У х в а л а

іменем україни

17 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту визнання батьківства та визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила суд встановити факт визнання батьківства ОСОБА_7 відносно неї (дівоче прізвище ОСОБА_8), а також зобов'язати органи реєстрації внести зміни у актовий запис від 04 червня 1953 року № 19, вказавши ОСОБА_7 батьком дитини, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_8 на ОСОБА_7. Крім того, просила суд визнати частково недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно після смерті матері на ім'я вітчима ОСОБА_5

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_9, після смерті якої вона є спадкоємцем першої черги, однак у зв'язку із неодноразовими змінами прізвища матір'ю та нею самою, не може документально підтвердити свій родинний зв'язок із спадкодавцем та прийняти спадщину. Зазначила, що причиною цього є фіктивне повторне свідоцтво про її народження, видане на прізвище «ОСОБА_7» 16 травня 1961 року районним бюро ЗАГС Станіславської області, згідно якого її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_10 На час її народження її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 шлюб не реєстрували і відповідно до актового запису про народження від 04 червня 1953 року була записана як «ОСОБА_4». Пізніше батьки одружились, мати взяла прізвище «ОСОБА_7» та на її прохання органом реєстрації було видано свідоцтво про народження позивачки теж на прізвище «ОСОБА_7». Проте дане свідоцтво видано не у відповідності до акту про народження, оскільки у ньому вказано дитину як «ОСОБА_7», а не «ОСОБА_7».

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт визнання батьківства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно ОСОБА_4., яку народила ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Лисець Тисменицького р-ну Івано-Франківської області ОСОБА_9

Зобов'язано відділ ДРАЦС РС Тисменецького районного управління юстиції Івано-Франківської області внести відповідні зміни в актовий запис про народження за № 19, складений 04 червня 1953 року Лисецьким районним бюро ЗАГС Станіславської (тепер Івано-Франківської) області на ОСОБА_8, вказавши ОСОБА_7 батьком дитини, змінивши прізвище дитини з ОСОБА_8 на ОСОБА_7.

Визнано частково недійсними видані ОСОБА_5 державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 1/2 частини квартири, на 1/2 частини земельної ділянки в частині успадкування ОСОБА_5 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0571 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсними видані ОСОБА_5 державним нотаріусом Надвірнянської районної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 1/2 частини квартири та на 1/2 частини земельної ділянки в частині успадкування ОСОБА_5 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, від 24 грудня 2012 року, та на 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0571 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, від 24 грудня 2012 року.

У задоволенні вимог про встановлення факту визнання батьківства та про зобов'язання відділу ДРАЦС РС Тисменицького районного управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення міськрайонного суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що видані ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_9, порушують права ОСОБА_4, яка є її дочкою від попереднього шлюбу, та вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги. Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту визнання батьківства та про зобов'язання внести відповідні зміни в актовий запис, суд зазначив, що судом першої інстанції було вирішено питання про права та обов'язки відділу ДРАЦС РС Тисменицького районного управління юстиції, який не був залучений до участі в розгляді справи.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, оскільки ОСОБА_4 є дочкою спадкодавця ОСОБА_9, а тому свідоцтва про право на спадщину, видані ОСОБА_5, порушують її права, як спадкоємця першої черги.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська