АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/8159/2015 Головуючий в 1 інстанції - Гладун Х.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, в жовтні 2013 року позивач звернувся для захисту своїх прав до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, яка ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року по справі № 361/9648/2013-а залишена без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4.02.2014 року вищевказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів, у березні 2014 року представник позивача подав касаційну скаргу і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7.04.2014 року № КУ800/12981/14 відкрито касаційне провадження на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4.02.2014 року.

21.07.2014 року справа № 361/9648/2013-а надійшла до Вищого адміністративного суду України, що підтверджується листом ВАСУ від 21.07.2014 року № О-5505, проте, станом на 23.12.2014 року касаційна скарга не розглянута, судове рішення не ухвалено.

Крім того, станом на день розгляду справи в суді першої інстанції, позивач повідомив про те, що отримав з ВАСУ повідомлення про розгляд касаційної скарги 28.01.2015 року, тобто з порушенням встановленого ст. 214-1 КАС України строку.

Вважає, що тим самим йому завдано моральної шкоди, а тому, посилаючись на зазначені обставини, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог просив стягнути з Держави України моральну шкоду в розмірі 65 772 грн.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано жодних доказів на підтвердження доводів позовної заяви.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Тобто, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіянню шкоди.

Така ж правова позиція викладена у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення, оскільки, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди та її розміру, а також, не доведено протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіянню шкоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Суд повно з»ясував обставини справи, дав належної оцінки доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: