Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/847/15-ц

22 вересня 2015 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді Битківського Л.М.

секретар Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні дорогою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, діючи від імені ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому поставив питання про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що є проїздом (дорогою) загального користування шляхом здійснення демонтажу огорожі, встановленої на дорозі по вул. Б.Хмельницького у с.Жураки Богородчанського району Івано-Франківської області.

Заявлені вимоги в судовому засіданні представники позивача мотивували тим, що ОСОБА_1 являється власником домоволодіння по вул..Б.Хмельницького, 1 в с.Жураки і проїзд до її житлового будинку здійснюється по ділянці дороги, яка проходить між земельною ділянкою ОСОБА_2 з одного боку та потічком з іншого. Відповідачка самовільно захопила частину цієї дороги, розширивши таким чином межі своєї ділянки, загородила її металевою сіткою, внаслідок цього проїзд звузився, що призвело до утруднення можливості використовувати заїзд до господарства позивачки. Факт самовільного зайняття і використання відповідачкою земельної ділянки площею 0,0508 га встановлено представниками Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яка була проведена 22.04.2015 року. Оскільки вулиці, проїзди, місця загального користування відповідно до вимог чинного законодавства не можуть передаватись у приватну власність, то встановлена огорожа підлягає демонтажу. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що відповідачка є законним землекористувачем земельної ділянки, про яку йдеться, з 1963 року. Заїзд до господарства позивачки дійсно межує з земельною ділянкою, яка знаходиться в її користуванні, однак жодних дій, що були би спрямовані на звуження дороги, відповідачка ніколи не вчиняла. Межовими знаками між ділянкою і дорогою протягом останніх 40-50 років були верби, які проросли із забитих вербових палів, що слугували першою огорожею земельної ділянки. Тому твердження представника позивача про зміщення межі в бік дороги позбавлені здорового глузду. Ширина дороги, яка веде до господарства ОСОБА_1 в 2014 році була звужена не з боку її ділянки, а внаслідок дій представника позивачки ОСОБА_3, котрий самовільно, за допомогою екскаватора змінив русло потічка, що протікає з іншого боку проїзду, спрямувавши його ближче до дороги. Але навіть у цьому випадку ширина дороги становить близько 6 метрів і в найвужчому місці складає 5,20 м. Ніяких перешкод у можливості здійснювати проїзд вказаною дорогою не існує. Крім сторін по справі тією дорогою користуються жителі ще двох домоволодінь. Вимоги позивача вважають надуманими і необґрунтованими. Просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 є власником домоволодіння, що розташоване в с.Жураки, по вул. Б.Хмельницького, 1 Богородчанського району Івано-Франківської області. Відповідно до картографічних матеріалів генплану забудови с.Жураки, виготовленого проектним інститутом «Діпромісто», заїзд до її господарства здійснюється з названої вулиці і проходить вздовж земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідачки ОСОБА_2

Відповідно до свідоцтва про право власності від 04.02.2015 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,5736 га, кадастровий номер :03:001:0143, що знаходиться по вул. Б.Хмельницького. Ще частина ділянки у розмірі 0,0508 га, перебуває у її користуванні і не увійшла до матеріалів приватизації через те, що знаходиться у прибережній зоні струмка. Тому, рішенням Жураківської сільської ради від 05.07.2015 року їй надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки для сінокосіння на умовах оренди.

Допитані в судовому засіданні як свідки сільський голова с.Жураки ОСОБА_4, землевпорядник сільської ради ОСОБА_5, голова земельної комісії сільської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що неодноразово протягом останнього року разом з представниками інших контролюючих органів розглядали звернення ОСОБА_7, з приводу самовільного захоплення ОСОБА_2 частини заїзду до господарства його матері. Проведеними безпосередньо на місці обстеженнями встановлено, що жодних протиправних дій по захопленню проїзду відповідачкою не вчинено. Межовими знаками між земельною ділянкою, що перебуває в користуванні відповідачки з 60-х років минулого століття та дорогою, що слугує заїздом до господарства ОСОБА_1, є верби, до яких в окремих місцях кріпиться сітка. Твердження позивачів про неможливість користуватись заїздом не відповідають дійсності.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що є власником земельної ділянки, яка знаходиться між землями позивачки та відповідачки і користується тим самим заїздом що і сторони. Жодних перешкод у використанні дороги немає. Ширина дороги є достатньою для проїзду будь-якої техніки. Зокрема до її ділянки безперешкодно проїжджав зернозбиральний комбайн, сівалка.

Допитаний як свідок ОСОБА_9 пояснив, що вимоги позивачки є надуманими. Представник відповідача ОСОБА_3 кілька років тому особисто допомагав йому поновлювати огорожу, яка встановлена між земельною ділянкою його матері та дорогою. Ніякого зміщення межі відбутись не могло, оскільки природніми межовими знаками служать верби, які проросли з забитих вербових палів, що слугували огорожею. Особисто неодноразово власним вантажним транспортом завозив до господарства позивачки дрова. В минулому році неодноразово вантажі у господарство позивачки завозились автомобілем КАМАЗ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив, що заїзд до господарства ОСОБА_3 існує, але потребує підтримання його в належному стані.

З пояснень свідка ОСОБА_11 начальника Державної інспекції сільського господарства в Івано-Франківській області встановлено, що спеціалістами інспекції розглядались звернення ОСОБА_1 з приводу самовільного заняття ОСОБА_2 проїзду до її домоволодіння. В ході огляду на місцевості встановлено, що проїзд до господарства позивачки існує. ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,5736 га. Крім того, відповідачка використовує ділянку площею 0,0508 га., яка примикає до ділянки, що знаходиться у її власності з одного боку та дороги з іншого боку, без належних правових підстав. Тому інспектором розцінено цей факт як самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0508 га.

Відповідно до інформації управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 01.09.2015 року в ході перевірки заяви ОСОБА_1 щодо самовільного захоплення частини дороги по вул. Б.Хмельницького, 1 в с.Жураки виїздом на місце встановлено, що факт зменшення нормативної ширини дороги не підтвердився, ширина дороги є достатньою для проїзду пожежних машин. (а.с.63)

Згідно інформації управлінні Державтоінспекції в Івано-Франківській області під час обстеження працівниками ДАІ та представниками сільської ради с. Жураки встановлено, що вул. Б.Хмельницького в с.Жураки є сільською, з піщано-гравійним покриттям, ширина проїзної частини складає 5,2 м., узбіччя немає. (а.с.19)

За дорученням голови Богородчанської районної ради відділом Держземагенства у Богородчанському районі проводилась перевірка звернення ОСОБА_2 з питань, які є предметом спору. Встановлено, що заїзд до господарства Драгомирецьких відповідає генеральному плану і є в межах норм. Самозахвату земельної ділянки ОСОБА_2 не виявлено. (а.с.57-58)

За дорученням Богородчанської РДА начальник відділу містобудування та архітектури ОСОБА_12 з участю голови земельної комісії сільської ради, депутата сільської ради провів перевірку звернення ОСОБА_3 в результаті якого встановлено, що заїзд до домоволодіння відповідає генеральному плану та перебуває у межах норм, факту зайняття земельної ділянки (заїзду) ОСОБА_2 не встановлено, факту перешкоджання у користуванні заїздом не встановлено. (а.с.61)

Висновки державного інспектора сільського господарства, викладені у Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 22.04.2015 року, про самовільне зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0508 га шляхом долучення її до земельної ділянки площею 0,5736 га, суд оцінює критично. Інспектор провів перевірку без залучення представників органу місцевого самоврядування і не дослідив обставин, на які вказує ОСОБА_2 про те, що вона є належним землекористувачем цієї ділянки з 1963 року, і ця ділянка була виділена їй у користування відповідно до існуючого на той час порядку і не вибувала з її користування.

Таким чином, дослідивши усі зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка є дорогою загального користування шляхом демонтажу огорожі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Битківський Л.М.