печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ТОВ «Рада 6», керуючись п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011, судовий наказ може бути виданий за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, судом видаються судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, що підтверджуються наявністю письмового договору про надання послуг, доказів виникнення боргу та його розмірів, а також за наявності документів, які вказують на правильність і безспірність розрахунків з застосуванням тарифів на відповідні послуги.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Разом з тим, заявник ТОВ «Рада 6» пред'являє вимоги про стягнення заборгованості за період з 12.12.2011 по 31.07.2015, при чому частина заборгованості перебуває поза межами строків позовної давності, що дає сумніви у безспірності розрахунку заборгованості.

Оскільки заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на їхню безспірність, що ТОВ «Рада 6» не виконано, у свою чергу, свідчить про наявність спору про право, який має бути вирішений у позовному провадженні, а тому суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у повному обсязі.

При цьому, суд роз'яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою, але, заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 99, 100, 101 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 6» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова