Справа № 477/179/15-ц
Провадження № 2/477/289/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

10 квітня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Федоровській Л.А.,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з цим позовом, та просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказувала, що вона є власницею вищевказаного житлового будинку на підставі договору дарування. Її син - відповідач ОСОБА_2 зареєстрований разом із нею за цією адресою, однак в її будинку не проживає з 2011 року, участі в утриманні цього будинку не приймає, але з реєстраційного обліку за цією адресою не знявся, що змушує позивачку нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, тому вона, як власник вказаного будинку, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим будинком.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про що у справі є належні докази (а.с. 16), у зв'язку із чим судом допустив заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, в межах заявлених позовних вимог суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, виданого Миколаївським міжміським буро технічної інвентаризації 06.03.2012 року, ОСОБА_1 є власницею (на підставі договору дарування від 21.03.1997 року) житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 5).

За даними адресно-довідкового бюро відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований у будинку позивачки по АДРЕСА_1 (а.с. 10), однак за даними акту про непроживання від 23.01.2015 року, за вказаною адресою не проживає з 2011 року (а.с. 4).

Відповідно до вимог ст. ст. 319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Проте відповідач не має права власності на вказаний житловий будинок або на його частку, у будинку не проживає більше року, не приймає участі в його утриманні чи сплаті комунальних послуг, проте його реєстрація за цією адресую змушує позивачку нести додаткові витрати зі сплати цих послуг, тому вимоги останньої законні та обґрунтовані.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова