АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/8340/2015 Головуючий у 1-й інстанції -Юзькова О.Л.
Доповідач - Заришняк Г.М
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М.,Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Кучер Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка Валерія Володимировича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинення нотаріальної дії щодо розірвання договору дарування, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка Валерія Володимировича, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинення нотаріальної дії щодо розірвання договору дарування.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16.10.2003 року між ним та дочкою ОСОБА_4 було укладено договір дарування двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 в м. Києві. Факт укладання договору посвідчено відповідачем і зареєстровано в реєстрі за № К-2520. На даний час ним прийнято рішення про розірвання договору дарування за взаємною згодою з донькою та складено відповідний договір. Оскільки, розірвання договору дарування має вчинятися тим самим нотаріусом, який посвідчив угоду, він звернувся до ПНКМНО ВоловиченкоВ.В. і 04.02.2014 р. нотаріусу було подано відповідні заяви. 06.02.2015 р. він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що до вимог про розірвання договору застосовується позовна давність у один рік. Така постанова є незаконною, такою що порушує норми чинного законодавства, оскільки ст. 651 ЦК України допускається розірвання договору за згодою сторін без обмежень строком.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Сторони та третя особа в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В надісланих на адресу Апеляційного суду запереченнях на апеляційну скаргу позивача, відповідач просив слухати справу у його відсутність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 16.10.2003 року між ОСОБА_3 (даритель), від імені якої діяла за дорученням ОСОБА_6, та ОСОБА_1 (обдарований) було укладено договір дарування, за умовами якого даритель подарувала, а обдарований прийняв у дар двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Даний договір дарування було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В., реєстровий № к-2520 і в у серпні 2004 р. зареєстровано в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

У зв'язку з укладенням шлюбу ОСОБА_3 отримала прізвище «ОСОБА_3».

ОСОБА_1, та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка В.В. із заявою про посвідчення договору про розірвання договору дарування у зв'язку із укладанням договору про таке: Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського округу Воловиченко В.В. 16 жовтня 2003 року за реєстром № 2520 згідно якого ОСОБА_3 подарувала гр. ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 цим договором розриваємо. Ця квартира АДРЕСА_1, повертається у власність гр.ОСОБА_3.

Постановою відповідача від 06.02.2015 р. відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у розірванні договору дарування, посвідченого 16.10.2003 року, реєстровий № к-2520 з посиланням на те, що договір дарування квартири згідно діючого законодавства України розірвати неможливо, таку угоду слід визнавати новим договором дарування. З моменту посвідчення договору дарування квартири пройшло більше дванадцяти років, умови договору сторонами повністю виконані, зі слів ОСОБА_3 на даний час в квартирі зареєстрована неповнолітня дитина, тому даний договір розірвати неможливо.

ОСОБА_1 вважає, що постанова нотаріуса не відповідає вимогам чинного законодавства та просить зобов'язати відповідача вчинити дію по розірванню договору.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт, згідно зі ст, 50 Закону України «Про нотаріат» оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що до договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

ОСОБА_1, та ОСОБА_3 висловили свою згоду на розірвання договору дарування квартири, звернувшись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. із заявою про посвідчення договору про розірвання договору дарування.

Чинним законодавством України не заборонено розірвання договору дарування за згодою сторін й не обмежено строком позовної давності.

Разом з тим, як видно з матеріалів справи, у спірній квартирі зареєстрована неповнолітня дитина.

Згідно з п.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Такої попередньої згоди матеріали справи не містять.

За таких обставин, договір, який просили посвідчити позивач та дарувальник, не міг бути посвідченим відповідачем, а тому дії приватного нотаріуса та винесена ним постанова не суперечать вимогам закону.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка В.В. такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, та для зобов'язання приватного нотаріуса вчинити нотаріальну дію з розірвання договору дарування квартири, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді