Справа № 297/2560/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності та визнання права власності на них,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом про визначення часток у спільному сумісному майні та визнання права власності на них. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1995 року, виданого згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради народних депутатів від 20.04.1995 року за НОМЕР_1, житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1. Однак, державна реєстрація права власності зареєстрована Брегівським районним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності.

При звернення позивачки до приватного нотаріуса із проханням посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку, їй було відмовлено, так як при проведення реєстрації права власності на будинок було допущено помилку, а саме право спільною сумісної власності зареєстровано як приватна власність та власником будинку зазначено ОСОБА_1. Оскільки, власником будинку є не лише ОСОБА_1, а також і ОСОБА_2, яка також брала участь у приватизації житла у 1995 році, позивачка просить виділити частки у спільному сумісному майні та визнати право власності на них.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явились, відповідно до поданої через канцелярію суду спільної заяви, позовні вимоги підтримали повністю та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради, в судове засідання не з'явився, відповідно до поданої до суду заяви, просив розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечив.

Суд, перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачі посилались, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності виникає з підстав, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Із змісту ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державою визнаються права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим законом, якщо реєстрація прав чи їх обтяжень, була проведена відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення такого права.

Згідно із п.16 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України за №396 від 16.12.2009р. на виконання вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача у приватну власність оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на праві спільної сумісної власності належить будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Берегівського БТІ.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20 квітня 1995 року, виданого згідно із розпорядженням комісії по приватизації житла виконкому Берегівської міської ради народних депутатів від 20.04.1995 року за НОМЕР_1, житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1. Однак, державна реєстрація права власності зареєстрована Брегівським районним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності.

Згідно із повідомлення наданого приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Кирияк К. М., вбачається, що посвідчення договору купівлі-продажу будинку неможливо, оскільки виявлено невідповідність у документі про право власності не житло та не виділено частки у спільному сумісному майні.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки їх майна, що є у спільній сумісній власності, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються матеріалами справи, суд констатує, що позивачам у справі на праві власності належить вказаний будинок, і їх частки, у спільному сумісному майні, можуть бути поділені на підставі ч.2 ст.372 ЦК України.

При цьому ОСОБА_1 належить 1/2 частки вказаного будинку, а ОСОБА_2 належить - 1/2 частка вказаного будинку (вказана частка набута позивачем у процесі приватизації житла).

В ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Відповідно до встановлених судом обставин у даній цивільній справі - визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, відтак позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим і підтвердженим відповідними доказами, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 174 ч.4, 197 ч. 2, 12-215 ЦПК України, п.1 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 182, 328,355,370,372 ЦК України, п.п.1,8,23 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити частки у спільній сумісній власності в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв. м, у тому числі 39,1 кв. м. житлова та 12,1 кв. м. допоміжна, в таких розмірах:

1/2 частки за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_1;

1/2 частки за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1.

Визнати право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 51,2 кв. м, у тому числі 39,1 кв. м. житлова та 12,1 кв. м. допоміжна, за:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою АДРЕСА_1 - на 1/2 частки будинку;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою АДРЕСА_1 - на 1/2 частки будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.