Справа №1304/6797/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Скочиляс І.М.,

з участю прокурора Лиховид Е.Г.,

представників

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_11, з участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-162 від 30.05.2011 року "Про затвердження гр.ОСОБА_11 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси", визнання незаконним та скасування наказу Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради №1627-ЖГ від 13.07.2012 року "Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1", визнання недійсним та скасування свідоцтва №Г-04500 від 13.07.2012 року про право власності на квартиру, видане гр.ОСОБА_11 Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися в суд з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання незаконним (недійсним) та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради від 30.05.2011 року № А-162 "Про затвердження гр.ОСОБА_11 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси" (т.1, а.с.3-4).

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що прийняттям оскаржуваного наказу № А-162 від 30.05.2011 року відповідачем порушено їхні права, як власників квартир у будинку по АДРЕСА_1, на спільне володіння горищем цього будинку, як приміщенням загального користування (порушення їхнього права власності на горищне приміщення загального користування, як допоміжне приміщення будинку), невідповідність оскаржуваного наказу положенням ст. 1, ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року та Рішенню Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року. Також вказують на те, що відповідачем не враховано тих обставин, що ОСОБА_6 за власний кошт здійснив благоустрій подвір'я, провів капітальний ремонт каналізаційної системи будинку, здійснив ремонт покрівлі даху, що його сім'я перебуває на черзі в Львівській міській раді на покращення житлових умов, а тому, також і з огляду на відмову на засіданні міжвідомчої комісії Галицької районної адміністрації колишнього власника кв. НОМЕР_2 ОСОБА_12 проводити ремонт даху за власні кошти, позивачі у 1999-2000-х роках надавали ОСОБА_6 згоду на приєднання спірної частини горища до його квартири.

Надалі позивачі уточнили позовні вимоги, просять залучити в якості другого відповідача по справі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, визнати незаконним та скасувати наказ № А-162 від 30.05.2011 року Департаменту містобудування Львівської міської ради, визнати недійсним та скасувати свідоцтво № НОМЕР_1 від 13.07.2012 року на право власності на квартиру, видане гр. ОСОБА_11 Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, визнати незаконним та скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР від 13.07.2012 року №1627-Ж.Г із підстав, зазначених у фабулі заяви від 15.01.2014 року, від 25.04.2014 року (т.2, а.с.195-197; т.3, а.с.1-3).

Справа розглядалась неодноразово. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2011 року у справі № 2-2156/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області 31 січня 2012 року у справі № 22-ц-1501/12, в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 до Департаменту містобудування Львівської міської ради відмовлено (т.1, а.с.109-110,196-200). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі № 6-9864св12 касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 листопада 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31 січня 2012 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с.319-320).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви, уточненнях до позовної заяви. Просили позов задоволити.

Прокурор, який був присутній при розгляді справи, позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтримав, просить позов задоволити.

Представник відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечила із підстав, викладених у письмових запереченнях (т.2, а.с.94-107,141-154). Зазначила, що 30.05.2011 Департаментом містобудування було винесено наказ № А-162 "Про затвердження гр. ОСОБА_11 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири №7 на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштуванням тераси", беручи до уваги аварійний технічний стан конструкцій даху і покрівлі вказаного будинку. Вважає, що з огляду на аварійний, непридатний до нормальної експлуатації стан конструкцій горища, зазначений простір не міг забезпечувати експлуатацію будинку та побутове обслуговування мешканців, був виведений із експлуатації, відтак, не належав до допоміжних приміщень багатоквартирного будинку, а відносився до нежитлових приміщень, що, як і будинок, перебували у комунальній власності територіальної громади м. Львова, інтереси якої представляє та рішення від імені якої приймає орган місцевого самоврядування - Львівська міська рада. Тому, місцева рада, як власник, або особа уповноважена власником, має право володіти, користуватися, розпоряджатися майном на власний розсуд та вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а тому Департамент, як її виконавчий орган, прийняв рішення у межах своєї компетенції та ґрунтуючись на вимогах закону. Просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях (т.2, а.с.213-214). Зазначив, що 13.07.2012 Управлінням комунальної власності міської ради було винесено наказ із дотриманням визначеної встановленої процедури в межах повноважень Управління відповідно до норм чинного законодавства. Так, ОСОБА_11 було надано ряд документів, передбачених "Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", проект наказу пройшов візування визначеним колом осіб без жодних застережень та був затверджений. Представник звернув увагу, що ОСОБА_11 є власницею квартири із 2003 року, а наказ видавався у зв'язку із проведеною реконструкцією. Також просить врахувати, що оскаржуваний наказ за своїм змістом та суттю є ненормативним правовим актом індивідуального характеру, а відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Представники відповідача ОСОБА_11 у судовому засіданні проти позову заперечили із підстав, викладених у письмових запереченнях та поясненнях (т.2, а.с.162-172,176-182). Зазначили, що згідно наказу Департаменту містобудування міської ради від 30.05.2011 № А-162 затверджено гр. ОСОБА_11 вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту реконструкції належної їй на праві власності квартири №7 на АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштуванням тераси. При цьому, відповідно до розпорядження Галицької районної адміністрації міської ради від 28.09.1999 № 931 позивачу ОСОБА_6 було дозволено реконструкцію належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини простору горища лише над площею власної квартири. ОСОБА_11 було отримано технічні умови на інженерне забезпечення, розроблено у ліцензованій організації проект, зареєстровано в територіальному органі Держархбудінспекції декларацію про початок виконання будівельних робіт, здійснено будівництво, зареєстровано декларацію про готовність реконструйованої квартири до експлуатації, після чого оформлено свідоцтво про право власності. Здійснена реконструкція не порушує санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, відповідає вимогам, встановленим державними стандартами та будівельними нормами, основним положенням і приписам законодавства про архітектурну діяльність, законодавства у сфері містобудування, регіональних та місцевих правил забудови населеного пункту. Будівельні роботи, пов'язані з необхідністю виведення горища із аварійного стану, ремонт конструкцій конструктивних елементів квартири й будинку, що забезпечують їх цілісність та необхідні технічні умови функціонування, на нові з використанням сучасних матеріалів і засобів захисту призвели до поліпшення їхнього технічного стану, а відтак до підвищення експлуатаційної якості, міцності і стійкості будинку в цілому. Просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представники третіх осіб ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не з'явилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.05.2011 року, керуючись Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2009 року № 2887 "Про внесення змін і доповнень до ухвали міської ради від 19.10.2006 № 219 "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради", п.п. 17, 18 розд. Х ухвали Львівської міської ради № 219 від 19.10.2006 року "Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради", п.п. 5.15, 5.17 "Положення про Департамент містобудування Львівської міської ради", затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.03.2007 року № 110, рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 11.12.2009 року № 1059 "Про затвердження порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту, що видаються через адміністративно-господарське управління та управління дозвільний офіс", рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 25.06.2010 року № 775 "Про затвердження стандартів адміністративних послуг, які надаються управлінням архітектури департаменту містобудування", відповідачем Департаментом містобудування Львівської міської ради винесено наказ № А-162, яким затверджено гр. ОСОБА_11 вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштуванням тераси (т.1, а.с.5,101). В силу цього наказу, громадянці ОСОБА_11: 2.1. Отримати у встановленому порядку технічні умови на інженерне забезпечення. 2.2. Розробити у ліцензованій проектній організації проектну документацію на реконструкцію та провести її експертизу згідно чинного законодавства. 2.3. Зареєструвати в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларацію про початок виконання будівельних робіт. 2.4. Оформити у встановленому порядку документи про прийняття об'єкту в експлуатацію. 2.5. Після здачі об'єкту в експлуатацію оформити у встановленому порядку свідоцтво про право власності".

Зазначений наказ № А-162 був винесений із підстав аварійності даху в будинку. Аварійний стан даху підтверджується "Актом технічного стану конструкцій даху житлового будинку (пам. арх. ХХ ст. охор. № 1598) по АДРЕСА_1 у м. Львові" (від 15.04.2009 р.) державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" (т.1, а.с.264-266), висновком міжвідомчої комісії при виконкомі Львівської міської ради (витяг з протоколу № 4 § 2 від 18.03.2011 року), затвердженим наказом директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 25.03.2011 р. № 155 "Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічного стану даху в будинку АДРЕСА_1" (т.1, а.с.18,72).

Із підпункту 1.3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року у справі за конституційним зверненням ОСОБА_13 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) вбачається, що питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності (законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України, - відповідно до п. 4.3 мотивувальної частини рішення).Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив.

Положеннями ст.ст. 100, 152 ЖК України, п.п. 1.4.1, 1.4.3, 1.4.5 "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, п. 4 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства.

Згідно п. 1.15 додатку 1 ("Положення про порядок підготовки, погодження документів для оформлення дозволів на проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках з метою ремонту дахів та збільшення житлової площі будинків на території м. Львова") до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 442 від 06.07.2007 року "Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудов у житлових будинках на території м. Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду", у випадку аварійного стану даху, а також при здійсненні надбудов у житлових будинках з плоскими покрівлями згода мешканців будинку не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. У п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України НОМЕР_2-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що в Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). Конституційним повноваженням органів місцевого самоврядування є самостійне вирішення питань місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території.

"Положенням про департамент містобудування Львівської міської ради" регламентовано, що Департамент містобудування є виконавчим органом Львівської міської ради, підзвітним і підконтрольним міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету, міському голові, відповідальним за виконання частини повноважень виконавчих органів міської ради, покладених на нього у встановленому порядку, у своїй діяльності керується в тому числі ухвалами міської ради, рішеннями виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови. За таких обставин, суд приходить до переконання та вважає встановленим, що відповідач Департамент містобудування ЛМР діяв у межах наданих йому делегованих повноважень, керуючись рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.07.2007 року № 442, правильно застосував до правовідносин зазначені норми матеріального права та правомірно виніс наказ № А-162 від 30.05.2011 року.

У мотивувальній частині Ухвали Конституційного Суду України № 46-у/2004 від 12.05.2004 року про відмову у задоволенні клопотання народного депутата України ОСОБА_14 про роз'яснення Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року встановлено, що предметом розгляду КСУ були питання, що стосуються набуття громадянами права спільної власності на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків при приватизації квартир (кімнат у квартирах). Саме в цьому аспекті КСУ дано офіційне тлумачення відповідних положень Закону. Питання про тлумачення терміна "допоміжні приміщення" Конституційний Суд України не вирішував, оскільки в конституційному поданні і зверненні воно не порушувалося. Тому наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення перелік допоміжних приміщень "(підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.)" не є офіційним тлумаченням терміна "допоміжні приміщення" та інших термінів, що вживаються у законах, які згадані у клопотанні народного депутата України ОСОБА_14

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та "Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій", допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Відповідно до п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2011 від 09.11.2011 року у справі № 1-22/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_15 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. З наведеного вбачається, що Законом встановлено визначальний критерій для віднесення приміщень до допоміжних, а саме функціональне призначення цих приміщень для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку.

Із матеріалів справи вбачається, що поза межами частини простору горища, прохід на яку здійснюється через квартиру НОМЕР_2, належну на праві власності відповідачці ОСОБА_11 та реконструйовану нею, розміщене технічне обладнання будинку (загальні будинкові мережі водо-, газо-, електропостачання, вентиляційні канали та канали для димовидалення, центральні розподільчі щити електропостачання).

Із висновку державного підприємства "Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут "Укрзахідпроектреставрація" вбачається, що до здійснення реконструкції за останні роки експлуатації будівлі поточні ремонтні роботи не проводились,будівлі знаходилася в незадовільному стані і вимагала проведення ремонтно-реставраційних робіт, стан конструкцій даху - IV - аварійний, на основі аналізу дефектів і пошкоджень неможливо гарантувати цілісність конструкцій на період підсилення, конструкції даху мали дефекти та пошкодження, що свідчило про зниження їх несучої здатності. Згідно п. 2 наказу директора Департаменту житлового господарства та інфраструктури міської ради від 25.03.2011 р. № 155, визнано аварійними ділянки несучих конструктивних елементів даху в будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.13 Правил обстежень, оцінки технічного стану та паспортизації будівель і споруд, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України та Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 27.11.1997 року №32/288 "Про заходи щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 року №409 "Про забезпечення надійності і безпечної експлуатації будівель, споруд та інженерних мереж", ознаками не придатного для експлуатації стану конструкції є: конструкція перевантажена або мають місце дефекти та пошкодження, які свідчать про зниження її несучої здатності; ознаки аварійного стану конструкції наступні: те саме, що і за станом конструкції не придатним для експлуатації, але на основі перевірних розрахунків та аналізу дефектів і пошкоджень неможливо гарантувати цілісність конструкцій на період підсилення, особливо якщо можливий "крихкий" характер руйнування; необхідно вивести людей із зони можливого обвалення, виконати негайне розвантаження, вжити інших заходів безпеки. Згідно таблиці 5.1 Стандарту житлово-комунального господарства України "Житлові будинки. Правила визначення фізичного зносу житлових будинків. СОУ ЖКГ 75.11 - 35077234. 0015 :2009" (прийнято та надано чинності згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 03.02.2009 року № 21), при фізичному зносі 81-100% й оцінці технічного стану "непридатний" загальна характеристика технічного стану наступна: елементи будинку знаходяться у зруйнованому стані, при зносі 100% залишки елемента повністю ліквідовані. Додатком Б Державних будівельних норм України В.2.2-15-2005 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення" визначено, що горище - це простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху.

П. 2 ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Рішенням Конституційного Суду України від 28.09.2000 року № 10-рп/2000 у справі № 1-37/2000 за конституційним поданням 45 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про приватизацію державного житлового фонду) встановлено, що не підлягають приватизації квартири (будинки), які перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей). В силу ст. 7 ("Виключення з житлового фонду жилих будинків і жилих приміщень") ЖК України, непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів. Згідно ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірне горище відносилося до аварійного, не придатного до нормальної експлуатації, невідповідності стану покриття даху, дахових конструкцій, горищного перекриття, а також беручи до уваги те, що простір між поверхнею покриття (даху), зовнішніми стінами і перекриттям верхнього поверху (горище) не може забезпечувати експлуатацію будинку та побутове обслуговування мешканців, даний простір не може бути віднесений до категорії допоміжних приміщень. Відтак, застосування положень ст.ст. 1, 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Рішення КСУ№ 4-рп/2004 від 02.03.2004 року на спірні правовідносини не поширюється, оскільки спірна частина простору горища є нежитловим приміщенням, не відноситься до допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, на неї не розповсюджується правовий режим спільної власності мешканців будинку.

Наведене підтверджується даними декларації про готовність об'єкта до експлуатації "реконструкція квартири з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси", зареєстрованою Інспекцією ДАБК у Львівській області 06.04.2012 р. за № ЛВ3, згідно якої вказані спірні приміщення у просторі горища, реконструйовані гр. ОСОБА_11 у допоміжні приміщення належної їй на праві власності квартири НОМЕР_2, зазначені як нежитлові приміщення об'єкта (т.1, а.с.247-252).

Також суд звертає увагу, що у вказаному будинку АДРЕСА_1 наявні також нежитлові приміщення загальною площею 48,2 кв.м. у підвалі будинку, належні на підставі договору № 407 купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 26.03.2001 року ПП "Галмед" (директор - позивач ОСОБА_6).

Таким чином, оцінюючи наведене, суд вважає, що наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 30.05.2011 року № А-162 права, свободи та інтереси позивачів жодним чином порушені не були.

Відповідно до ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання наказу Департаменту містобудування міської ради від 30.05.2011 р. № А-162, відповідачкою ОСОБА_11 було отримано технічні умови на інженерне забезпечення (т.1, а.с.77-78); розроблено проектну документацію на реконструкцію у ліцензованій проектній організації - Львівському філіалі Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту "НДІ Проектреконструкція" Міністерства з питань житлово-комунального господарства України; зареєстровано в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області декларацію про початок виконання будівельних робіт 15.06.2011 р. № ЛВ5 (т.1, а.с.240-245).

06.04.2012 року, керуючись "Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області зареєстровано подану ОСОБА_11 декларацію про готовність об'єкта до експлуатації квартири НОМЕР_2 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси на АДРЕСА_1 у м. Львові (т.1, а.с.247-252).

Згідно п. 13 зазначеного Порядку та ч. 9 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зареєстрована декларація є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

10.04.2012 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" було внесено зміни до технічної документації (матеріалів технічної інвентаризації), складено технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_1, інвентарний номер 648 (т.1, а.с.254-259).

13.07.2012 року на підставі наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 1627-Ж-Г (т.2, а.с.216) відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району оформлено Свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру, яким посвідчено, що відповідачка ОСОБА_11 дійсно володіє на праві приватної власності квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа квартири 82,7 кв.м. (т.2, а.с.155,183,217). 23.07.2012 року речове право на вказаний об'єкт нерухомості зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно (т.2, а.с.183).

Судом встановлено, що при видачі наказу відповідачем Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради була дотримана процедура, передбачена "Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 27.02.2009 року № 114. Як вбачається із оглянутих у судовому засіданні оригіналів документів, що стали підставою для винесення наказу та видачі свідоцтва, та їх копій, долучених до справи (т.2, а.с.216-249), відповідачем ОСОБА_11 було надано весь пакет документів, передбачених п. 6.2 вказаного Положення, на підставі яких Управлінням було підготовлено інформаційну довідку, проект наказу, котрий згідно вимог п. 4 Положення було завізовано начальником відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району, начальником юридичного управління Львівської міської ради, начальником управління економіки департаменту економічної політики Львівської міської ради, начальником управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, головою Галицької районної адміністрації, які не подали жодних зауважень до проекту. Відповідно до п. 4 Положення, підписання та реєстрація наказу, підписання свідоцтва здійснені відповідно особою, уповноваженою на це начальником Управління комунальної власності Департаменту економічної політики, та керівником районного відділу приватизації державного житлового фонду за місцем знаходження об'єкта нерухомого майна,свідоцтво скріплене печаткою районного відділу приватизації державного житлового фонду.

Наведене у сукупності свідчить про законність винесення Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради наказу від 13.07.2012 року № 1627-Ж-Г та видачі відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на квартиру.

З огляду на необґрунтованість та безпідставність, суд не приймає до уваги покликання позивачів на здійснення оскаржуваних правочинів усупереч судових рішень від 17.06.2011, 21.11.2011, 13.05.2013. 17.06.2011 року Галицьким районним судом м. Львова постановлено ухвалу про забезпечення позову у справі № 2-2156, якою заборонено ОСОБА_11 проведення будь-яких будівельних робіт на горищі по АДРЕСА_1 в м. Львові та заборонено уповноваженим органам реєструвати право власності на спірне горище (т.1, а.с.10). 24.06.2011 року Галицьким районним судом постановлено ухвалу судового засідання, якою скасовано частково заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2011 року, а саме скасовано заборону на роботи по реконструкції горища над квартирою НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 в м. Львові, зберігши встановлену заборону провадити будь-які будівельні роботи на іншій території горища цього будинку; в задоволенні клопотання ОСОБА_6 відмовлено (т.1, а.с.36).Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 21.11.2011 року у справі № 22-ц-4612/11 апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_16 задоволено частково; ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24.06.2011 року про часткове скасування забезпечення позову і скасування заборони на роботи по реконструкції горища над квартирою АДРЕСА_1 у м. Львові у цій частині змінено і скасовано заборону на проведення робіт по ремонту і заміні дахових конструкцій та покрівлі; у решті ухвалу залишено без змін. Згідно з мотивувальною частиною зазначеної ухвали суду апеляційної інстанції, слід скасувати заходи забезпечення позову в частині, що стосується ремонтних робіт по конструкціях даху та покрівлі, оскільки зберігається загроза від природних опадів не тільки для квартири ОСОБА_11, але й інших помешкань, у т.ч. розташованих під її квартирою. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2011 року у справі № 2-2156/2011, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області 31.01.2012 року у справі № 22-ц-1501/12, в задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 до Департаменту містобудування Львівської міської ради відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.07.2012 року у справі № 6-9864св12, рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.11.2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 31.01.2012 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В силу ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, датою закінчення будівництва та строком введення об'єкта в експлуатацію встановлено квітень 2012 року. Із встановлених обставин суд приходить до висновку, що здійснювані будівельно-монтажні роботи по ремонту і заміні дахових конструкцій та покрівлі на протязі 24.06.2011 року - квітня 2012 року та будівельно-монтажні роботи по реконструкції квартири з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси АДРЕСА_1 на протязі 31.01.2012 року - квітня 2012 року виконувалися за відсутності судових заборон. Із ухвали Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2011 вбачається, що така стосується заборони здійснювати реєстрацію права власності на горище, а не на квартиру чи нежитлові приміщення.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що відповідачем Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради в межах своїх повноважень, з дотриманням вимог чинного законодавства та процедури, визначеної "Положенням про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", було винесено наказ від 13.07.2012 року № 1627-Ж-Г, та відділом приватизації державного житлового фонду Галицького району було видано ОСОБА_11 свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на квартиру АДРЕСА_1, а відтак, права та інтереси позивачів жодним чином не були порушені.

Суд звертає увагу, що оскаржувані наказ Департаменту містобудування міської ради від 30.05.2011 № А-162 та наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики міської ради від 13.07.2012 № 1627-Ж-Г, - відповідно до Рішення Конституційного Суду України НОМЕР_2-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування, - відносяться до ненормативних актів, що передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, є актами одноразового застосування і після реалізації вичерпали свою дію фактом їхнього виконання.

Суд приймає до уваги, що фактично всі мешканці будинку № АДРЕСА_1, окрім співвласників квартири № 6 цього будинку, погодили реконструкцію відповідачкою ОСОБА_11 належної їй на праві власності квартири НОМЕР_2 за рахунок спірних приміщень (т.1, а.с.79-82,183-186,271-273). Із матеріалів справи вбачається, що такі погодження були отримані й від позивачів ОСОБА_7 (т.1, а.с.81,270) та ОСОБА_8 (т.1, а.с.179,269), котрі надалі після отримання відповідачкою дозвільних документів на будівництво змінили свою позицію та спільно із ОСОБА_6 пред'явили позов.

Також суд приймає до уваги, що згідно розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28.09.1999 року № 931 позивачу ОСОБА_6 дозволено реконструкцію квартири АДРЕСА_2 з розширенням за рахунок частини горища над площею власної квартири. Проект реконструкції погоджено службами міста та на підставі цього Інспекцією ДАБК у Львівській області у 2003 році видано дозвіл на ведення будівельних робіт № 206/03, який у 2009 році було перереєстровано. Із матеріалів справи вбачається, що зазначені будівельно-монтажні роботи були здійснені, проте об'єкт не зданий в експлуатацію (т.1, а.с.209-210).

Таким чином, оцінюючи письмові докази та пояснення сторін у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_11, з участю третіх осіб - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання незаконним та скасування наказу Департаменту містобудування Львівської міської ради №А-162 від 30.05.2011 року "Про затвердження гр.ОСОБА_11 вимог до архітектурно-планувальної частини проекту перепланування квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок частини простору горища та влаштування тераси", визнання незаконним та скасування наказу Департаменту економічної політики Управління комунальної власності Львівської міської ради №1627-ЖГ від 13.07.2012 року "Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_1", визнання недійсним та скасування свідоцтва №Г-04500 від 13.07.2012 року про право власності на квартиру, видане гр.ОСОБА_11 Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька