Ухвала

іменем україни

04 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Ворзельської селищної ради, третя особа - реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_5, яка за життя склала заповіт на усе належне їй майно на ім'я свого сина ОСОБА_6 Однак, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, у встановленому законом порядку спадщину не прийняв, інші спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено факт її родинних відносин з ОСОБА_5 та надано додатковий строк для прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів. Посилаючись на те, що правовстановлюючі документи було втрачено та вона не має можливості отримати право власності на спадкове майно, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки площею 0,1943 га та 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач, являючись єдиним спадкоємцем за законом, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів.

Проте, погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 (а.с. 10).

01 липня 2011 року ОСОБА_5 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, заповіла своєму сину - ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 червня 2013 року встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_3, а рішенням апеляційного суду Київської області від 5 серпня 2013 року позивачу встановлено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 45-49).

Постановою державного нотаріуса № 2072/02-31 від 9 грудня 2013 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки (а.с. 21).

Установлено, що до спадкової маси ОСОБА_5 на момент її смерті належали: 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться у АДРЕСА_1, земельні ділянки площею 0,1943 га та площею 0,0500 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за цією ж адресою, що підтверджується державними актами на право власності на землю та свідоцтвами про право на спадщину (а.с. 32,33,59,60).

Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначала, що оскільки спадкоємець за заповітом спадщину не оформив, вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, суди на зазначене уваги не звернули, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України обставини справи встановили неповно, не з'ясували, чи спадкоємець за заповітом на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, чи прийняв він спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки дані про те, що він заявив про відмову від спадщини, у справі відсутні. За таких обставин, у випадку прийняття спадщини особою, на яку складено заповіт, у спадкоємців за законом не могло виникнути права на її отримання, а тому висновок судів попередніх інстанцій про те, що ОСОБА_6 не прийняв спадщину, є передчасним.

Крім того, при вирішенні справи у порушення вимог ч. 4 ст. 10, ст. 33, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України судом не було з'ясовано коло спадкоємців та не залучено до участі у справі ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, питання про права та обов'язки яких були вирішені оскаржуваними рішеннями.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України у достатній мірі не перевірив доводи апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини й факти, що спростовують такі доводи.

Оскільки при вирішенні спору судами порушені норми процесуального права, що унеможливило встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О.СавченкоСудді:В.І. Амелін