22-ц/775/329/2015(м)
Категорія 76 Головуючий у 1 інстанції Гальченко І.В.
Суддя - доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Супрун М.Ю., Попової С.А.,

при секретарі - Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи - Управління пенсійного фонду у Волноваському районі, Відділ реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

05 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із заявою, в якій просить встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 щодо її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказувала, що з листопада 2010 року вона проживала однією родиною без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, вела з ним спільне господарство, він утримував її. ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_4, при реєстрації народження дитини відомості в органах РАЦС вказала відповідно до вимог ст.135 ч.1 СК України, оскільки ОСОБА_3 на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, планував розлучитися і оформити батьківство щодо дитини, але ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. За життя він визнавав себе батьком дитини, тому ОСОБА_1 просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 щодо її сина, оскільки цей факт дає їй можливість отримати пенсію по втраті годувальника, та внести відповідні виправлення у актовий запис про народження її сина, вказавши батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_3.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства було задоволено. Встановлено факт батьківства ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції внести відповідні зміни до книги реєстрації актових записів, вказавши батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_3, внести виправлення в актовий запис про народження дитини, вказати його прізвище «ОСОБА_4», по батькові - «ОСОБА_4», видати відповідне свідоцтво про народження.

12 лютого 2015 року була подана апеляційна скарга на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року ОСОБА_2 - заінтересованою особою, яка не приймала участь у справі але вважає, що було порушено її права. В скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким залишити заяву ОСОБА_1 без задоволення. В обґрунтування апеляції зазначає, що заявник не довела своїх вимог, і рішення суду є необґрунтованим, крім того, суд неповно з'ясував усі обставини, що мають значення для вирішення справи. Вважає, що при розгляді справи виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, тому заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

У відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності апелянта ОСОБА_2, представника заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, які надали заяви про розгляд справи без їх участі; і без участі представника заінтересованої особи - Відділу реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм апеляційного суду за №1309, який про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення справи не направляв.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_5, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, заперечення ОСОБА_1 та її представника адвоката ОСОБА_6, які просили скаргу відхилити, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд, керуючись ст. ст. 256, 259 ЦПК України, встановив, що заявник належним чином достатньо довела підстави для задоволення заяви.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.128 Сімейного Кодексу України у разі відсутності заяви про визначення походження дитини, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ч.1 ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина заявниці - ОСОБА_4 - народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), згідно запису в органах Волноваського РАГСу, батько дитини записаний за вказівкою матері відповідно до вимог ст.135 ч.1 СК України (а.с.8).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20), причина смерті - множинні кульові поранення тулубу з ушкодженням внутрішніх органів (а.с.21).

Суд першої інстанції, врахувавши надані заявником докази, а саме, пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які підтвердили, що ОСОБА_1 проживала однією родиною із померлим ОСОБА_3 з зими 2010 р. по день його смерті, і ОСОБА_3 визнавав себе батьком дитини, утримував заявницю і сина, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту батьківства.

Судово-біологічна експертиза для встановлення батьківства по справі не проводилася.

Згідно з положенням частини 1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 зазначила мету, через яку вона просила встановити факт батьківства ОСОБА_3, а саме необхідність захисту прав дитини та оформлення пенсії на дитину у зв'язку із втратою годувальника - ОСОБА_3

Встановлення такого факту дає правові підстави синові заявниці для призначення йому пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_3.

Разом з тим, встановлення такого факту дає підстави й для прийняття спадщини дитиною померлого після смерті ОСОБА_3.

Оскаржуючи рішення суду, дружина померлого ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1, оскільки таке рішення безпосередньо стосується її прав та прав її дітей як спадкоємців після смерті батька. ОСОБА_2 участі у розгляді справи не брала, оскільки її не залучили до участі у справі, а суд у порушення норм процесуального закону не з'ясовував наявність усіх заінтересованих осіб.

Згідно з частиною 6 статті 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічне положення міститься у частині 4 статті 256 ЦПК України, згідно з яким при виявленні спору про право під час розгляду справи за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, суд залишає цю заяву без розгляду.

Однією із процесуальних відмінностей розгляду справ окремого провадження від позовного провадження є те, що суд при розгляді справи окремого провадження, відповідно до правил частин 1, 2 та 3 статті 235 ЦПК України, не повинен дотримуватися принципу змагальності, меж судового розгляду та може з власної ініціативи витребувати необхідні докази. Зазначене дає суду можливість та зобов'язує з'ясувати всі обставини необхідні для правильного вирішення поданої заяви, зокрема, в даному випадку суд мав з'ясувати наявність інших спадкоємців, або осіб, права яких можуть бути порушеними та залучити їх до участі у справі у якості заінтересованих осіб.

У порушення вказаних норм процесуального права, суд першої інстанції не з'ясував належним чином коло осіб, які також мали право на утримання від померлого, не з'ясувавши також, чи впливають вимоги заявниці на права таких осіб на отримання пенсії або інших видів соціальної допомоги у зв'язку із смертю ОСОБА_3. Таким чином суд позбавив заінтересованих осіб можливості приймати участь у справі позовного провадження та користуватись відповідними правами сторони позовного провадження.

Заперечення ОСОБА_1 проти про те, що вона не мала наміру претендувати на спадщину після померлого, а бажала тільки отримати матеріальне утримання для дитини, яка втратила фактичного годувальника, а тому немає підстав для скасування оскаржуваного рішення, неможливо прийняти до уваги. Згідно з положеннями частини 4 статті 1268 ЦК України малолітня особа -спадкоємець - вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, коли батьки малолітньої особи приймають певні заходи щодо відмови від прийняття спадщини. Як пояснила колегії суддів заявниця, вона усіх необхідних дій щодо відмови від спадщини в інтересах сина ОСОБА_4, який є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3, на час розгляду даної справи не виконала.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно з повноваженнями апеляційного суду, визначеними п.4 частини 1 статті 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Отже, за таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - залишенню без розгляду. При цьому слід роз'яснити заявниці про її право на звернення до суду з відповідною позовною заявою на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 грудня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, зацікавлені особи - Управління пенсійного фонду у Волноваському районі, відділ реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_1 про право на звернення до суду з позовною заявою на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді