АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1205/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,представника відповідача ОСОБА_3 -

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його постановленим у звязку з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної правової оцінки здобутих доказів у справі та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримала. Доводи скарги обґрунтовує тим, що судом безпідставно не взято до уваги поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, повязані з тим, що спочатку вона займалась похованням покійної, поминальними службами, а потім, перебуваючи у пригніченому та нервовому стані протягом місячного терміну перебування в Україні не могла з'явитись до нотаріуса, хоча фактично прийняла в оперативне користування спадкове майно, та сплачувала комунальні платежі. 27.01.2015 року ОСОБА_1 було подано всі документи, в тому числі закордонний паспорт в дозвільні служби Італії для виготовлення дозволу на працю. Вказаний документ вона отримала в травні 2015 року. Через відсутність паспорта та інших проїзних документів ОСОБА_1 не мала можливості прибути до 26.04.2015 року за місцем відкриття спадщини для подачі відповідної заяви.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 відносно апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити. У письмових запереченнях зазначають, що ОСОБА_1 після похорону матері ще місяць знаходилася в м.Тернополі і мала можливість звернутися із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Перебуваючи в республіці Італія, вона мала змогу звернутися в Українське посольство чи консульство та написати заяви про прийняття спадщини. Крім того, вона мала змогу рекомендованим листом звернутися до нотаріуса із відповідною заявою. У звязку з цим, рішення суду першої інстанції вважають законним і обгрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не наведено поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними труднощами, які б були підставою пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона приїхала на територію України на похорон матері, в подальшому залишилась та перебувала у м.Тернополі протягом місяця, а тому мала можливість звернутись до нотаріальної контори та подати відповідну заяву.

Колегія суддів погоджується з даним висновком міськрайонного суду, як таким, що зроблений у відповідності до вимог закону та з врахуванням наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що батьками позивача ОСОБА_5 (до одруженя ОСОБА_6С.) були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.5-6).

25.10.2014 року мати позивача ОСОБА_8 померла (а.с.3).

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя мати позивача заповіла своїй доньці ОСОБА_1 належні їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку № 36 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування вищевказаного жилого будинку, розташовані по вул.Підгородня в м.Тернополі (а.с.7).

Як вбачається із відміток, наявних у паспорті громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1, вона перетнула кордон України та в'їхала на територію України 27.10.2014 року (а.с.10).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_9 підтвердив, що ОСОБА_1 приїхала на похорон своєї матері ОСОБА_8 та перебувала на території України близько одного місяця, їй було відомо про існування заповіту.

Згідно вимог ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст.1270 УК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 з наступними змінами та доповненнями, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування розяснено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Встановивши, що ОСОБА_1 мала можливість протягом визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини у період часу з 25.10.2014 року по 26.04.2015 року подати відповідну заяву нотаріальній конторі, оскільки приїхала на похорон матері, і як сама ствердила, протягом місяця перебувала у м.Тернополі, інших доказів, які б підтвердили наявність обставин, що створили для апелянта об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви про прийняття спадщини, не надала, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову та визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зокрема, посилання апелянта, як на поважність причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, на те, що 27.01.2015 року нею було подано документи, в тому числі закордонний паспорт у дозвільні служби Італії для виготовлення дозволу на працю, в звязку з чим вона не могла приїхати в Україну, оскільки отримала такий дозвіл лише у травні 2015 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дана обставина не позбавляла позивача, яка легально перебувала на території Республіки Італії, звернутися в консульську установу чи посольство для вирішення питання про подання відповідної заяви та направлення такої поштою. Незнання законів позивачем не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи і судом при ухваленні рішення 08 серпня 2015 року дотримано норми матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1; 315 ч.ч.1, 2; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :