Справа № 640/2673/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокуратури Московського району м. Харкова, прокуратури Харківської області, Харківського міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1000,00 гривень завданої йому моральної шкоди, яка на думку позивача полягає у не розгляді о заяви позивача від 04.07ю.2014 р. до відповідачів з проханням вчинити певні слідчі дії та несвоєчасній реєстрації у ЄРДР заяви потерпілого про скоєння кримінальних правопорушень ОСОБА_4, несвоєчасному виконанні ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.07.2014 р.

Позивач зазначав, що йому були завдані душевні страждання протиправною бездіяльністю посадових осіб прокуратури та органів внутрішніх справ в частині не реєстрації (приховування злочину) заяв про скоєння кримінальних правопорушень та клопотань адресованих слідчому щодо необхідності вчинення слідчих дій, які виразились у позбавленні його права на захист його прав, інтересів як потерпілого, що змушувало його робити додаткові зусилля, щоб написати скарги на дану бездіяльність до суду та прийняті участі у судовому засіданні. Також зазначав, що невиконання ухвали слідчого судді від 10.07.2014 року позбавляє його права на своєчасний, належний захист його прав, інтересів як потерпілого та змусило робити його додаткові зусилля, щоб написати та подати скарги на дану бездіяльність до Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки України, до суду. Зазначав, що він є єдиним годувальником у сім'ї, проте витрачає весь свій вільний та робочий час протягом року на міліцію, прокуратури та суд, щоб вони належно виконували свій обов'язок затримати.

Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначив, що задоволення його скарги Московським районним судом м. Харкова свідчить про визнання судом дій та бездіяльності міліції та прокуратури протиправними та посилаючись на ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України, ч.б ст. 1176 ЦК України, Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" просив суд задовольнити його позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи, в позовній заяві зазначив, що просить слухати справу за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача Харківського міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області Соляник І.В., яка діє на підставі довіреності, не з'явилась, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити, оскільки вважала їх безпідставними, оскільки позивач не надав жодного доказу наявності в нього душевних страждань у зв"язку з діями органів прокуратури та слідчого СВ Московського РВ ХМУ. Крім того, судом, який виніс ухвалу, на яку посилається позивач в своєму позові, не визнано дії органів прокуратури тв. слідчого СВ Московського РВ незаконними.

В судове засідання представник відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області Маховицький М.Є., який діє на підставі довіреності не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за її відсутності, заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на те, що в цій справі вони не є належними відповідачами, оскільки Харківське міське управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області є самостійним юридичним підрозділом, а тому підстав для стягнення моральної шкоди в разі встановлення обґрунтованих на це підстав з Головного управління не має.

В судове засідання представник прокуратури Московського району м. Харкова Діденко О. не з'явилась, подала письмові заперечення, в яких просила розглянути справу за її відсутності, у задоволенні позову просила відмовити за їх безпідставністю, оскільки будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_1 посадовими особами прокуратури не вчинено.

Представники прокуратури Харківської області, головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області в судове засідання не з'явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії наданих позивачем ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 10.07.2014 року, позивач звертався до суду в порядку статті 303 КПК України в результаті чого судом було прийнято рішення про задоволення скарги позивача, було зобов'язано Московський РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 про скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.ст. 172, 175, 358КК України. / а.с. 3/

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Частиною другою п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд також приймає до уваги, що передбачене ч. 5 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" відшкодування моральної шкоди провадиться лише в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі наведеного, суд приходить дол. висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Суд вважає, що в ході розгляду справи не встановлено та стороною позивача суду не надано доказів протиправної поведінки відповідачів внаслідок чого позивачу завдано шкоду.

Позивачем не надано суду доказів того, що за обставинами, що були предметом розгляду слідчого судді, працівників правоохоронних органів притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Доводи сторони позивача щодо звернення останнього до Московського районного суду міста Харкова в порядку статті 303 КПК України (оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування), оцінюються судом як реалізація позивачем свого права на оскарження встановленого КПК і не може бути доказом протиправності органу досудового розслідування та завдання позивачу шкоди.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, прокуратури Московського району, прокуратури Харківської області, Харківського міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя -