Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2015 Справа №607/1780/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Субчак Г.Я.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, пропозбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2В про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 07 лютого 2009 року по 01 лютого 2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу ОСОБА_2 усиновив дочку позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавився станом здоровя дитини, її інтересами, не приймає участі в її вихованні та розвитку, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Своїх батьківських обовязків, зокрема обовязку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ОСОБА_2 не виконує на протязі тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обовязків позивач не чинить. Виходячи з того, що відповідач не забезпечує дитині харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Представник третьої особи - Служби в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради у судове засідання не зявився, з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся. Будь-які відомості про неможливість останнього прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони в період з 07 лютого 2009 року по 01 лютого 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

В даному шлюбі відповідач усиновив дитину позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим 29 жовтня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції видано свідоцтво про народження серії І-ИД №125755, в якому батьками ОСОБА_3 зазначені: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1.

Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №685 від 05 серпня 2015 року затверджено висновок органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, органом опіки та піклування розглянуто матеріали цивільної справи про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 2009 року по 2012 рік. Під час шлюбу ОСОБА_2 усиновив доньку ОСОБА_3 від попереднього шлюбу ОСОБА_1. Зі слів матері ОСОБА_1 зясовано, що ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не приймає участі у вихованні малолітньої ОСОБА_3, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоровя, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не підтримує з дитиною жодних відносин. Малолітня дитина ОСОБА_3 знаходиться на утриманні та вихованні матері ОСОБА_1 Інформація ТЗОШ №4 підтверджує той факт, що батько дитини ОСОБА_2 не виявляє інтересу до навчання та виховання ОСОБА_3. ОСОБА_2 на засіданні комісії повідомив про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та склав письмову заяву від 26 червня 2015 року. Наявні документи та пояснення вказують на те, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обовязків щодо виховання та утримання доньки, не створює умов для фізичного, духовного, морального розвитку. Враховуючи вищевикладене, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В силу ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх правта інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років (ст.152 СК України).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує батьківських обовязків щодо виховання та утримання малолітньої доньки, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх повній сукупності, враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення шляхом позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись Декларацією прав дитини (проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року), ст.18 Конвенції про права дитини, ст.ст.152, 164 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218, 223-226, 232-233, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська