Справа № 369/8871/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 11 березня 2009 року помер рідний брат позивача у справі - ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3, 17 лютого 2009 року заповів усе своє майно ОСОБА_1

На момент смерті ОСОБА_3 проживав зі своєю дружиною - ОСОБА_2, яка на цей час вважалася непрацездатною особою, що зумовлено її пенсійним віком, у звязку з чим, остання є спадкоємцем 1/2 частини усього майна, яке належало ОСОБА_3 на момент смерті незалежно від наявності заповіту.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 17 липня 2013 року на підставі заповіту, посвідченого 17 лютого 2009 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_5, спадкоємцем на ? частину будинку № 23 по вул. Радянській в м. Боярка, Київської області є ОСОБА_1.

Однак зважаючи на те, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, остання не має змоги отримати у спадщину частину земельної ділянки на якій розташовано вказаний вище будинок.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просила суд: визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки, яка розташована по вул. Радянська, 23. В м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, стягнувши з відповідача на її користь судові витрати у справі.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та просили їх задовольнити.

Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на недійсність заповіту складеного ОСОБА_3, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З огляду на ч. 1 ст. 1241 малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половини частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом ( обовязкова частка).

Судом установлено, що 11 березня 2009 року помер рідний брат позивача у справі - ОСОБА_3.

На випадок смерті, ОСОБА_3, 17.02.2009 року заповів усе своє майно позивачу.

Оскільки відповідач, яка є дружиною спадкодавця, на момент його смерті вважалася непрацездатною особою, що зумовлено її пенсійним віком, то на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України , вона успадковує, незалежно від змісту заповіту, половину всього майна, яке належало ОСОБА_3 на момент його смерті.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори від 17 липня 2013 року на підставі заповіту, посвідченого 17 лютого 2009 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу, спадкоємцем ? частини майна вказаного в заповіті є позивач.

Вказані вище обставини, встановлені рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, яке набрало законної сили від 14 травня 2014 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна в натурі, а також матеріалами спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 25.09.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину спірної спадкової ділянки, що належала померлому 11 березня 2009 року - ОСОБА_3 у звязку з відсутністю документу, який підтверджує право власності померлого на вказану вище земельну ділянку.

Проте, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на час відкриття спадщини належала земельна ділянка площею 0.0698 га з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Радянська, 23, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 19 вересня 2000 року наданого відповідачем у судовому засіданні.

За таких обставин, аналізуючи досліджені у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1241, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0, 0698 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Радянська, 23.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі - 3654 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів починаючи з дня наступного після його проголошення.

Суддя А.Я. Волчко