комунальним підприємством "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок незавершений будівництвом готовність 7% АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

На час смерті батька позивач був неповнолітнім. Позивач та відповідач, як діти померлого, є спадкоємцями за законом після його смерті. Після смерті батька позивач не звертався до нотаріуса з питанням оформлення своїх спадкових прав. У квітні 2015 року мати позивача ОСОБА_3 звернулася у Виноградівську державну нотаріальну контору від імені позивача, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено.

У відповідності до листа Виноградівської державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року № 115/01-16, адресованого гр. ОСОБА_1, видати свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом після померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 29).

Наведені вище обставини стверджуються поясненнями сторін та третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні, допитаних в якості свідків, та дослідженими судом письмовими доказами.

Також в обгрунтування позовних вимог позивач зсилається на законність будівництва будинку на АДРЕСА_1 в с. Тросник Виноградівського району, та на підтвердження даної обставини зазначив в якості доказів технічний паспорт на будинок, будівельний паспорт на будинок, довідку КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" від 31.03.2015 року № 197/15, довідку виконкому Фанчиківської сільської ради про те, що незавершений будівництвом будинок рахується за померлим ОСОБА_4, довідку про склад сім'ї померлого.

Однак, довідка № 157 від 13.03.2015 року, видана виконкомом Фанчиківської сільської ради, щодо того, за ким рахується домогосподарство (а.с. 9), довідка № 159 від 13.03.2015 року, у якій відображено склад сім'ї померлого на день смерті (а.с.10), а також довідка КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації" від 31.03.2015 року № 197/15 про ступінь готовності будинку та його інвентаризаційну вартість (а.с. 4) та технічний паспорт на незавершений будівництвом будинок (а.с. 17-19), які видані у 2015 році, на думку суду, не є належними доказами законності будівництва, яке проводилося померлим ОСОБА_4

Також суду надано в якості доказу законності будівництва копію документа під назвою будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника ОСОБА_4, АДРЕСА_1, на якому вказано, що його складено 15 січня 2008 року (а.с. 12), а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Крім того, є копія дозволу головного архітектора району № (без номера), на право виконання будівельних робіт, видана ОСОБА_4, на якому не проставлено підпис ані особи, яка його видала, ані забудовника ОСОБА_4 у встановленому місці, не заповнено місця щодо реквізитів договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, як однієї підстав надання дозволу, реквізити паспорта на забудову садиби.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідну обставину не доведено належними та допустимими доказами.

Суд констатує, що між сторонами виникли відносини спадкування, які з огляду на те, що спадщина відкрилася до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України, який набрав чинності 01.01.2004 року, і строк на її прийняття закінчився до 01.01.2004 року, регулюються правилами чинного на час відкриття спадщини законодавства, а саме: Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).

Питання місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, які прийняли спадщину, у ЦК УРСР були врегульовані наступним чином.

Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦК УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Стаття 529 ЦК УРСР визначає коло першої черги спадкоємців за законом. Так, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Стаття 530 ЦК України - другу чергу спадкоємців за законом. Так, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

За правилами ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

У ст. 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом.

З приводу місця відкриття спадщини, то позовні вимоги обгрунтовано тим, що останнім місцем проживання спадкодавця було АДРЕСА_2 Виноградівського району Закарпатської області. Проте, згідно пояснень сторін та третьої особи, допитаних в якості свідків, з 1994 року спадкодавець проживав і за даною адресою, і у своєї матері, адресу якої допитані особи не змогли пригадати, і у родичів. Інші докази щодо місця проживання ОСОБА_4 відсутні.

Щодо кола спадкоємців за законом після смерті батька, то позивач зіслався на те, що інших спадкоємців, крім нього та відповідача, немає. Разом з тим, і сторони, і третя особа, допитані, як свідки, пояснили, що у померлого ОСОБА_4 на час його смерті були мати, сестра та двоє братів, які в усному порядку повідомляли їм про те, що на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендують. Крім того, третя особа ОСОБА_3 пояснила, що після смерті ОСОБА_4 його мати забрала документи на земельну ділянку.

В частині дій, які свідчать про прийняття спадщини, тобто, фактичний вступ у управління або володіння спадковим майном чи подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, то позивач констатував факт прийняття спадщини із зазначенням того, що на час смерті батька він був неповнолітнім, входив до складу сім'ї батька, та вказав, що до нотаріальної контори з часу смерті батька не звертався, заповіту батько не залишив. Третя особа ОСОБА_3 надала пояснення про те, що документи, аналогічні тим, які подано до суду, вона подавала у Виноградівську державну нотаріальну контору у квітні 2015 року, та отримала відмову.

У листі Виноградівської державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року № 115/01-16, адресованому гр. ОСОБА_1, вказано, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом/заповітом після померлого ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року немає можливості, оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві. Також роз'яснено, що на жилий будинок (на квартиру) слід представити правовстановлюючий документ, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 29).

Спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Суд на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснив позивачеві, що для встановлення обставин, які входять до предмета доказування у справі, слід з'ясувати чи відкривалася спадкова справа після смерті ОСОБА_4, та якщо так, то необхідно витребувати від нотаріуса копії документів, наявних у спадковій справі, а також копії документів, на підставі яких було прийнято рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Проте, позивач заперечив проти заявлення клопотання про витребування таких доказів, та після роз'яснення наслідків невчинення відповідної процесуальної дії, висловив бажання, щоб суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів.

Виходячи із встановлених судом обставин, в тому числі враховуючи те, що відсутність умов для одержання позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належним доказом, а саме обґрунтованою постановою про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину, оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 19 травня 2015 року - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 19 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :