Номер провадження: 22-ц/785/1219/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Книгиницькому О.І.

у відкритому судовому засіданні у присутності представника відповідача ОСОБА_2, який діє за довіреністю, та представника позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2014 року,

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "УкрСоцбанк", про поділ спільного майна подружжя, -

встановила:

В квітні 2013 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про поділ майна подружжя, уточнивши позовні вимоги, позивач просила визнати за нею право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, холодильник Самсунг, вартістю 16000 грн., диван шкіряний коричневого кольору виробництва Фінляндії, вартістю 16000 грн., стіл Калігаріс круглий, скляний з 4-а стільцями, вартістю 16000 грн., ліжко двоспальне з двома тумбами виробництва Італія, вартістю 20000 грн., комод коричневого кольору, вартістю 4800 грн., шафу купе, вартістю 12000 грн., соковижималку та пароварку Мулинекс, вартістю 2400 грн., посуд Цептор, вартістю 1600 грн.; визнати за відповідачем право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, шафу купе дзеркальну, вартістю 16000 грн., інвекторну поверхню Сименс, вартістю 8000 грн., духову шафу Сименс, вартістю 8000 грн., диван кутовий, шкіряний, вартістю 28000 грн., письмовий стіл із шафою, вартістю 4800 грн., пральну машину Самсунг, вартістю 4400 грн., телевізор Самсунг із стільцем із скла, вартістю 12000 грн., ЛСД телевізор ЛДЖИ, вартістю 8000 грн., шафу купе, вартістю 8000 грн., пилосос Томсон, вартістю 3600 грн., електрочайник Браун, вартістю 800 грн., посуд, вартістю 4000 грн., чотири стільці для барної стійки, вартістю 4000 грн., навісний набір для ванної кімнати, вартістю 6400 грн. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надавши пояснення, що спірна квартира була придбана до укладення шлюбу з позивачкою та не підлягає поділу так як є предметом іпотеки. Щодо меблів та побутової техніки факт придбання під час шлюбу визнав та запропонував значення вартості предметів з урахуванням зносу. Крім того зазначив, що вбудована техніка та меблі не підлягають поділу.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства „УкрСоцбанк" в судове засідання не з'явився, надав письмові пояснення, в яких проти позову не заперечував та просив розглядати справи за відсутності представника Публічного акціонерного товариства „УкрСоцбанк".

Рішенням суду 1 інстанції від 21 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Суд визнав на ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, холодильник Самсун, диван шкіряний коричневого кольору виробництва Фінляндії, стіл Калігаріс круглий, скляний з 4-а стільцями, ліжко двоспальне з двома тумбами виробництва Італія, комод коричневого кольору, шафу купе, соковижималку та пароварку Мулинекс, посуд Цептор. За ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, шафу купе дзеркальну, інвекторну поверхню Сименс, духову шафу Сименс, диван кутовий, шкіряний, письмовий стіл із шафою, пральну машину Самсунг, телевізор Самсунг із стільцем із скла, ЛСД телевізор ЛДЖИ, шафу купе, пилосос Томсон, електрочайник Браун, посуд, чотири стільці для барної стійки, навісний набір для ванної кімнати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить про скасування рішення суду в частині визнання на позивачем та відповідачем права власності за кожним на ? частину квартири АДРЕСА_1, прийняття в цій частині нового рішення, яким визнати за відповідачем право власності в цілому на зазначену квартиру та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, в решті рішення суду просив залишити без змін.

Тому, колегія суддів, згідно ст.303ч.1 ЦПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційному суді представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просив залишити його в силі.

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до судового засідання апеляційного суду не з'явився, повідомлявся про час та місце судового засідання, що підтверджується зворотним повідомленням, яке долучено до матеріалів справи.

У відповідності з вимогами ч.2ст.305 ЦПК України неявка сторони, сповіщеної про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення та заперечення представників сторін, перевірив матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що з 18 жовтня 2000 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.155,210). Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 11 травня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.6).

У період перебування у шлюбі відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №669/01 від 10 грудня 2001 року (а.с.8).

Відповідно до іпотечного договору №1238 від 10 липня 2008 року зазначена спірна квартира перебуває в іпотеці у Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (а.с.9-11). Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно зі ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що спірна квартира була придбана ним ОСОБА_2 на підставі інвестиційного договору, виконання якого він здійснював за власні кошти, набути ним до укладення шлюбу з позивачем ОСОБА_3, тобто до 18 жовтня 2000р.

Колегія суддів перевірила зазначений довід апелянта та встановила, що відповідно до договору №200 від 24 листопада 1999 року АТ «Стикон» прийняло інвестором ОСОБА_5 в будівництво жилого будинку по АДРЕСА_2 (а.с.181). 19 липня 2001 року між АТ «Стикон», ОСОБА_5 та ОСОБА_2 була укладена угода про внесення змін до договору №200 від 24 листопада 1999 року, згідно якої ОСОБА_5 передала ОСОБА_2 свої права та обов'язки інвестора у повному обсязі (інвестиції, перераховані на р/р АТ «Стикон» у період будівництва жилого будинку по АДРЕСА_2) (а.с.183).

Згідно акту прийому-передачі від 19 листопада 2001 року АТ «Стикон» передало ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.182), на яку 10 грудня 2001 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності (а.с.8).

Таким чином, встановлено, що 19 липня 2001 року, в період перебування відповідача у шлюбі з позивачем, відповідач ОСОБА_2 набув права та обов'язки інвестора будівництва спірної квартири та 10 грудня 2001 року також під час знаходження в шлюбі відповідач отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру.

Частина 1 пункт 3 статті 57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Апелянтом не було доведено жодним доказом, що спірна квартира, яка була придбана за час перебування сторін у шлюбі, була придбана за кошти, які належали особисто відповідачу ОСОБА_2

Тобто спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, тому частки майна позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 є рівними.

Крім того, згідно відомостей, які були витребувані ухвалою колегії суддів від 16 червня 2015 року, позивач ОСОБА_3 10 липня 2008 року своєю письмовою заявою у присутності приватного нотаріуса надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на іпотеку спірної квартири, яка, як було зазначено в заяві, «була придбана ними на спільні кошти у період перебування у зареєстрованому шлюбі» (а.с.209).

Враховуючи вищезазначене, колегія вважає правовий висновок місцевого суду цілком законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, рішення суду від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307ч.1п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "УкрСоцбанк", про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.