АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Філії 10 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсними публічних торгів, скасування протоколу проведення торгів та акта про проведені прилюдні торги,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати недійсними публічні торги від 23 грудня 2013 року з реалізації арештованого рухомого майна -автомобіля марки NISSAN MICRA 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, переможцем яких став ОСОБА_1, скасувати протокол №1013309/1 від 23 грудня 2013 року про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, скасувати акт Відділу Державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 25 грудня 2013 року про проведені прилюдні торги та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилався на те, що в порушення ч.5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було проведено повторно оцінку транспортного засобу ОСОБА_2, та реалізовано його на аукціоні на підставі звіту, який втратив чинність, що є підставою для визнання таких торгів недійсними відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними торги - аукціон з реалізації арештованого рухомого майна, що відбувся 23 грудня 2013 року з реалізації арештованого рухомого майна - автомобіля марки NISSAN MICRA 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, переможцем яких став ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що відповідно до правової позиції у справі №6-116цс12, Верховний Суд України дійшов висновку , що з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Крім того, дійсність звіту про вартість майна є визначальною лише для проведення першого аукціону, оскільки в подальшому, у випадку нереалізації майна, державним виконавцем змінюється його вартість шляхом зменшення вартості майна. Посилання суду першої інстанції на правові позиції Верховного Суду України, викладені по справах 6- 124цс14 та 6-147цс14 не мають відношення до предмету даного спору, оскільки стосуються питання реалізації арештованого нерухомого майна, яке регулюється «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна» та Закону України «Про іпотеку».

Зазначив, що станом на сьогоднішній день виконавче провадження закрито у зв'язку з повним виконанням рішення суду. Більше того, в матеріалах справи перебуває відповідь Оціночної компанії «ВЕГА» від 20.032015 року за вих.. №02, з якого вбачається, що на дату проведення останнього аукціону 23.12.2013 року вартість автомобіля істотно не змінилася.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з порушення процедури проведення прилюдних торгів арештованого майна.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що у зв'язку з примусовим виконанням рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 1 175 624.02 грн. постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 17.08.2012 року відкрито виконавче провадження № 33921028.

05.09.2012 року державним виконавцем постановою накладено арешт на все майно позивача, як боржника, а 04.03.2013 року оголошено розшук належного ОСОБА_2 автомобіля марки NISSAN MICRA, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Згідно звіту про незалежну оцінку транспортного засобу від 17.04.2013 року оціночної компанії «ВЕГА» ринкова вартість вказаного транспортного засобу станом на дату складання звіту становила 72 000,00 грн. з урахуванням ПДВ або 60000,00 грн. без урахування ПДВ.

31.07.2013 року, відповідно до укладеного між ВДВС та ПП «НИВА-В.Ш.» договору, було призначено аукціон з реалізації арештованого майна, який не відбувся, та внаслідок чого була проведена державним виконавцем уцінка автомобіля на 5% до 57 000,00 грн., про що складено акт від 01.08.2013 року.

28.08.2013 poку аукціон з продажу зазначеного автомобіля також не відбувся, що призвело до уцінки автомобіля державним виконавцем на 50% до 30000.00 грн., про що складено акт від 04.09.2013 року.

23.12.2013 року втретє було проведено аукціон та згідно протоколу № 1013309/1 переможцем аукціону став ОСОБА_1

Виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-919 від 12.07.2012 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 175 624,02 грн. закінчено у зв'язку зі сплатою боржником боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, про що державним виконавцем ухвалено постанову від 29.10.2014 року.

Порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 р. № 74/5 та Тимчасовим положенням.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), які в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами 2, 3 та 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (ч. 5 ст. 58, ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».)

Разом із тим відповідно до ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно.

Отже, виходячи з правового аналізу зазначених норм необхідно дійти висновку про те, що звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах 6-124цс14 від 22.10.2014 року, 6-147цс 14 від 01.10.2014 року та у справі 6-205цс14 від 24.12.2014 року.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваний) прав та вплив на порушника) визначений у статті 16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Згідно висновків Верховного Суду України, наведених у постанові 24 жовтня 2012 року №6-116цс12 підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення.

Установивши, що звіт про оцінку нерухомого майна підписаний суб'єктом оціночної діяльності 17 квітня 2013 p., а прилюдні торги з реалізації майна відбулися лише 23 грудня 2013 року, суд дійшов вірного висновку про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого рухомого майна.

Отже, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду про визнання недійсними торгів з реалізації арештованого рухомого майна, оскільки вони відбулися з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження», а тому оскільки відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому воно є таким, що набрало законної сили.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді