Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"04" березня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого-судді Бондарчука В.В.

секретаря Воєвуцької І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що, відповідно до ордеру на житлове приміщення №001794 серії АЖ від 26.01.1988р. (виданого на ім"я його покійної дружини ОСОБА_3.) він, його доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та син дружини ОСОБА_2 визначені квартиронаймачами в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Однак, відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі з 1998 року, нею не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, у підтриманні належного стану квартири участі не бере, тому позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування вказаною вище квартирою.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у пресі.

Свідок ОСОБА_4, донька позивача, в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 - її брат по матері. Вказала, що після одруження він деякий час проживав із сім"єю в с.Тетерівка, а згодом виїхав на постійне місце проживання чи то до м.Дніпропетровська, чи то до Дніпропетровської області, більше десяти років у їхній квартирі не проживає та його речей у квартирі немає. Востаннє він був у Житомирі, з його слів, ніби-то на похоронах матері, в 2012 році, однак вони його там не бачили. Також вказала, що будь-яких перешкод в користуванні квартирою вони братові не чинили, виселився він добровільно.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд заслухав пояснення позивача, покази свідка, дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до ордеру на житлове приміщення №001794 серії АЖ від 26.01.1988р. (виданого на ім"я його покійної дружини ОСОБА_3.), його доньки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та син дружини ОСОБА_2 визначені квартиронаймачами в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6), вказана квартира не приватизована.

Разом із позивачем у вказаній квартирі постійно проживає донька ОСОБА_4 та онук ОСОБА_6, позивач разом із донькою несуть витрати, пов"язані з оплатою комунальних послуг, утриманням квартири в належному стані та рештою обов"язків, що випливають із договору найму житлового приміщення.

Як вбачається з Акту перевірки паспортного режиму від 14 листопада 2014 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає в АДРЕСА_1 з 1998 року (а.с. 5).

Згідно із ч. 1 і 2 ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК Української РСР, є підставою для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання, а тому відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" звільнений від оплати судового збору за подачу позову до суду, з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн.60 коп.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 10 , 60 , 208 , 209 , 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя В. В. Бондарчук