Справа № 199/3529/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, третя особа: комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з даним позовом до відповідача, зазначивши, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки розташованих по вул. Луговській, 208, в м. Дніпропетровську. Власником сусідньої земельної ділянки та домоволодіння, розташованих по вул. Луговській, 206, у м. Дніпропетровську є відповідач. Починаючи з травня 2012 року її сусід, відповідач по справі, порушує її права власника, а саме 14 травня 2012 року він замість старого паркану побудував новий на її території, без узгодження з позивачем. Паркан побудований на території землеволодіння № 208, про що схематично зазначено в технічному звіті щодо геодезичного встановлення меж земельної ділянки в натурі. Тим же технічним звітом встановленого після пересікання межі земляної ділянки громодянином ОСОБА_2О площа самовільно зайнятої становить 9,01245 кв.м., а площа самовільно зайнятої частини ділянки позивачем становить 2,956 кв.м. Різниця між двома самовільно зайнятими площами складає 6,05645 кв.м. Паркан заввишки 2 метри, бетонний, на відстані 1 м від вікна спальні. Плитки цього паркану не укріплені і лежать на стіні житлового будинку позивача. При вітряній погоді гуркотіння плит паркану о стіну будівлі позбавляє її права користування кімнатою за призначенням. З іншої сторони будинку ОСОБА_2О побудував паркан із сітки впритул до стіни. Внаслідок побудови цих двох парканів вона позбавлена права догляду і здійснення поточного ремонту стіни свого будинку, оскільки до встановлення бетонного паркану у неї була можливість проходу до стіни будинку.

11.10.2013 року ОСОБА_2О вздовж фундаменту її будинку викопав яму для стоку води після дощу з даху літньої кухні, яка належить відповідачу. Також ОСОБА_2 пошкодив фундамент будівлі її будинку при встановленні паркану на території землеволодіння № 206. Порушення цілісності фундаменту і підмивання фундаменту стічними водами веде до руйнування будівлі і до виникнення плісняви на стіні. Літня кухня, яка належить ОСОБА_2, згідно технічного звіту щодо геодезичного встановлення меж земляної ділянки в натурі, розташована на відстані 0,66 м від межі. Також 24.04.2014 року представником КП «Дніпроводаканал» було виявлено самовільне підключення будинку № 206 по вулиці Луговська до криниці, яка є власністю та знаходиться на території домоволодіння № 208 та складено відповідний акт. Незважаючи на те, що КП «Дніпроводоканал» робив два відключення від водопостачання відповідач продовжує незаконно підключатися та користуватися послугами вищевказаного підприємства. Також відповідач улаштував звалище компосту на стіні її будинку. Позивач неодноразово зверталась до Амур-Нижньодніпровського районного відділу ДМУ ГУМВС щодо протиправних дій відповідача, але їй було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

У звязку з вищевикладеним позивач просить суд зобовязати відповідача повернути їй незаконно зайняту частину її земельної ділянки площею 6,05645 кв.м., відключитись від її криниці, закопати яму вздовж фундаменту її будинку, обладнати споруду водовідведення з даху літньої кухні таким чином, щоб дощова вода не стікала під фундамент її будинку, усунути перешкоди в користуванні її житловим будинком № 208 за призначенням за рахунок демонтажу незакріплених плит зі стіни її житлового будинку, перенести дах навісу житлового будинку № 206 на відстань 0,5 м.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилався на те, що частина будинку позивача стоїть на його земельній ділянці, а паркан по іншому поставити не було змоги. Криницю від відбудував разом з колишнім господарем домоволодіння №208 і підключився до водовідведення, спорів щодо спільного користування криницею з колишнім господарем не було, вважає себе співвласником криниці, бо вона відбудована в тому числі й за його кошти. Всі інші вимоги вважає безпідставними та не відповідаючими дійсності.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що сторони уклали договори на водопостачання з третьою особою, проте проектна документація відповідно до технічних умов сторонами не надавалась .

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником домоволодіння та земельної ділянки розташованих по вул. Луговській, 208, у м. Дніпропетровську. Відповідач є власником та проживає в домоволодінні, розташованому по вул. Луговській, 206, у м. Дніпропетровську, земельна ділянка якого межує із земельною ділянкою позивача.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідно до договору кпівлі продажу житлового будинку від 12.01.2000 року, на підставі якого позивач є власником домоволодіння №208 по вул Луговській в м. Дніпропетровську, а також характеристики побудов,зазначених в технічному паспорті на вказаний будинок, на земельній ділянці позивача знаходиться: А-1 житловий будинок, шлакобетонний, обкладений цеглою, жилою площею 40,9 кв.м.; Б вбиральня, дощата; № 1,2,4,5 огородження, дощаті; № 3, І,ІІ інші спорудження. Спірна криниця до вказаної характеристики не входить, а тому вимоги позивача щодо зобовязання відповідача відключитись від неї, не знайшли свого законного обґрунтування, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 є власником криниці останньою суду не надано.

Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача повернути їй незаконно зайняту частину її земельної ділянки площею 6,05645 кв.м. відповідно до технічного звіту щодо геодезичного встановлення меж земельної ділянки в натурі, суд вважає, що данні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вказаного звіту обробку матеріалів польових вимірювань було виконано 20.09.2014 року приватним підприємцем ОСОБА_3 автоматизованою системою «Інвент-Град» (НДІАСБ) на персональному компютері ІВМ РС/АТ. На час приватизації, а саме 2000-2001 рік, заміри земельною ділянки робились теодолітом та рулеткою, що зменшує точність геодезичних вимірів. Крім того, у вказаному звіті зазначено про зміщення меж земельних ділянок як з боку позивача, так і з боку відповідача. А отже суд позбавлений можливості достовірно та точно встановити розмір вказаного зміщення земельних ділянок сторін.

Також, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивач не довела суду будь-якими належними та допустимими доказами той факт, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні її власністю шляхом викопування ями вздовж фундаменту її будинку, не обладнанням споруди водовідведення з даху літньої кухні таким чином, щоб дощова вода не стікала під фундамент її будинку, побудуванням незакріплених плит зі стіни її житлового будинку та навісу житлового будинку № 206 ближче, ніж на відстань 0,5 м, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази вказаних порушень. Фотокартки, які залучила відповідач у судовому засіданні, відповідачем оспорювались, деякі з них датовані 2012, 2013 та 2014 роком, на деяких взагалі немає дати, а тому суд їх до уваги не приймає. Звернення позивача до міліції, що підтверджуються висновками АНД РВ ДМУ ГУМВС України, свідчать лише про неприязні стосунки між сторонами.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 96, 152 ЗК України, ст. ст. 10, 60, 130, 214- 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, що не були присутніми при його проголошенні, - у той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Руденко