справа №619/270/15-ц
провадження №2/619/523/15
РІШЕННЯ

іменем України

27 лютого 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

встановив

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 31950,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн. У позовній заяві позивач зазначив, що 26 серпня 2012 року о 03 годині ОСОБА_5 будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись по АДРЕСА_1 в ході конфлікту з особами, що перебували в нетверезому стані, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, підняв із землі камінь, після чого кинув його в ОСОБА_3, і потрапив йому в область голови, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 400-ОКБ / 12 від 18.09.2012 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Зазначеним злочином позивачеві була спричинена майнова та моральна шкода.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких вказав, що дійсно був засуджений вироком суду, але ним не встановлена сума майнової шкоди, яка спричинена позивачеві, та з позовної заяви не вбачається наявність письмових доказів, які підтверджують суму шкоди.

У судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з'явився, подав до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви не згоден, просив відмовити в задоволенні позову, справу просив розглядати у його відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2014 року ОСОБА_4 визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Зазначеним вироком встановлено, що 26.08.2012 року о 03 годині, підсудний ОСОБА_5 будучи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись по АДРЕСА_1 в ході конфлікту з особами, що перебували в нетверезому стані ОСОБА_3, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останньому, підняв із землі камінь, після чого кинув його в ОСОБА_3, і потрапив йому в область голови, в результаті чого заподіяв йому гостру відкриту проникаючу важку черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня зі здавленням відламками відкритого багатофрагментарного проникаючого вдавленого перелому тім'яної області та формуванням дрібного геморагічного контузійної очата лівої тім'яної області. Субохраноідального кровоізлеяння. Множинних забитих ран волосистої частини голови. Набряку головного мозку. Правостороннього геміпарезу до плелегії в руці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 400-ОКБ / 12 від 18.09.2012 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК №201036 від 13.02.2013 року, ОСОБА_3 безстроково встановлена 3 група інвалідності.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилається позивач, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З урахуванням ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2014 року є обов'язковим для суду про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_4 з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони ОСОБА_4, та у зв'язку з цим ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Щодо стягнення з відповідачів майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В обґрунтування майнової шкоди ОСОБА_3 зазначив, що ним витрачені кошти на дві операції у розмірі 15000 гривень, кошти на після операційне лікування та харчування у розмірі 2000 гривень, вартість пошкоджених речей у сумі 1450 гривень, кошти витрачені на проїзд у розмірі 500 гривень, юридичну допомогу - 3000 гривень та втрачений робочий час позивача та його рідних у сумі 10000 гривень.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надані суду письмові докази про витрати на закупівлю різних медичних препаратів, матеріалів та харчування, але з них не можливо однозначно встановити, що вони були призначені лікарем для лікування тілесних ушкоджень позивача, спричинених діями відповідача, чи для реабілітації ОСОБА_3

Також позивачем не доведено факт пошкодження його речей, витрату коштів на проїзд та юридичну допомогу, втрату робочого часу.

Таким чином, позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому відповідачем майнової шкоди.

Щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою вказаної правової норми передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, й відшкодування моральної (немайнової шкоди).

В результаті злочину ОСОБА_3 заподіяно моральну шкоду у виді ушкодження здоров'я, перенесення душевних страждань і психологічних переживань з приводу злочину, які він переніс.

Як роз'яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у ст.23 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.п.1,2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд враховує, що в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 року роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також в п. 7 зазначеної Постанови роз'яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Факт заподіяння позивачу ОСОБА_3, злочинними діями відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди, пов'язаної зі здоров'ям та погіршенням самопочуття, та відповідними у зв'язку з цим душевними стражданнями й переживаннями, а також іншими негативними наслідками для ОСОБА_3, які вочевидь мали місце, є беззаперечним і сумнівів не викликає.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості та враховуючи характер правопорушення, ушкодження здоров'я, глибину душевних страждань, суд прийшов до висновку, що заявлений позов про відшкодування моральної шкоди підлягає повному задоволенню, так як даний розмір знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, -

постановив

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 15000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.А. Болибок