Провадження № 22-ц/773/1250/15 Категорія: 47 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Антонюк К.І.,

суддів - Веремчук Л.М., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками, за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та відновлення меж. Вимоги обгрунтовані тим, що в с.Підгайці Луцького району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2931 га, а ОСОБА_2 згідно договору дарування - земельні ділянки площею 337 кв.м. та 338 кв.м. Відповідач є власником суміжної земельної ділянки загальною площею 0,0971 га і самовільно зайняв частини їх земельних ділянок, спорудивши на них металеву огорожу, чим чинить перешкоди в користуванні ними. При цьому, без їх згоди відповідач змінив встановлені земельно-кадастровою документацією межі суміжних ділянок. В зв'язку з чим просили зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками шляхом знесення встановленної ним металевої огорожі та відновлення меж земельних ділянок згідно закріплених 26.10.2013 року межових знаків довготривалого зберігання, а також стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2015 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В суді апеляційної інстанції позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1917 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий НОМЕР_1, яка розташована в с. Підгайці Луцького району, що стверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23.02.2006 р. (а.с. 5).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 01.04.2005 року, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 675 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Підгайці Луцького району і складається із двох ділянок. Ділянка №1 кадастровий номер НОМЕР_4 має площу 337 кв.м. Ділянка №2, кадастровий номер якої НОМЕР_5 - 338 кв.м.(а.с. 8).

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 510 кв.м, що розташована в с. Підгайці Луцького району, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 01.04.2005 року, яка також складається із двох земельних ділянок - №1, кадастровий номер НОМЕР_7 площею 243 кв.м., та №2 площею 267 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_8 (а.с. 54).

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом знесення металевої огорожі у зв'язку з самовільно захопленими відповідачем частини земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві власності позивачі покликались на акти про відновлення меж земельної ділянки в натурі від 26.10.2013 року та схеми винесення меж земельних ділянок від 31.10.2013 року.

З зазначених актів від 26.10.2013 року вбачається, що на підставі заяв ОСОБА_1, ОСОБА_2 інженером державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» ОСОБА_6. в присутності представника Підгайцівської сільської ради та заявників ОСОБА_1, ОСОБА_2 проведено відновлення та закріплення на місцевості меж земельної ділянки площею 0,1917 га, належної ОСОБА_1, та земельної ділянки площею 0,0675 га переданої у власність ОСОБА_2 В актах вказано, що поворотні точки меж закріплені межовими знаками та передані землевласникам на зберігання (а.с. 17, 6).

До актів долучені схеми винесення меж земельних ділянок в натурі (а.с. 7, 18).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відновлення меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до актів від 26.10.2013 року проведено з порушенням закону, а тому ці акти не є належними доказами у справі.

Як вбачається з повідомлення Головного управління Держземагенства у Волинській області від 16.10.2014 року ОСОБА_6 не є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є:

- юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою;

- фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про землеустрій» відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Згідно з положеннями ст.68 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою, яка складена та підписана особою, що не отримала кваліфікованого сертифіката інженера-землевпорядника є недійсною.

Отже, відповідно до зазначених положень закону, складена та підписана документація інженером державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_6. щодо відновлення меж земельних ділянок, належних позивачам, є недійсною у зв'язку з тим, що ОСОБА_6, який є виконавцем робіт підприємства і відповідальною особою за якість робіт із землеустрою не є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відновлення меж земельних ділянок в натурі належних позивачам та складання відповідної документації проведено з порушенням вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року.

Відповідно до Інструкції та додатку №2 відновлення меж та складання акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання здійснюється в присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, які мають право висловити свої претензії щодо меж земельної ділянки, також до актів обов'язково додаються схема прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів місцевості.

Як вбачається з актів встановлення меж від 26.10.2013 року, схем винесення меж в натурі, топографо-геодезичної зйомки (а.с. 80) відновлення меж земельних ділянок належних ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проведено у відсутності суміжних землекористувачів та до актів не долучена схема прив'язки межових знаків до об'єктів та контурів місцевості.

З акту відновлення в натурі меж земельної ділянки, належної ОСОБА_4 від 08.04.2015 року, виконаного представником ПрАТ «Інститут «Волиньводпроект», та плану-схеми прив'язки межових знаків на місцевості не вбачається, що відповідачем порушені межі земельних ділянок та самовільно захоплена частина земельних ділянок належних позивачам.

Не підтверджує зазначених обставин і висновок судової земельно-технічної експертизи, проведеної у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до зазначеного висновку (а.с. 75-76) порушення меж земельних ділянок належних ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та накладення цих земельних ділянок не встановлено.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.01.2015 року у вищезазначеній справі також не встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельні ділянки, належні позивачам, побудувавши металеву огорожу.

Отже, дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено, що ОСОБА_4 як суміжний землекористувач земельних ділянок належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушив межі цих земельних ділянок, захопивши частину земельних ділянок, на яких побудував металеву огорожу.

Згідно з ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні не встановлено порушень прав позивачів як власників земельних ділянок зі сторони суміжного землекористувача - відповідача ОСОБА_4, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: