АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника третьої особи Глущенка М.М.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_7, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, третя особа: Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтранспарксервіс» про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок неналежного виконання обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №755/26120/2014
№ апеляційногопровадження:22-ц-796/3466/2015
Головуючий у судіпершої інстанції: Бартащук Л.П.
Доповідач у судіапеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йомуналежить автомобіль марки «Хюндай Соната», державний номерний знак НОМЕР_1.

Проживаючи за адресою: АДРЕСА_1, він обрав собі місце для зберігання автомобіля на охоронюваній відкритій стоянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Вказана автомобільна стоянка належить Комунальному підприємству «Київтранспарксервіс», який, в свою чергу, уклав Договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 від 30 грудня 2013 року.

10 липня 2014 року о 03 год. 46 хв. на охоронюваній відкритій автомобільній стоянці за адресою: АДРЕСА_2, де знаходився в той час його автомобіль «Хюндай Соната», державний номерний знак НОМЕР_1 сталася пожежа, в результаті якої автомобіль було практично повністю знищено.

Постановою слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в місті Києві Яремчука В.В. від 10 липня 2014 року було відкрито кримінальне провадження (відомості в ЄДРДР № 0007401).

В ході перевірки було виявлено причини пожежі.

Так, згідно технічного висновку № 160 від 11 липня 2014 року дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в м. Києві та висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві від 05.08.2014 року за № 1 100-ПТ, - ймовірною причиною пожежі було занесення стороннього джерела запалювання.

Позивач з моменту відкриття охоронюваної стоянки користується її послугами - за ним закріплене постійне місце № 18, здійснюється оплата за кожний місяць користування автостоянкою в перших числах місяця.

На підставі статей 208, 936, 937, 977 ЦК України позивач зазначає, що між ним та відповідачем мав місце договір зберігання автотранспортних засобів і відповідач мав забезпечити обмеження доступу сторонніх осіб на автостоянку, забезпечення стоянки вогнегасниками, що не забезпечив і внаслідок чого і стався підпал автомобілів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, третя особа - Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтранспарксервіс» про відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідок неналежного виконання обов'язків - задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 185 445 грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 1 854 грн. 45 коп., а всього стягнути 187 299 грн. 77 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_7, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а також таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_7, та представник третьої особи Глущенко М.М., який діє на підставі довіреності в інтересах КП виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтранспарксервіс», підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_2, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є власником автомобіля марки «Хюндай Соната» державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 9).

З травня 2013 року по липень 2014 року включно він користувався послугами відкритої охоронюваної автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується квитанціями про щомісячні платежі за послуги стоянки, перепусткою №18, та не заперечується і відповідачем (а.с. 11-12).

10 липня 2014 року о 03 годині 46 хвилин на відкритій охоронюваній стоянці за адресою: АДРЕСА_2 сталася пожежа, в результаті якої було знищено автомобілі, серед яких був знищений і автомобіль «Хюндай Соната», д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно з висновком експерта № 1/100-ПТ від 05 серпня 2014 року відділу вибухотехнічної і пожежно-технічної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в м. Києві , - осередків пожежі, яка виникла в автомобілі «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1 було два: 1) осередок пожежі знаходився ззовні, на лівому передньому крилі; 2) осередок пожежі включає в себе зону розміщення заднього бамперу та кришки багажного відділення, що суміжна з ним.

Причиною виникнення пожежі в автомобілі «Хюндай Соната» державний номерний знак НОМЕР_1 є занесення стороннього джерела запалювання (а.с. 16-20).

Відповідно до технічного висновку №160 від 11 липня 2014 року щодо встановлення причини виникнення пожежі автомобіля «Хюндай Соната» за адресою: м. Київ. вул. Лісківська, 26-28, яка сталась 10.07.2014 р., - ймовірною причиною пожежі було занесення стороннього джерела запалення без ознак спеціальної підготовки події (а.с. 13-14).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 26 червня 2007 року № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві», єдиним оператором з паркування транспортних засобів визначено Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» (а.с. 78).

Згідно листа КП «Київтранспарксервіс» від 08 серпня 2014 року за вих. № 1184, - відповідно до Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 30 грудня 2013 року, укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ФОП ОСОБА_7, автомобільна стоянка за адресою: АДРЕСА_2 обслуговується ФОП ОСОБА_7 (а.с. 10).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_7 з 11 листопада 2008 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності якої є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 8).

Відповідно до Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНН-2013-12/15 від 30 грудня 2013 року, КП «Київтранспарксервіс» надає за плату, а фізична особа-підприємець ОСОБА_7 отримує право на організацію та експлуатацію 50 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Деснянський р-н., вул. Лісківська, (навпроти буд. 26-28), в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

Згідно з пп. 2.1.4 Договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНН-2013-12/15 від 30 грудня 2013 року КП «Київтранспарксервіс» не несе відповідальності за збереження автотранспорту, майна, що в ньому знаходиться та будь-якого іншого майна, що розташоване на території об'єкту (а.с. 92-95).

Згідно ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне,банківське обслуговування тощо).

Публічними є договори, стосовно яких спеціально або побічно зазначається на їх характер.

Це договори прокату (ч. 3 ст. 787 ЦК України), побутового підряду (ч. 2 ст. ст. 865 ЦК України), банківського вкладу (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), зберігання (ч. 3 ст. 986 ЦК України), зберігання автотранспортних засобів (ч. 1 ст. 977 ЦК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією (номером, жетоном).

Отже, форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберіганню посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

Згідно пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках» N 115 від 22.01.1996 (із наступними змінами та доповненнями), - автостоянка повинна мати тверде покриття (асфальтове, бетонне, гравійне, щебеневе), огорожу, освітлення, телефонний зв'язок, приміщення для обслуговуючого персоналу, в'їзні-виїзні ворота із шлагбаумом та запасні ворота на випадок термінової евакуації транспортних засобів.

Відповідно до пунктів 12-15 вказаної Постанови, - під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому.

Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком.

Володільцеві транспортного засобу, що користується послугами довготермінового зберігання, надається право на стоянку транспортного засобу в одному й тому ж місці.

Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека.

Відповідно до п. 30 Правил, - зберігання транспортних засобів на автостоянці повинні вестися: журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання; журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання; журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів; журнал обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних; касова книга; книга скарг та пропозицій; книжки квитанцій.

Укладення договору зберігання автотранспортного засобу між сторонами у справі та прийняття автомобіля , належного позивачеві, на зберігання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (факт оплати позивачем послуг відповідача щодо зберігання належного йому автотранспорту протягом місяця, за який попередньо внесена оплата); перепусткою позивача (факт того, що позивач є користувачем послуг довготермінового зберігання транспортного засобу), показаннями допитаного в судовому засіданні свідка (факт наявності на стоянці огорожі, обслуговуючого персоналу, в'їзних-виїзних воріт із шлагбаумом; ведення журналу обліку, книжок квитанцій, видача клієнтам квитанцій, перепусток тощо згідно Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках).

Всі вищезазначені докази підтверджують те, що сторони прийняли умови договору та фактично його виконували, тому на підставі ст. ст. 950, 951 ЦК Українивідповідач зобов'язаний відповідати за збереження переданого йому майна.

Згідно пункту 2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1342 від 03 грудня 2009 року дія цих Правил поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування (далі - користувачі), а також на суб'єктів господарювання, які утримують такі майданчики. При цьому, суб'єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності.

Між користувачем - ОСОБА_2 і комунальним підприємством - КП «Київтранспарксервіс», як балансоутримувачем майданчику для паркування, не виникало жодних правовідносин.

Майданчик для облаштування відкритої охоронюваної автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_2, переданий КП «Київтранспарксервіс» за Договором фізичній особі - підприємцю ОСОБА_7, не відповідає вимогам пунктів 14, 6 вказаних Правил паркування транспортних засобів, якими встановлено, що відведені майданчики для платного паркування обов'язково повинні бути обладнані паркувальними автоматами з розрахунку не менш як один автомат на 20 місць для паркування з обох боків уздовж проїзної частини вулиці, дороги або тротуару та/або інформаційними знаками про можливість і порядок надання послуги «мобільне паркування», а на спеціально обладнаних майданчиках для платного паркування обов'язково повинні бути встановлені автоматичні в'їзні та виїзні термінали.

Відповідно до п. 3 Правил паркування транспортних засобів, ці правила не регулюють питання надання послуг із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам, організація та порядок надання яких встановлені Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України N 115 від 22.01.1996р.

Отже, на спірні правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7, дія вказаних Правил не поширюються.

Згідно висновку спеціаліста, викладеному в Звіті № 358 про оцінку автомобіля «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1 від 22 серпня 2014 року - матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Хюндай Соната» д.н.з. НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при пожежі складає 185 445 гривень 32 копійки (а.с. 22-27).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця.

Статтею 951 ЦК України встановлено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі -у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до обярунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди, оскільки, позивачем належними доказами доведений розмір матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідача.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмовихдоказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: