Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Хилевича С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 353 грн. 50 коп. грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ 2104, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судових витрат у справі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що під час прийняття рішення судом першої інстанції були прийняті до справи не належні докази, а саме у судовому засіданні був наданий висновок експертного авто товарознавчого дослідження, в той час, як такі докази подаються до початку судового засідання. Крім того, при вирішенні питання щодо поділу житлового будинку, судом не було витребувано залишкової вартості домоволодіння з Бюро технічної інвентаризації, а також не призначено будівельно-технічну експертизу.

Стверджує, що спірний автомобіль ВАЗ 2104, державний номер НОМЕР_1, 1990 р. випуску він продав під час шлюбу, в серпні 2014р. ОСОБА_3, а отримані за нього кошти за згодою дружини - позивачки по справі витратив на ремонт будинку в с. Довге Поле, Дубенського району Рівненської області.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поділ автомобіля, а спірний будинок залишити йому у власність, стягнувши з нього на користь позивачки половину його вартості.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча завчасно були повідомлені судовими повістками про місце та час розгляду справи, про що в справі є відповідні докази. Будь яких заяв з цього приводу від сторін не надходило.

За наведених обставин неявку сторін колегія суддів розцінює як без поважних причин і вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 2006р.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 17.10.2014р. шлюб розірваний.

Під час шлюбу сторони придбали автомобіль ВАЗ 2104, державний номер НОМЕР_1, 1990 р. випуску та житловий будинок в АДРЕСА_1.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до ст. 60 СК України вказане майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Вищезгаданий автомобіль відповідач ОСОБА_1 продав 05.08.2014р., ще під час шлюбу для ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2

Отримані кошти за автомобіль, за його словами він витратив на ремонт будинку, тобто на потреби сім'ї. Вказані доводи ОСОБА_2 достатніми та належними доказами не спростувала, а отже цей автомобіль чи отримані за нього кошти поділу не підлягають.

В своїй позовній заяві ОСОБА_2 просить виділити спірний будинок їй у власність, а в своїх запереченнях ОСОБА_1 цей будинок просить виділити йому у власність зі сплатою ОСОБА_2 половини його вартості.

Такі вимоги сторін задоволенню не підлягають, оскільки спільне житло сторін може бути виділене одному з них у власність лише за згодою другого співвласника.

Враховуючи, що згоди сторін щодо передачі одному з них у власність спільно придбаного житла не має, воно підлягає у відповідності до ст. 63 СК України поділу у рівних частках, по ? частини кожному.

На підставі з'ясованих обставин по справі та вимог закону, рішення суду першої інстанції у відповідності до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на спільне майно подружжя, по ? частини за кожним на будинковолодіння АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Хилевич

А.М. Шеремет