АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1921/15 Головуючий 1 інстанції - Назаренко О.В.
Справа № 635/7946/13-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - кредитні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П..,Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року та від 19 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 були частково задоволені. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення за договором іпотеки на предмет іпотеки житловий будинок АДРЕСА_1, надавши ОСОБА_3, право продажу вказаної нерухомості шляхом від свого імені будь якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу відповідно до процедури продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності відповідно до договору іпотеки в сумі 303 000 гривень 00 коп.

23 грудня 2014 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення. Просив суд змінити порядок та спосіб виконання вказаного заочного рішення та винести ухвалу про звернення стягнення за договором іпотеки на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на вказаний житловий будинок в рахунок погашення заборгованості . Обґрунтовуючи подану заяву представник стягувача посилається на те, що з моменту прийняття рішення здійснити реалізацію предмета іпотеки у відповідності до заочного рішення суду не представляється можливим, оскільки земельна ділянка під будинком не має кадастрового номеру, який має право отримати виключно власник будинку, що унеможливлює оформлення продажу будинку.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року в задоволенні заяви про зміну порядку та способу виконання рішення відмовлено.

На вказану ухвалу звернувся з апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 Просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву про зміну порядку та способу виконання заочного рішення суду. Змінити порядок та спосіб виконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року та винести ухвалу про звернення стягнення за договором іпотеки на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом визнання за ОСОБА_3 право власності на вказаний житловий будинок в рахунок погашення заборгованості .

Крім того, 13 січня 2015 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся з заявою про роз"яснення вказаного заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року. А саме просив суд роз'яснити чи має право ОСОБА_3 з метою виконання цього рішення вчиняти дії, необхідні для укладання договору купівлі - продажу предмета іпотеки - житлового будинку АДРЕСА_1 від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу відповідно до процедури продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності, а саме отримувати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, замовляти та отримувати технічний паспорт на будинок, замовляти, у тому числі укладати договір на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, отримувати технічну документацію, подавати заяву та інші документи, що необхідні для присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку та кадастровий номер на земельну ділянку за вказаною адресою з Управління Держземагенства в Харківському районі Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 січня 2015 року клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задоволено частково. Роз"яснено, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року не є підставою для примусового стягнення на земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 і не надає стягувачу прав користуватися, володіти, розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою та вчиняти будь-які інші дії з цього приводу.

На цю ухвалу звернувся з апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3. Просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву про роз"яснення рішення суду повністю. Тобто роз"яснити чи має право ОСОБА_3 вчиняти дії необхідні для укладення договору купівлі - продажу спірного житлового будинку, отримувати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, замовляти та отримувати технічний паспорт на будинок, замовляти, у тому числі укладати договір на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, отримувати технічну документацію, подавати заяву та інші документи, що необхідні для присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку та кадастровий номер на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 з Управління Держземагенства в Харківському районі Харківської області.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про зміну порядку та способу виконання заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питань, пов'язаних із земельною ділянкою виходить за рамки предмету спору, обставини, на які посилається представник стягувача не є виключними, а тому не можуть бути підставою для постановления ухвали про зміну порядку і способу виконання рішення суду, оскільки такі обставини можуть свідчити виключно про вирішення питання про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до вимог 369 ЦПК України.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції в зв"язку з наступним.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

В обґрунтування заяви про зміну порядку та способу виконання рішення представник стягувача посилається на ст. 120 ч. 2 ЗК України. Також зазначає, що з моменту прийняття рішення здійснити реалізацію предмета іпотеки у відповідності до вказаного заочного рішення суду не представляється можливим. Земельна ділянка під будинком не має кадастрового номеру, який має право отримати виключно власник будинку, що унеможливлює оформлення продажу будинку.

Згідно ч.4 ст. 6 Закону України "Про іпотеку", якщо будівля. (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права та обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Договір іпотеки не містить відомості про наявність права власності у іпотекодавця на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, що є предметом іпотеки. Навпаки згідно п. 1.1. сторони домовились, що в разі набуття іпотекодавцем права власності на земельну ділянку, яка знаходиться з будинком, вона стає предметом іпотеки на умовах цього договору. Предметом розгляду вказане питання не було і відповідні власники або землекористувачі до участі у справі не притягувалися так як суд вирішував справу виключно в рамках заявлених позовних вимог. За власною ініціативою суд не має права притягувати до участі у справі належних відповідачів.

В зв"язку з наведеним суд першої інстанції зробив правильний висновок, що вирішення питань, пов'язаних із земельною ділянкою виходить за рамки предмету спору. Обставини, на які посилається представник стягувача в заяві не є виключними, а тому не можуть бути підставою для постановления ухвали про зміну порядку і способу виконання рішення суду.

З огляду на вказане суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що заява про зміну порядку і способу виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Крім того, відмовляючи заявнику в задоволенні заяви про роз"яснення рішення суду щодо того чи має право ОСОБА_3 вчиняти дії необхідні для укладення договору купівлі - продажу спірного житлового будинку, отримувати витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, замовляти та отримувати технічний паспорт на будинок, замовляти, у тому числі укладати договір на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, отримувати технічну документацію, подавати заяву та інші документи, що необхідні для присвоєння кадастрового номеру на земельну ділянку та кадастровий номер на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що вимога стягувача про роз'яснення рішення щодо цього стосується не роз'яснення його суті, а за своїм змістом є вимогою надати правову консультацію щодо застосування положень ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та надати роз'яснення щодо порядку виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду першої інстанції є правильним, так як відповідає обставинам справи та вимогам цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз"ясніє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

З рішення, яке просять роз"яснити, вбачається, що оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається за рішенням суду, то на виконання ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у рішенні суду чітко зазначено про застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону, а саме ОСОБА_3, надано право продажу вказаної нерухомості шляхом від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі - продажу відповідно до процедури продажу предмету іпотеки за ціною, визначеною незалежним суб'єктом оціночної діяльності відповідно до договору іпотеки № 6430-ІД 01 від 20 листопада 2007 року в сумі 303 000 (триста три тисячі) гривень 00 коп.

Процедура продажу предмета іпотеки в даному випадку зазначена у ст. 38 Закону України "Про іпотеку", в якій зокрема визначено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

В зв"язку з наведеним суд першої інстанції правильно визнав, що вимога стягувача про роз'яснення рішення стосується не роз'яснення його суті, а за своїм змістом є вимогою надати правову консультацію щодо застосування положень ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та надати роз'яснення щодо порядку виконання рішення суду.

Тому суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що відсутні підстави для роз'яснення рішення суду щодо визначення конкретних прав стягувача по вчиненню дій, направлених на реалізацію предмету іпотеки і в цій частині вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги стягувача про роз'яснення рішення суду в тій частині, чи надає рішення суду право стягувачу оформлювати право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції правильно роз"яснив наступне.

Згідно ч.4 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" визначено, що будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов'язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

З матеріалів справи вбачається,ь що Договір іпотеки не містить відомості про наявність права власності у іпотекодавця на земельну ділянку, на якій розташовано будинок, що є предметом іпотеки.

Навпаки згідно п. 1.1. Договору іпотеки сторони домовились, тільки в разі набуття іпотекодавцем права власності на земельну ділянку, яка знаходиться під будинком, вона стає предметом іпотеки на умовах цього договору.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду у судовому засіданні питання земельних стосунків не було і відповідні власники або землекористувачі до участі у справі не притягувались. Оскільки суд вирішує справи виключно в рамках заявлених позовних вимог, та не має права за власною ініціативою притягувати до участі у справі належних відповідачів.

За таких обставин суд першої інстанції правильно зазначив, що вирішення питань, пов'язаних із земельною ділянкою виходить за рамки предмету спору, а тому можливість звернення стягнення на земельну ділянку за заочним рішенням Харківського районного суду від 17 березня 2014 року не розглядалось і зазначене рішення суду не є підставою для примусового звернення стягнення на земельну ділянку і не надає прав стягувачу проводити таке стягнення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин судова колегія апеляційні скарги ОСОБА_2., який діє в інтересах ОСОБА_3 відхиляє. Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року та від 19 січня 2015 року залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвали Харківського районного суду Харківської області від 29 грудня 2014 року та від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: