Ухвала

іменем україни

3 березня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від

15 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів відчуження, визнання права власності,

встановив:

У березні 2006 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця»

далі - ДТГО «Львівська залізниця»), ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів відчуження, визнання права власності.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 грудня

2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2014 року, позов задоволено.

Визнано неправомірним розпорядження №15 від 23 квітня

2002 року органу приватизації відомчого житла ДТГО «Львівська залізниця» про анулювання свідоцтва про право власності №11723 від 19 березня

1996 року, видане на право спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, та розпорядження № 2468 від 18 березня

1996 року про приватизацію квартири.

Визнано недійсним розпорядження Львівського бюро приватизації відомчого житла ДТГО «Львівська залізниця» від 29 квітня 2002 року про передачу у власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_7 та анульовано свідоцтво про право власності за ними №8874 від 10 травня 2002 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Із матеріалів касаційної скарги, ухвалених судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця», ОСОБА_2, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_5, приватний нотаріус ОСОБА_6, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання недійсними розпоряджень, свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів відчуження, визнання права власності.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С. Висоцька