22 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2001 року по 28 вересня 2009 року, від якого мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє до дитини жодного інтересу. Крім того, відповідач ухиляється від утримання дитини, не виконує рішення суду про стягнення аліментів. Ураховуючи наведене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_4 просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав, стягнути аліменти за минулий період, а також збільшити розмір стягнутих аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн зважаючи на підвищення цін на проживання в країні та відсутність доказів того, що у відповідача мінливий дохід.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня

2015 року позовні вимоги задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року в частині позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року та залишити в силі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період, та збільшення розміру стягнутих аліментів, встановлення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому в касаційному порядку не перевіряється.

Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив із встановлення в судовому засіданні факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими правами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2001 року до 28 вересня 2009 року, від якого мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися за рік до реєстрації розлучення. В травні 2009 року позивачка переїхала з

м. Дніпропетровська, де проживала з відповідачем, до м. Києва за місцем поживання нового чоловіка. Донька сторін стала проживати з матірʼю за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі створенні всі умови для проживання дитини, її розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження житлових умов, складеними Органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а. с. 39).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_7, ОСОБА_4 зазначала, що відповідач, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обовʼязками, близько пʼяти років не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до дитини жодного інтересу, не надає матеріальної допомоги.

Після припинення сторонами шлюбних стосунків, відповідач деякий час систематично зустрічався з донькою, приділяв їй увагу, цікавився її внутрішнім світом, вона знаходилася у його новій сімʼї, вони разом відвідували культурні заклади м. Дніпропетровська, виїздили відпочивати на природу, відпочивали у його батьків.

Внаслідок конфлікту, що відбувся між сторонами в січні 2012 року, позивачка заборонила ОСОБА_4 зустрічатися з донькою. Протягом

2013 року відповідач продовжував спілкуватися з донькою по телефону, а згодом позивачка змінила номер телефону та намагалася скривати місце знаходження доньки. Оскільки колишня дружина відмовлялася приймати від нього подарунки для доньки, ОСОБА_4 через своїх знайомих передавав їх доньці.

Відповідно до ст. 164 СК України <nau://ukr/2947-14|st164> мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У п. 15

постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав <nau://ukr07>» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку, оскільки врахував обставини справи, інтереси дитини, ставлення відповідача до доньки, його бажання виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дитини сторін, та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя

особа - Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік