У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив змінити розмір аліментів з ј частини заробітку на тверду грошову суму в розмірі 400 грн на місяць, а також частково звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_4, яка станом на лютий 2015 року становить 21 905 грн 06 коп., визначивши йому до сплати 3 тис. грн заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 24 жовтня 1998 року по 29 січня 2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4, на утримання якого рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2000 року з нього стягнуті аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходів щомісячно. 9 вересня 2005 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, і у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Після створення нової сім'ї у нього суттєво погіршився матеріальний стан, у зв'язку з тим, що останні шість років він офіційно не працює і має мінливий дохід. Також, з 2010 року у нього погіршився стан здоров'я, як наслідок виявленої хронічної хвороби нирок, і майже щороку він знаходиться на лікуванні.

Ураховуючи викладені обставини, ОСОБА_2 просив задовольнити позов.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року рішення місцевого суду в частині відмови у зміні розміру аліментів скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_3, і передбачено їх стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 30 липня 2015 року до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

За змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів на дитину пов'язана із зміною матеріального становища, сімейного стану, а також стану здоров'я платника аліментів або їх одержувача на протязі всього часу аліментного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Частково скасовуючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>), дійшов правильного висновку про те, що підстави для зменшення розміру заборгованості по аліментам відповідачем не доведено, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>). Однак, у зв'язку зі зміною його сімейного і матеріального становища, розмір аліментів підлягає стягненню у твердій грошовій сумі, яка судом апеляційної інстанції визначена правильно.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Оскільки вищезазначена касаційна скарга розглянута судом касаційної інстанції по суті й у відкритті касаційного провадження відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги поверненню не підлягає (Постанова Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року № 6-138цс14).

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний