РІШЕННЯ

Іменем України

15.09.2015року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

Головуючої-судді Мигаль Г.П.

при секретарі Смолинець Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди. В позовній заяві вказує на те, що 22 серпня 2011 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_3 нанесла позивачу тілесні ушкодження, після чого остання звернулась за медичною допомогою. В подальшому ОСОБА_2 звернулась до Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області з заявою про її побиття. Після цього позивач знаходилась на стаціонарному лікуванні з 30.08.2011 року по 09.09.2011 року. За фактом побиття слідчий виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, а з ОСОБА_3 проведено профілактичну бесіду. На підставі ст. 27 КПК України ОСОБА_2 звернулася до суду про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за ст.125 КК України. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2013 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до відповідальності. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області вказану постанову залишено без змін. Під час розгляду кримінальної справи ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй діяння. Позивач вказує, що внаслідок нанесених їй ушкоджень змушена була придбавати медикаменти на суму в 626,28 грн. Крім цього їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 20 000 грн.

Відповідач та представник відповідача подали письмові заперечення на позову, вважаючи позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними, оскільки на підтвердження викладеного в позовній заяві, позивач не представив суду жодного доказу, який би свідчив про те, що саме такий розмір шкоди був заподіяний в результатів злочину. Зокрема зазначає, що позивач покликається на встановлений факт вчинення відносно неї злочину, а саме нанесення легких тілесних ушкоджень. Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 16.10.2013р. відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, на підставі ст.49 КК України. Дана підстава звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою, тому у Позивача виникло право про звернення до суду. Так судом встановлено факт нанесення відповідачкою позивачці 22.08.2011р. легких тілесних ушкоджень, а саме множинних царапин на нижній третині обох передпліч, за лікування яких позивач просить стягнути 628,28грн. Однак, жодних даних щодо призначення лікування вказаних тілесних ушкоджень лікарем у медичних документах не зазначено. Щодо моральної шкоди, то на думку відпоповідача позивачем не конкретизовано у чому полягали «психічні та моральні страждання» внаслідок скоєння щодо нею злочину. Також не є зрозумілим та розумним, а найголовніше справедливим визначений позивачкою розмір моральної шкоди (а.с.27,28). В письмовому доповненні до заперечення проти позову від 28.04.2015р. відповідач та представник відповідача зазначали, що зважаючи на те, що згідно з Постановою Франківського районного суду м.Львова від 16.10.2013р. відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину за ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.49 КК України, а вина її не була доведена у встановленому порядку згідно з обвинувальним вироком суду, а також з врахуванням вимог Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» є постанова Франківського районного суду м.Львова не є достатньою підставою для визнання вини відповідача. (а.с.188-189).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а також пояснила, що у кримінальній справі вказано, що ОСОБА_3 нанесла позивачу тілесні ушкодження. ОСОБА_2 також зазначила, що відповідач била її у ліфті, внаслідок чого позивач лікувалася в стаціонарі 3 тижні та витратила кошти на лікування. Про заподіяння позивачці тілесних ушкоджень також свідчить акт експертизи та довідки з лікарні. До матеріалів справи позивач додала всі чеки на ліки. Ліки, які приймала позивач містяться у виписці та у лікарняній карточці. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду - суму коштів, яку вона витратила на придбання ліків та моральну шкоду. Заподіяння моральної шкоди позивачу полягає в тому, що вона хворіла, не ходила, мала високий тиск, головою не могла рухати. Довгий час позивач не могла ходити - близько 3 тижнів. Щодо мотивів побиття позивача відповідачем, позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_3 незаконно працювала в ЖБК та видавала підроблені документи.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що конфлікт між Позивачем та Відповідачем виник внаслідок того, що Позивач хотіла, щоб головою ЖБК був Зубрицький, однак після того, як відповідач всіх переконала, що має бути інший голова ЖБК, позивач почала кричати та ображати її. Відповідач заперечила сам побиття позивача у ліфті. Щодо клопотання, яке вона подала у Франківський районний суд м.Львова про закриття кримінального провадження, в якому вона визнала свою вину, то вона написала його під диктовку адвоката. Зазначила, що факт побиття мав місце, але позивача побила не відповідач, а син позивача. Свою вину у побитті позивача відповідач заперечує.

Представник відповідача дав пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях, в позові просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2013 року у кримінальній справі №1/465/35/13 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, відносно ОСОБА_3 закрито кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ( а.с. 8 )Відповідно до вказаної постанови винність ОСОБА_3 доведена зібраними у справі доказами: показами потерпілої ОСОБА_2, показами свідка ОСОБА_5, даними медкарти ОСОБА_2 про огляд хірурга від 23.08.11р.( а.с.16), актом судово-медичного обстеження №1459 від 2.07.2012р. про те, що виявлені у потерпілої ОСОБА_2 тілесні ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судом за клопотанням позивача було витребувано та досліджено в судовому засіданні матеріали кримінальної справи №1/465/35/13. Проти закриття вказаного кримінального провадження відповідач не заперечувала, тому обставини нанесення позивачу тілесних ушкоджень суд вважає встановленими відповідно до постанови Франківського районного суду м.Львова, якою встановлено, що ОСОБА_3 22 серпня 2011 року близько 13 год. 30 хв. перебуваючи у ліфті житлового будинку, що по АДРЕСА_1 у м. Львові умисно нанесла тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_2 Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2014 року постанову Франківського районного суду м. Львова від 16.10.2013 року залишено в силі. (а.с.9-11). Про факт вчинення протиправних дій Відповідачем щодо Позивача також свідчить клопотання за підписом Відповідача від 16.10.2013р. на адресу Франківського районного суду м.Львова у кримінальній справі по обвинуваченню відповідача ОСОБА_3 , у якому відповідач просить звільнити її від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. У вказаному клопотанні відповідач визнала, що дії протиправні, які вона вчинила щодо ОСОБА_2 відповідно до заяви ОСОБА_2 відбулися 22 серпня 2011р. ( а.с.201).

Допитані в судовому засідання за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свідками подій, які відбулися 22 серпня 2011 р. не були, бачили позивачку ОСОБА_2 на наступний день, коли вона прийшла на прийом в житлово-будівельний кооператив. Згідно з показами свідка ОСОБА_6 позивач на наступний день була без тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що бачила позивача 23 серпня 2011р., коли вона прийшла у ЖБК і на руках у неї були марлеві пов'язки, при чому позивач кричала, що ОСОБА_3 побила її і вона притягне відповідача до кримінальної відповідальності.

Факт наявності множинних царапин у позивача підтверджується випискою з медичної карти позивача, відповідно до якої при огляді її хірургом 23.08.2011р. виявлено множинні царапини в обох передпліччях, при пальпації болючість (а.с.16).

Факт нанесення тілесних пошкоджень позивачу 22.08.2011р. близько 13.00 год. підтверджується актом судово-медичного обстеження №1459 від 02.07.2012р., відповідно до висновку якого при звертанні за медичною допомогою в поліклініку 23 серпня 2011р. у гр-ки ОСОБА_2 лікарем-хірургом було відмічено наявність «царапин» на руках. На момент проведення судово-медичного огляду у неї виявлено плями в цих ділянках. Плями являються слідами загоєних саден. Садна могли утворитися від дії тупих предметів, могли виникнути незадовго до звертання за медичною допомогою і 22 серпня 2011 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження(а.с.6-7).

Відповідно до виписки №985 амбулаторної карти хворої, ОСОБА_2 знаходилась в стаціонарі з 30.08.11р. по 09.09.2011р. з приводу гіперточнічної хвороби (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем не надано підтвердження того, що придбані медикаменти були призначені лікарем для лікування травм, які були заподіяні внаслідок нанесення легких тілесних ушкоджень позивачу відповідачем, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Надані позивачем копії чеків, які містяться в матеріалах справи (а.с.15,18,19), частина яких в нечитабельному вигляді, не свідчать, що медикаменти, зазначені у них, були придбані за призначенням лікаря, та позивачем не надано суду доказів щодо призначення зазначених медикаментів за фактом заподіяння їй тілесних ушкоджень, які мали місце 22 серпня 2011 року.

Відповідно до пунктів 5, 9 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. в редакції із змінами від 27.02.2009 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, що підтверджується постановою Франківського районного суду м.Львова від 16.10.2013 року (а.с.8), клопотанням за підписом відповідача від 16.10.2013 року (а.с.201) позивачу заподіяні тілесні ушкодження, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.08.11р. по 09.09.2011р. Згідно висновку судово-медичного обстеження № 1459 від 02.07.2012 року в позивача були наявні «царапини» на руках, на момент проведення огляду на цих ділянках було виявлено плями, які є слідами загоєних саден. Садна утворились внаслідок дії тупих предметів, могли виникнути незадовго до звернення за медичною допомогою та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Суд вважає, що внаслідок неправомірних дій з боку відповідача позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що призвело до душевних страждань позивача, та враховуючи глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності та справедливості приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути в користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000грн., що на думку суду буде достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у випадку звільнення позивача від сплати судового збору, у випадку задоволення позову, такий стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.1195, 1167,1168, 23 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (прож. АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2 (прож.АДРЕСА_2) 2000грн. (дві тисячі гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (прож.АДРЕСА_4) судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Г.П.Мигаль