Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1297/15-ц
Провадження № 2/321/486/2015
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року смт. Михайлівка

Суддя Михайлівського районного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Михайлівської державної нотаріальної контори,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Михайлівської державної нотаріальної контори.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому було встановлено, що позов було подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Так, не зрозуміло, з чого саме виходила позивач, залучаючи до участі у справі в якості третьої особи Михайлівську державну нотаріальну контору. При цьому взагалі не зрозуміло, яких саме прав та інтересів третьої особи стосується поданий позов та на чиєму боці може бути залучена ця третя особа на боці позивача чи відповідача, чи це взагалі третя особа, яка має самостійні вимоги щодо предмета спору. Разом із цим позивачем не враховано, що відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Також, в позовній заяві заявлені вимоги про визнання і за третьою особою ОСОБА_3 права власності на частину спадкового майна, який не є відповідачем по справі. Разом із цим, вирішення питання про визнання права власності на спадкове майно за одним зі спадкоємців першої черги за законом відбувається лише за обов'язковою участю інших спадкоємців відповідної черги, які повинні виступати у справі в якості відповідачів. Однак, не зрозуміло, з чого саме виходила позивач, залучаючи до участі у справі ОСОБА_3, який є спадкоємцем першої черги за законом, як третю особу, а не відповідача, як це повинно бути за законом.

Крім того, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зміст позовних вимог не конкретизований.

Так, позивач, заявляючи позовні вимоги, взагалі їх не конкретизує, з позовної заяви взагалі не зрозуміло, право власності на яке саме спадкове майно (окремі рухомі чи нерухомі речі, їх сукупність, тощо) просить визнати позивач. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають уточненню.

Також, в позовній заяві заявлені вимоги про визнання права власності на частину спадкового майна і за третьою особою ОСОБА_3, який не є відповідачем по справі. Тому в цій частині позов також підлягає уточненню.

Крім того, в порушення п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Зокрема, в позовній заяві взагалі не зазначено, чи це позов майнового чи немайнового характеру. При цьому з викладених в резолютивній частині позовної заяви вимог вбачається, що позивачем ставиться питання про визнання права власності на спадкове майно, а такі вимоги по суті є вимогами майнового характеру. Однак жодних відомостей про те, що заявлений позов майнового характеру, в позовній заяві не вказано, ціну позову щодо заявлених вимог майнового характеру також не зазначено. Тому в цій частині позов також підлягає уточненню.

Крім того, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України відсутні посилання на докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, на підтвердження кожної обставини.

Зокрема, позивач, вказуючи про те, що помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина, не зазначає про жодні докази на підтвердження таких фактів, жодних довідок або копій свідоцтва про смерть спадкодавця до позову не додано.

Також, позивач, зазначаючи про неможливість вирішення питання щодо оформлення спадщини в позасудовому порядку, не зазначає про жодні докази на підтвердження цих обставин, при цьому позивачем не враховуються ті обставини, що відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством; за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Однак, позивачем жодних відомостей щодо наявності або відсутності відповідної відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину в позовній заяві не зазначено.

Крім того, позивач, вказуючи про наявність спадкового майна, в позовній заяві взагалі не зазначає про жодні докази на підтвердження цих обставин, а саме про наявність та належність спадкодавцю конкретного спадкового майна, на підставі яких документів право власності на зазначене спадкове майно було зареєстровано за померлим.

Вказані недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказаний позов без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, за участю третіх осіб ОСОБА_3, Михайлівської державної нотаріальної контори, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 5 днів з дня отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

25.09.2015