Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

адвоката позивача - Назімкіна В.С.,

відповідача - ОСОБА_3,

адвоката відповідача - Осматеску Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області про визнання недійсними довіреності, правочину купівлі-продажу, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зобов'язання зняти з державної реєстрації, визнання права власності на автомобіль та зобов'язання зареєструвати автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області про визнання недійсними:

- довіреності, з моменту її укладання, від 19 березня 2014 року на автомобіль марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального - бензин, колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 видану на ім'я ОСОБА_3,

- правочину купівлі-продажу автомобілю марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального - бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_3, укладеного 21 березня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 050530 виданої ТОВ «Олівія-Юг»,

- свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження -1300, об'єм двигуна 1997, тип пального-бензин, колір- білий, державний номерний знак НОМЕР_3, який зареєстрований за ОСОБА_5;

а також про зобов'язання УДАІ ГУМВС України в Одеській області зняти з державної реєстрації зареєстрований на ім'я ОСОБА_5 автомобіль марки Nissan Qashqai, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження -1300, об'єм двигуна 1997, тип пального-бензин, колір білий, державний номерний знак НОМЕР_3, визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_1, та зобов'язання УДАІ ГУМВС України в Одеській області зареєструвати вказаний автомобіль за позивачкою.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала на те, що їй на праві власності належав автомобіль марки Nissan Qashqai 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. 22 лютого 2014 року приблизно о 22.30 год. їй зателефонувала мати, ОСОБА_6, та попросила підігнати автомобіль до Шевченківського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, який знаходиться на вул.Канатній в м.Одесі. Приблизно о 23.30 год. вона під'їхала на автомобілі до Шевченківського РВ. До неї вийшов, раніше не знайомий, як вона пізніше дізналася, ОСОБА_3 та сказав, що її мати ОСОБА_6 зараз знаходиться у міліції і що вона винна йому 45000 доларів США, тому повинна віддати автомобіль, ключі та технічний паспорт на машину в якості завдатку, на що вона вимагала спочатку побачити матір. ОСОБА_3 провів її до відділу міліції, про що є запис в реєстраційній книзі. Вона зустрілась з мамою і та повідомила, що ОСОБА_3 її побив, насильно привіз до відділу міліції та звинувачує у вбивстві та шахрайстві, тому треба виконати все, що він вимагає, щоб її випустили з міліції.

Побачивши стан мами, яка плакала, була налякана, позивачка, знаходячись у стані сильного душевного хвилювання та психічного тиску зі сторони ОСОБА_3, вимушена була передати йому ключі, технічній паспорт та сам автомобіль. Після цього, близько 06.00 годин ранку 23 лютого 2014 року маму випустили з відділу міліції. Ніяких офіційних обвинувачень зі сторони правоохоронних органів їй висунуто не було та ніякої кримінальної справи по відношенню до мами ніхто не порушував, вона була просто свідком, та їй могли просто вручити повідомлення щоб вона прийшла до відділу міліції.

ОСОБА_3 неодноразово приходив додому, стукав у двері та вимагав, щоб вона вийшла та переоформила на нього її автомобіль, який в той момент вже знаходився у його володінні та користуванні. Не знаючи чого чекати від цієї людини, боячись за своє життя та життя рідних, вона вимушена була погодитися на вимоги та видати йому довіреність на свій автомобіль Nissan Qashgai .

19 березня 2014 року приблизно о 22.30 год. позивачка під психологічним тиском зі сторони ОСОБА_3 вимушена була проти своєї волі підписати довіреність на його ім'я у нотаріуса.

05 вересня 2014 року позивач скасувала у нотаріуса довіреність від 19 березня 2014 року видану на ОСОБА_3, однак ОСОБА_3 здійснив оспорюваний правочин до його скасування.

У зв'язку з тим, що правоохоронні органи не приймали ніяких заходів на її звернення, а тільки відписувались, вона була змушена звернутися до суду з вказаними вимогами, щоб повернути свій автомобіль.

В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та пояснила, що 22 лютого 2014 року увечері їй зателефонувала мама та попросила приїхати на машині до Шевченківського відділення. Приїхала вона разом зі знайомим сім'ї ОСОБА_8 З відділу вишли ОСОБА_9 та ОСОБА_3, який вимагав від неї віддати йому машину в якості завдатку, так як в іншому випадку маму не випустять, і її буде звинувачено і в шахрайстві, і у вбивстві, залишиться вона в міліції надовго. Вона спочатку стала вимагати побачення з мамою, тоді ОСОБА_3 відвів її до відділу, при цьому вів себе вальяжно, з черговим відділу розмовляв на ти. Вона побачила маму в дуже поганому стані, було видно, що вона із останніх сил трималася. ОСОБА_6 сказала, щоб вона все підписала, що хоче ОСОБА_3. Що саме писала вже не пам'ятає, а коли вже всі о 6.00 год. вийшли з міліції віддала ОСОБА_3 ключі, документи на машину і саму машину. Після цих подій вони тривалий час не могли відійти, вона зверталася з заявою до міліції, на наступний день проводився в квартирі обшук були налякані поведінкою працівників. ОСОБА_3 продовжував вимагати гроші здійснював психологічний тиск з'являвся до них додому, в результаті чого вона стала боятися за стан здоров'я її рідних матері та бабусі. По діям нотаріуса вона зрозуміла, що все було підготовлено. Довіреність, яку вона вимушена була дати ОСОБА_3, здійснена під психічним тиском, ніяких грошей не отримувала, а отримала лише тяжкий психічний стан та проблеми зі здоров'ям близьких, які не давали їм з мамою працювати більше трьох тижнів. Вона і тепер боїться відповідача ОСОБА_3 і переживає за своїх рідних.

Крім того, позивач зазначила, що про звернення відповідача ОСОБА_3 до Київського районного суду м.Одеси з позовом до неї вона дізналася вже з заперечень відповідача.

Відповідач ОСОБА_3 не погодився з позовними вимогами вказуючи на те, що 22 лютого 2014 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого він отримав у власність легковий автомобіль NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, і сплатив позивачеві 22500 доларів США, що в еквіваленті на той час складало 202500 грн.. Факт отримання грошей за автомобіль підтверджується власноруч складеною позивачем розпискою, техпаспортом на автомобіль, копією паспорта, які позивач надала йому 22 лютого 2014 року при виконанні договору. Оформлення угоди було відкладено у зв'язку з вихідними та необхідністю зняття автомобіля з реєстраційного обліку. Після здійснення вказаних дій він перегнав автомобіль до свого місця проживання та вважав його своєю власністю. Проте позивач відмовилася належним чином оформити угоду, тому він 13 березня 2014 року був змушений звернутися до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль на підставі вказаної вище угоди. Однак після його звернення до суду позивачка 19 березня 2014 року надала згоду належним чином оформити угоду, що підтверджено видачею довіреності на право зняття транспортного засобу з обліку та оформлення купівлі-продажу. 21 березня 2014 року автомобіль знято з обліку та зареєстровано за ОСОБА_5. В той же день він подав заяву до Київського районного суду м.Одеси про залишення його позову без розгляду, оскільки позивач добровільно виконала свої дії.

В засіданні відповідач також зазначив, що в його сімї є п'ять автомобілів, а з NISSAN QASHQAI вже шість, він був в доброму стані, тому сімя прийняла рішення придбати ще один автомобіль. Він домовився про зустріч біля кафе «Робін Бобін», приїхали ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, він оглянув автомобіль і проїхався на ньому, автомобіль підійшов, з ОСОБА_1 він домовився про купівлю, нею була складена розписка про отримання грошей, а через деякий час вона повинна була зняти з обліку для оформлення на його імя. Коли було порушено кримінальну справу, по якій також проходить і матері позивачки, ОСОБА_6 та її донька ОСОБА_1 стали відмовляти в переоформленні автомобіля. Неодноразово ОСОБА_6 з ним зустрічалася та обіцяла сплатити усі гроші за продаж квартири, їм не потрібні відомості про злочин в ЄРДР, і після наступної зустрічі 19 березня 2014 року вони все ж таки погодилися на нотаріальні дії, в той день позивач видала довіреність , претензій ніяких не було пред'явлено. 21 березня 2014 року автомобіль він переоформив на свого батька ОСОБА_5, про що позивач та її матір знали, оскільки вони потім привозили іншого покупця, щоб отримати більше грошей за автомобіль, вважали, що він коштує більшу ціну.

Адвокат ОСОБА_3 - Осматеско Г.Т., який також є представником відповідача ОСОБА_5, заперечував проти позову посилаючись на те, що відбулося сторони домовилися про купівлю - продаж автомобіля, позивачка стала ухилятися від оформлення угоди, з цього приводу відповідач звертався до суду та вже після отримання довіреності ОСОБА_3 відкликав позов. Позивач умисно не визнає написання нею розписки, не надає підтвердження її звернення щодо завдання їй тиску, він вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник УДАІ ГУМВС України в Одеській області в засідання не з'явився з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Заслухавши позивача, її адвоката, відповідача та його адвоката, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 05 січня 2012 року позивач ОСОБА_1 була власником автомобіля марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно з довіреністю, виданою 19 березня 2014 року та завіреною приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися (керувати, продати,обміняти, здавати в оренду, заставляти, проходити техогляд, зняти з обліку в органах ДАІ, за винятком укладення договору дарування), експлуатувати з правом тимчасового виїзду за кордон, належним їй автомобілем NISSAN QASHQAI.

21 березня 2014 року на підставі довідки - рахунку серії ВІА №050530 виданої ТОВ «Олівія-Юг» було вчинено правочин з купівлі-продажу належного позивачці автомобілю між ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 19 березня 2014 року та в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_5 Право власності на автомобіль було зареєстровано того ж дня, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5.

Приватний нотаріус Груєва О.В., допитана в якості свідка, зазначила, що ОСОБА_3 зателефонував по телефону вказаному на оголошенні та запитав про можливість вчинення нотаріальної дії, вона погодилася і приїхала до офісу зі своєю помічницею. Під час підписання довіреності ОСОБА_1 була ознайомлена з її змістом, вона виходила для погодження змісту з матір'ю, після повернення в кабінет підтвердила згоду на підписання, їй було роз'яснено права і вона підписала довіреність, про вчинення тиску їй нічого не відомо, в її присутності не було таких повідомлень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що з жовтня 2013 року знає ОСОБА_3 У них були нормальні відносини, вона маклер, а він надає гроші під проценти та заставу майном, познайомила їх ОСОБА_11. 22 лютого 2014 року ОСОБА_3 зателефонував та повідомив, що по останній угоді є неприємності та проблеми. Вона погодилася на зустріч, незважаючи на пізній час, о 20.00 год. та приїхала разом з ОСОБА_11. Коли вони присіли, підійшли чоловіки, представились, що з міліції, всі разом вийшли на вулицю, в двох словах ОСОБА_3 сказав, що вона його кинула на 45000 доларів США, вимагав сісти в машину, вона упиралася, тоді він вдарив ногою в живіт і силою заштовхнув. Разом з нею сіла також і ОСОБА_9. В машині була нервозна обстановка, трохи не потрапили в аварію. Біля відділу міліції ОСОБА_3 знову вимагав сплатити гроші в іншому випадку вона сяде і надовго, а його друг сказав, що якщо вона буде багато говорити, то буде винна 100000 доларів США. Оскільки грошей в неї не було їх завели у відділ. ОСОБА_3 запропонував залишити автомобіль в якості застави, до повернення грошей, при цьому її звинувачував у вбивстві власника квартири. По телефону вона повідомила і ОСОБА_8, і доньку, щоб та прихала з машиною. До ОСОБА_1 її не випустили, тому вийшла ОСОБА_9 з ОСОБА_3. Коли зайшла донька, вона побачила її пригнічений та поганий стан. ОСОБА_3 свавільно себе відчував в міліції. Донька повідомила, що він вимагає машину, на що вона відповіла доньці, щоб та писала все, що він хоче. ОСОБА_3 зайшов в кабінет, через декілька годин вийшов і повідомив, що він написав заяву і їх тепер будуть допитувати. Близько 06.00 год. вони усі вийшли і донька віддала йому ключі, технічний паспорт та машину. Після цього ОСОБА_3 не припинив телефонувати та вимагати гроші, це продовжувалося протягом декількох тижнів. Донька написала в міліцію заяву про те, що трапилося. На наступний день провели обшук. Приходив додому і ОСОБА_3 вимагав скласти на його ім'я довіреність, погрожував арештом. Так після чергового разу, коли її не було вдома, а була її матір, останню застали в тяжкому стані, знову приходив ОСОБА_3 та вимагав прибути до нотаріуса. В нотаріуса вона знову просила і говорила з ОСОБА_3, однак доньці довелося видати довіреність. Нажаль і після цього претензії до неї з боку ОСОБА_3 не припинилися , продовжував вимагати гроші, здійснював тиск, боялася за рідних своїх. Неодноразово вона зверталася до правоохоронних органів за захистом описуючи всю ситуацію.

Свідок ОСОБА_8, який спільно працює з матір'ю позивача багато років знайомий з нею, пояснив, що близько 20.00 год. підвіз ОСОБА_6 до кафе «Робін Бобін» через деякий час, близько 21.00 год., телефон ОСОБА_6 не відповідав, він під'їхав до кафе і побачив, як ОСОБА_3 б'є ОСОБА_6 ногою в живіт. Поки він розвертався їх вже не було. В 22.00 год. ОСОБА_6 зателефонувала йому на телефон та попросила повідомити доньку, щоб та приїхала з машиною до відділу, потім пояснить для чого. Коли вони з ОСОБА_1 під'їхали, зателефонували, з відділу вийшов ОСОБА_3 та сказав, що ОСОБА_6 винна йому 45000 доларів США, нехай залишає машину, а він дає два дні щоб ОСОБА_1 знайшла ці гроші, на що вона попросила побачитися з матір'ю. ОСОБА_3 повів її у відділ. Повернувшись ОСОБА_1 розповіла що маму побили, вона пригнічена і сказала щоб підписати все, що ОСОБА_3 буде просити. Сіли в машину він диктував, а ОСОБА_1 писала. З цим папером він бігав в РВ, а потім повернувся і сказав щось ще дописати. Вже о 6.00 годині вийшли ОСОБА_6 і ОСОБА_11 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 передала йому ключі від машини технічний паспорт і вони поїхали. Зі слів ОСОБА_6 він знає, що ОСОБА_3 постійно діставав, тарабанив у двері та вимагав оформлення автомобілю. 19 березня 2014 року вони йому зателефонували, щоб підвезти їх до нотаріуса. ОСОБА_6 намагалася домовитися з ОСОБА_3, щоб не переоформляти автомобіль, однак він не погодився посилаючись на те, що він давав час, а грошей не має. Витяг по довіреності був вже готовий. ОСОБА_1 знаходилася в пригніченому стані, вона не мала наміру продавати свій автомобіль.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що 22 лютого 2014 року знаходилася разом з ОСОБА_6. В кафе «Робін Бобін» до них підійшли міліціонери в цивільному одязі, попросили вийти. На вулиці ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_6 в живіт, посадив в автомобіль, довго возив по місту, а потім, як з'ясувалося, приїхали у Шевченківський відділ міліції. ОСОБА_3 був за кермом, нервував, при цьому вів себе як начальник міліції, ображав шахрайками, став вимагати у ОСОБА_6 передачі автомобіля, грошей. ОСОБА_9 вийшла з ОСОБА_3 на вулицю з відділення, коли приїхала донька ОСОБА_6 - ОСОБА_1, і він став під тиском, що матір її закриють в тюрму, став вимагати від неї складання розписки про продаж машини. Передачі грошей не було. ОСОБА_9 також зазначила, що вона особисто від такої поведінки була дуже налякана і змушена була вивезти свою сім'ю в безпечне місце.

Згідно з копією витягу з журналу відвідувань осіб Шевченківського відділення міліції Приморського ВМ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6 (російською «Елена») Юріївна знаходилася у Шевченківському відділені 22 лютого 2014 року з 22.08 год. до 01.00 години 23 лютого 2014 року разом з ОСОБА_9 записи № 618,619, ОСОБА_1 23 лютого 2014 року з 01.11 год. до 01.15 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_9 23 лютого 2014 року з 01.45 год. до 03.55 год.

Згідно з наявними в матеріалах справи відповідями ОСОБА_6 неодноразово зверталася до правоохоронних органів з проханням перевірки фактів порушення її прав та вимог кримінального процесуального законодавства.

Частиною 1 ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 231 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинено особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.21 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 - при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Тобто, факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Оцінивши надані докази в сукупності суд приходить до висновку, що довіреність яку видала позивач була проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї психологічного тиску з боку ОСОБА_3, пов'язаного з вчиненням останнім психологічного та фізичного тиску до її матері ОСОБА_6, що знайшло своє підтвердження і в поясненнях свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і в письмових доказах. Аналізуючи пояснення свідків суд вважає, що страх та побоювання позивачки за стан здоров'я рідних, і як наслідок психологічний тиск, знайшли своє підтвердження, оскільки з боку відповідача ОСОБА_3 вже були спроби застосування фізичної сили до її матері.

Враховуючи вказані норми та встановлені судом обставини, суд вважає, що вимога позивачки про визнання довіреності недійсною є обґрунтованою та законною, тому підлягає задоволенню.

Оскільки правочин купівлі-продажу автомобіля 21 березня 2014 року був вчинений на підставі вказаної довіреності, тому і він, і видане на підставі довідки -рахунку серії ВІА №050530 ОСОБА_5 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, підлягають визнанню недійсними.

Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У разі порушення цього права власник має право на підставі ст.387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З метою поновлення прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий.

Представлену відповідачем копію розписки від 22 лютого 2014 року суд не приймає до уваги як доказ, оскільки її оригінал відсутній. Посилання відповідача ОСОБА_3 на наявну розписку як підтвердження вчинення угоди купівлі-продажу автомобіля суд взагалі розглядає критично, оскільки така угода повинна бути підтверджена належним доказом.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання УДАІ ГУМВС України в Одеській області зареєстрований за ОСОБА_5 зняти з державної реєстрації автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2, а також зобов'язання зареєструвати даний автомобіль за ОСОБА_1, то такі вимоги є передчасними, оскільки її права відповідачем не були порушені, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, в даному випадку саме рішення є підставою для реєстрації права власності.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58,59,60, 64, 88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсною довіреність з моменту її укладання від 19 березня 2014 року на автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 видану ОСОБА_1 на імя ОСОБА_3.

Визнати недійсним правочин купівлі-продажу автомобілю марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 укладений 21 березня 2014 року між ОСОБА_3, діючим за довіреністю від 19 березня 2014 року від імені ОСОБА_1, та ОСОБА_5 на підставі довідки -рахунку серії ВІА №050530 виданої ТОВ «Олівія-Юг».

Визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2, за ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2008 року випуску, шасі і кузов № НОМЕР_1, легковий універсал, повна маса 1800, маса без навантаження 1300, об'єм двигуна 1997, тип пального бензин, колір білий.

Вимоги ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Одеській області про зобов'язання зняти з реєстрації автомобіль та зареєструвати автомобіль залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: