Провадження № 2/127/5462/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)
19 жовтня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого:судді Гуменюка К.П.,
при секретарі:Ткачук Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,
в с т а н о в и в:
29 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстраційного обліку у вказаному помешканні.
В позовній заяві зазначено, що позивачі є співвласниками в рівних частках двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,4 кв. м., житловою 29,3 кв. м., яка належить їм відповідно до свідоцтв про право на спадщину.
У квартирі зареєстровані позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_2 (дружина та син позивача ОСОБА_2 ) та відповідач ОСОБА_3

25 березня 2011 року позивачі зареєстрували відповідача у своїй квартирі тимчасово, терміном на два місяці, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 продала власну квартиру. Фактично відповідач ніколи не вселялась у квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не проживала там, однак у добровільному порядку знятись з реєстрації відмовляється.

Реєстрація місця проживання відповідача порушує права власників володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

З огляду на вищевикладене позивачі звернулись до суду з даною позовною заявою.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надали заяви, у яких просять суд справу розглядати за їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі та зазначили, що не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача, оскільки наявних в справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, суд дійшов до переконливого висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як було встановлено судом, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 березня 1996 року, видане Виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення від 28 березня 1996 року № 201 (а.с. 7).
Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями майна належного померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, а саме: 1/3 частки квартири під АДРЕСА_1 є позивачі. В результаті чого, державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницький В.Є. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку вищевказаної спадщини, спадкова справа № 479/2014, зареєстровано в реєстрі за № 3-152 (а.с. 8) та ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку вищевказаної спадщини, спадкова справа № 479/2014, зареєстровано в реєстрі за № 3-161 (а.с. 9).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить їм на праві приватної спільної часткової власності, розмір частки кожного з власників ? частки (а.с. 10).
Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 4532 від 28 липня 2015 року, виданої ТОВ «ЖЕО», у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , 1976 року народження (власник), ОСОБА_2 , 1986 року народження (син), ОСОБА_4 , 1989 року народження (невістка), ОСОБА_2 , 2010 року народження (онук) та ОСОБА_3 , 1968 року народження (родич) (а.с. 11).
Як вбачається з акту № 1701 від 23 липня 2015 року, складеного жителями будинку АДРЕСА_3 , про те, що ОСОБА_3 з березня 2011 року і на даний час за адресою: АДРЕСА_2 не проживає, даний факт підтверджують сусіди, які проживають в будинку АДРЕСА_3 , а саме: квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , серія паспорта НОМЕР_1 , квартира АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , паспорт серії НОМЕР_2 , квартира АДРЕСА_6 ОСОБА_9 , паспорт серії НОМЕР_3 (а.с. 12).
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач ОСОБА_3 у вищезазначеній квартирі не проживає, проте у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, чим створює позивачам як власникам житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом).
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше 1 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З огляду на вищезазначене, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 88, 197, 212-217, 224-226 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, задовільнити частково.
Визнати ОСОБА_3 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області К.П. Гуменюк