АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1535/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3395/15Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Пікуля В.П.,
суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,
при секретарі: Кальник А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту участі в бойових діях,-

В С Т А Н О В И Л А :
В серпні 2015 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту участі в бойових діях, вказуючи, що в період з 06.09.1968 року по 14.11.1968 року проходив дійсну строкову військову службу на посаді водія у військовому званні рядового в 382 окремому радіорелейному батальйоні зв`язку групи радянських військ в Німецькій демократичній республіці центрального підпорядкування, польова пошта 66949.

З 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 року в складі військової частини, польова пошта НОМЕР_1 приймав участь в бойових діях при проведенні операції «Дунай» на території Чехословаччини. Документи, які б підтверджували факт його безпосередньої участі в бойових діях на території Чехословаччини відсутні. Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 йому відмовлено у визначенні статусу учасника бойових дій в зв`язку з недостатністю підтверджуючих документів. Заявник прохав суд встановити факт його участі в бойових діях на території Чехословаччини в період з 21.08.1968 року по 12.11.1968 рік.

РішеннямКобеляцького районного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт участі ОСОБА_1 в бойових діях на території Чехословаччини в період з 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 рок у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ПОВК) оскаржив рішення, в апеляційній скарзі просив його скасувати та закрити провадження у справі.

Вважає, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта та ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що 06 вересня 1965 року ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу до лав Збройних Сил колишнього СРСР, яку проходив на території східної Німеччини в складі військової частини п/п НОМЕР_1 .

Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03 липня 2015 року йому відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Відповідно архівної довідки від 12.12.2014 року ЦА МО РФ в наказах командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за період з серпня 1968 року по листопад 1968 року відбуття особового складу на територію ЧССР і прибуття відображено кількісно, підтвердити безпосередню участь ОСОБА_1 не виявляється можливим. З 21 серпня по 12 листопада 1968 року батальйон приймав участь в операції «Дунай» на території ЧССР.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пояснили суду, що разом з ОСОБА_1 проходили строкову військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в Німеччині, приймали участь в бойових діях на території Чехословаччини в період з 21 серпня 1968 року по 12 листопада 1968 року та мають статус учасників бойових дій.

При цьому, суд першої інстанції виходив із законності, доведеності та обґрунтованості вимог позивача, а також достатності доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві ОСОБА_1 .

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою з метою визнання його учасником бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 2 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Зокрема: не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Переліки таких держав та періодів бойових дій на їх території затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 та від 05 серпня 1994 року №530.

Аналогічні положення щодо визнання учасниками бойових дій містяться також в п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 «Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16 участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.

Порядок діяльності комісії регулюється Положенням про комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року № 16.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення комісія зобов`язана приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісії, у тримісячний термін; видавати довідки за зразком згідно з додатком.

Тобто, визначений законодавством порядок встановлення факту участі у бойових діях та виконання бойових завдань, виключає можливість встановлення цього факту в судовому порядку.

Проте, при вирішені справи суд належної уваги на вищевикладені положення Закону не звернув, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту участі в бойових діях.
З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із закриттям провадження у справі.

При цьому, колегія суддів вважає за потрібне роз`яснити ОСОБА_1 його право на оскарження рішень (дій) відповідного органу у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 205, ст. 303, ч.1 ст. 310, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 вересня 2015 року скасувати.

Провадження в у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про встановлення факту участі в бойових діях- закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна
О.В. Прядкіна
З оригіналом згідно
суддя В.П. Пікуль