Справа № 214/215/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 березня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договорами позики суму у розмірі: 140000 грн. 00 коп. - основного зобов'язання; інфляційні витрати - в сумі 13650 грн. 21 коп.; три проценти річних - у сумі 2301 грн. 37 коп.; а також витрати пов'язані з розглядом справи.

В обґрунтування позову зазначає наступне. 24 лютого 2014 року ОСОБА_3 отримав від нього, позивача, кошти у розмірі 140000 грн. 00 коп., про що написав відповідну розписку. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту даної розписки вбачається, що ОСОБА_3 повинен був підготувати документи на дім, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого його відчуження. Грошові кошти які були передані за даною розпискою не виступали ні в якості завдатку ні в якості авансу, оскільки відповідач не мав жодного відношення до вказаної будівлі, а лише допомагав іншій стороні оформити документи для здійснення купівлі-продажу. За таких обставин, грошові кошти які були отримані відповідачем є кошти які отримані у борг, оскільки останнім був виданий борговий документ. Враховуючи, що у розписці відповідачем було зазначено, що зобов'язаний оформити документи до кінця травня. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань, вважає, що відповідач повинен був повернути грошові кошти 1 червня 2014 року. Однак до теперішнього часу відповідач не здійснив переоформлення документів на будинок та відповідно отриманих коштів не повернув. Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною другою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вважає, що за таких обставинах, відповідач зобов'язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 140000 грн. 00 коп. за основним зобов'язанням. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що відповідач повинен був виконати свої зобов'язання до кінця травня 2014 року тобто до 31 травня, у зв'язку з чим нарахування необхідно проводити з 1 червня 2014 року. Наполягає, що у відповідності до положень ст. 625 Цивільного кодексу України з відповідача необхідно стягнути грошові кошти у розмірі - 13650 грн. 21 коп. - інфляційних витрат та 2301 грн. 37 коп. - 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, у своїх поясненнях підтвердив зміст позову, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Також пояснив, що договір з відчуження будівлі не укладався.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розписка (а.с.4), розрахунок (а.с.16-18).

Суд, оцінивши відповідно до ст. 58 ЦПК України досліджену у судовому засіданні розписку вважає цій доказ належним, так як вона містить інформацію щодо виникнення у відповідача обов'язків.

Суд, оцінивши відповідно до ст. 59 ЦПК України досліджену у судовому засіданні розписку вважає цій доказ допустимим, так як вона отримана без порушення порядку, встановленого законом.

Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини.

24 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 кошти у розмірі 140000 грн. 00 коп., та повинен був підготувати документи на дім, який знаходить за адресою: АДРЕСА_1 для подальшого його відчуження. Також відповідачем у розписці зазначено, що він зобов'язаний оформити документи до кінця травня. До теперішнього часу відповідач не здійснив переоформлення документів на будинок та відповідно отриманих коштів не повернув.

Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі пояснень представника позивача та розписки (а.с.3).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 140000 грн. 00 коп., отриманих коштів не повернув. На переконання суду, між позивачем та відповідачем укладений, таким чином договір позики.

Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд вважає, що укладений договір позики грошових коштів між позивачем та відповідачем, є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 1047 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд приходить до переконання, що відповідач зобов'язаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 140000 грн. 00 коп. за основним зобов'язанням.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач повинен був виконати свої зобов'язання до кінця травня 2014 року тобто до 31 травня 2014 року, у зв'язку з чим розрахунок належить проводити з 1 червня 2014 року.

При цьому суд вважає, що вказівка відповідача в розписці про те, що отримання ним 140000 грн. 00 коп. є завдатком, суперечить вимогам ст. 570 ЦК України, оскільки судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не було укладено будь - якого договору, в рахунок би виконання якого з позивача належали платежі.

Сума процентів дорівнює 2301 грн. 37 коп. При цьому суд виходив з таких розрахунків. Сума заборгованості складає 140000 грн. 00 коп.; дата початку розрахунку - 01.06.2014 року, дата закінчення розрахунку (включно) 17.12.2014 року; кількість днів прострочення дорівнює 200. Тому три проценти дорівнює: 140000 грн. 00 коп. поділити на 100, помножити на 3, помножити на 200.

Сума інфляції дорівнює 13 650,21 грн. При цьому суд виходив з таких розрахунків. Сума заборгованості складає 140000 грн. 00 коп.; дата початку розрахунку - 01.06.2014 року, дата закінчення розрахунку (включно) 01.12.2014 року. Відповідні індекси розраховуються Держкомітетом статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісячно та оприлюднюються, зокрема в газеті «Урядовий кур'єр». Розрахунок необхідно проводити виходячи з такої формули: суму боргу помножити на індекс інфляції. Індекси інфляції складають відповідно за червень 2014 року - 101,00%, за липень 2014 року - 100,40 %, за серпень 2014 року - 100,80 %, за вересень 2014 року - 102,90%, за жовтень 2014 року - 102,40%, за листопад 2014 року - 101,90%, за грудень 2014 року - 103,00%. Для визначення індекса необхідно помножити щомісячні індекси, загальний індекс буде складати 109,750%. 140000 грн. 00 коп. боргу помножити на 109,750% дорівнює 13650 грн. 21 коп.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1559 грн. 52 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 202, 205, 207, 570, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 України, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2: 140000 грн. 00 коп. - основного зобов'язання; інфляційні витрати - в сумі 13650 грн. 21 коп.; три проценти річних - у сумі 2301 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2: витрати по сплаті судового збору в сумі 1559 грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов