Справа № 473/428/15-ц
"06" березня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 12 грудня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 4 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який в подальшому зменшив до 3 996,40 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 24 % річних від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,5 % від розміру кредиту.
Наслідками порушення позичальником умов договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії є обов'язок останнього сплачувати щомісячно пеню в розмірі 1% від суми заборгованості та додатковий штраф в разі порушення строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів.
Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту.
Однак відповідач умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії за обслуговування кредиту належним чином не виконував в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 листопада 2010 року з нього на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 20 серпня 2010 року в розмірі 13 172,79 грн., в тому числі 3 996,40 грн. заборгованості по простроченому кредиту, 1 624,79 грн. заборгованості по строковим процентам, 1 963,64 грн. заборгованості по простроченим процентам, 99,91 грн. заборгованості по комісії, 3 896,47 грн. заборгованості по простроченій комісії, 1 591,58 грн. нарахованих штрафів.
Проте ОСОБА_1 судове рішення не виконав, продовжує порушувати виконання умов договору в зв'язку з чим станом на 07 січня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 5 906,13 грн., в тому числі:
- заборгованість по процентам - 4 268,15 грн.;
- нарахований штраф за порушення зобов'язання в загальному розмірі 1 637,98 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважає можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 12 грудня 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з ОСОБА_1 кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови.
Договір складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, пам'ятки клієнта, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.
Відповідно до договору банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 4 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який в подальшому зменшив до 3 996,40 грн., а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 2 % на місяць (24 % річних) від суми залишку заборгованості та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,5 % від розміру кредиту.
Наслідками порушення позичальником умов договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів, комісії є обов'язок останнього сплачувати щомісячно штраф (зазначений в договорі як пеня) в розмірі 1% від суми заборгованості та додатковий штраф в разі порушення строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.
Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
З матеріалів справи вбачається те, що відповідач умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та комісії за обслуговування кредиту належним чином не виконував в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 листопада 2010 року з нього на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 20 серпня 2010 року в розмірі 13 172,79 грн., в тому числі 3 996,40 грн. заборгованості по простроченому кредиту, 1 624,79 грн. заборгованості по строковим процентам, 1 963,64 грн. заборгованості по простроченим процентам, 99,91 грн. заборгованості по комісії, 3 896,47 грн. заборгованості по простроченій комісії, 1 591,58 грн. нарахованих штрафів.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.
Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір.
Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобов'язання до дня його фактичного виконання.
В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання боржником судового рішення.
Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом.
Станом на 07 січня 2015 року заборгованість по процентам становить 4 268,15 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника.
Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань.
В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.
Що стосується неустойки (штрафу), то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем підставно, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності.
Згідно ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).
Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики.
Зі змісту постанови Верховного Суду України слідує, що позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку.
За таких обставин з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню неустойка (штраф), нарахована в межах річного строку до дня звернення до суду (03 лютого 2015 року), однак в межах позовних вимог, а саме за період з 03 лютого 2014 року по 07 січня 2015 року, що становить 479,52 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 195,83 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 228, 233 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Вуїв