Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними рішень і державних актів на право приватної власності на землю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати недійсними: рішення 17-ї сесії 5-го скликання Чинадіївської селищної ради Мукачівського району від 26 червня 2007 року № 261, яким ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку; рішення 18-ї сесії 5-го скликання Чинадіївської селищної ради Мукачівського району від 27 липня 2007 року № 275, яким ОСОБА_5 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,098 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства; державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 04 грудня 2007 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,098 га по АДРЕСА_1 Мукачівського району для ведення особистого селянського господарства; державний акт серії НОМЕР_2 на право приватної власності на земельну ділянку, виданий 11 грудня 2007 року ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 Мукачівського району для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування рішень про надання ОСОБА_5 земельних ділянок та видачі на її ім'я відповідних державних актів, виходячи з положень ст. ст. 15 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843046/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 16 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 21, 377, 381 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843052/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>, ст. ст. 120, 152 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_978/ed_2015_07_01/pravo1/T012768.html?pravo=1>, 155 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_995/ed_2015_07_01/pravo1/T012768.html?pravo=1>, порушено права позивача.

13 вересня 2007 року позивач на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_6 будинок АДРЕСА_2 Мукачівського району. Згідно з цим договором будинок розташований на земельній ділянці. Будинок був збудований самочинно у 1987 році, проте рішенням виконавчого комітету Чинадіївської селищної ради від 26 липня 2007 року № 326 був узаконений, 07 вересня 2007 року ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, право власності було зареєстровано підприємством БТІ.

Поряд із цим рішенням Чинадіївської селищної ради від 26 червня 2007 року № 261 ОСОБА_5 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га по АДРЕСА_1 Мукачівського району для будівництва та обслуговування вказаного вище житлового будинку, а рішенням цієї ж ради від 27 липня 2007 року № 275 їй надано у власність земельну ділянку площею 0,098 га за цією адресою для ведення особистого селянського господарства. На підставі цих рішень, але вже після придбання позивачем будинку, ОСОБА_5 були видані 04 грудня 2007 року та 11 грудня 2007 року Чинадіївською селищною радою державні акти на право власності на земельні ділянки. Земля була надана ОСОБА_5 у власність у зв'язку з наявністю в неї свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2003 року після смерті батька ОСОБА_7, проте заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 березня 2009 року, яке набрало законної сили, це свідоцтво було визнано недійсним. Оскільки будинок свого часу був побудований ОСОБА_6, який користувався земельною ділянкою, а потім цією ділянкою користувався позивач, то ОСОБА_5 взагалі не мала жодного відношення до цієї землі.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 01 вересня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні указаного позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із безпідставності позовних вимог, пред'явлених лише до Чинадіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, адже, як правильно встановив апеляційний суд, позовні вимоги стосуються прав та обов'язків інших осіб, які не залучені відповідачами у цій справі.

Згідно з наданими чинним ЦПК України повноваженнями апеляційний суд був позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку залучити осіб до участі у справі в якості відповідачів.

Із урахуванням змісту оскаржуваного рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 вересня 2015 року слід звернути увагу позивача, що він не позбавлений права звернутися до суду з аналогічними позовними вимогами до належних відповідачів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Оскільки рішення суду першої інстанції змінено апеляційним судом, а колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, тому відсутні підстави для залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун