Справа № 333/7096/15-ц
Провадження № 2/333/3116/15
РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Кабановій К.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час позивач з відповідачем проживають окремо. ОСОБА_2 у добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини та на утримання ОСОБА_1 не надає. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, також просить суд стягнути з ОСОБА_2 кошти на її утримання у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 трьох років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримала в повному обсязі з підстав викладених в ній, просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки допомагає дитині. Заперечував щодо стягнення з нього коштів на утримання ОСОБА_1, оскільки остання проживає зі своїми батьками та отримує соціальну допомогу. Проте, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 21.09.2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І ЖС № 130751, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис № 875).

Сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 258520, виданого Комунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №715).

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до довідки № ТБ 000000144 від 12.10.2015 року, виданої ТОВ «ТЕХНОБУМ» встановлено, що ОСОБА_2 на зазначеному підприємстві займає посаду фахівця по роботі з компютерними системами. Нарахований дохід за період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року становить 12972,65 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 183 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів, проте, не погоджується із розміром нарахування аліментів 1/3 частини від всіх видів заробітку, встановленим позивачем.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а не до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, тому суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частина є завеликим. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який офіційно працевлаштований, має регулярний стабільний дохід, не має інших дітей на утриманні та аліментних зобовязань, хронічними захворюваннями не страждає, приймаючи до уваги матеріальне положення позивача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, і відповідач в змозі його виплачувати.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 17.09.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що її чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що відповідач офіційно працевлаштований, аліментних зобовязань не має, проте допомагає матеріально позивачу ОСОБА_1, а остання в свою чергу отримує соціальну допомогу, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача ОСОБА_1 щодо стягнення коштів з ОСОБА_2 на її утримання, а саме, у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, з 17.09.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.09.2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, а саме до 28.07.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва