Справа №463/686/14-ц
Провадження №2/463/76/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складіголовуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

експерта - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів до ОСОБА_5, ОСОБА_6-Я.В. 4000 (чотири тисячі) грн. матеріальної шкоди, 500 000 (пятсот тисяч) грн. моральної шкоди заподіяної недієздатним ОСОБА_7, обвинуваченим за ч. 1 ст. 122 КК України, звільненим Залізничним районним судом м. Львова 25.09.2015 року від кримінальної відповідальності у звязку із закінченням строку притягнення до відповідальності.

Позов мотивує тим, що 20.27.2006 року ОСОБА_7, перебуваючи на подвірї будинковолодіння по вул. Б. Хмельницького, 7 в м. Дубляни Жовківського району Львівської області, наніс йому удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив закритий відламковий перелом проксимального метаепіфозу лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням уламків. У звязку з ушкодженням здоровя він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, йому було проведено декілька складних хірургічних операцій. Витрачалися кошти на медикаменти, він зазнав нестерпних фізичних і моральних страждань, тривалий час був прикутий до ліжка, потребував сторонньої допомоги, погіршилися стосунки з родиною та друзями, занепав власний бізнес. Наслідки отриманих травм в майбутньому сприятимуть незадовільному стану здоровя. ОСОБА_7 у встановленому законом порядку визнано недієздатним з 1996 року. Його опікунами на момент заподіяння шкоди були син ОСОБА_6-Я.В. та дружина ОСОБА_5, тому шкоду повинні відшкодовувати його опікуни. Як на підставу позову покликається на положення ст.ст. 23, 1167, 1168, 1184 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому мотивів.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомили. Від них надійшли заперечення проти позову з покликанням на безпідставність позовних вимог, оскільки ОСОБА_5, на час завдання шкоди позивачу недієздатною особою, була звільнена від обовязків опікунства. Щодо моральної та матеріальної шкоди, вважають, що така позивачем не доведена. Просять в позові відмовити у повному обсязі.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 повідомили суду, що 20.27.006 року ОСОБА_7 спричинив позивачу закритий відламковий перелом лівої велико-гомілкової кістки. ОСОБА_4 довго перебував на стаціонарному лікуванні, йому було проведені складні хірургічні операції. Він зазнав нестерпних фізичних і моральних страждань та поніс великі матеріальні витрати на лікування.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не прибули у судове засідання на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, експерта, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд приходить до висновку, що у позові про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити, позов про відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що 20.07.2006 року ОСОБА_7, який з 1996 року визнаний недієздатним, завдав шкоду здоровю позивача, а саме: наніс йому удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив закритий відламковий перелом проксимального метаепіфозу лівої велико-гомілкової кістки зі зміщенням уламків. Дані факти встановлені постановою Залізничного районного суду м. Львова від 25.09.2012 року (а.с.7-8), визнаний сторонами та ніким не оспорювався, тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 1184 ЦК України шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов'язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності.

Як вбачається із змісту рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 16.04.2007 року (а.с. 150) та витягу з рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 1948 від 28.12.2000 року (а.с. 32) - 28.12.2000 року відповідачка ОСОБА_5 була призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_7, 13.11.2003 року вона була звільнена від опікунства.

Призначено опікуном ОСОБА_6-Я.В., йому видано посвідчення № 1887 (а.с. 83), у якому зазначено, що ОСОБА_6-Я. В. з 13.11.2003 року є опікуном ОСОБА_7

Зазначеним вище рішенням суду від 16.04.2007 року, ОСОБА_5 додатково з ОСОБА_6-Я.В. призначено опікуном ОСОБА_7, про що видано посвідчення № 2-0-68-07 (а.с. 81). Крім того, рішенням того самого суду від 19.06.2007 року задоволено подання Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів, яким ОСОБА_5 призначено опікуном ОСОБА_7

21.01.2013 року ОСОБА_6-Я.В. звільнено від повноважень опікуна, оскільки він не проживає разом з батьком (недієздатним ОСОБА_7Ф.) і не може здійснювати догляд за ним. Такий догляд здійснює дружина ОСОБА_5, яку призначено 16.04.2007 року додаткового опікуном (а.с. 48), яку звільнено від повноважень опікуна ухвалою суду від 16.04.2014 року (а.с. 114-116).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 була опікуном ОСОБА_7 в період часу з 28.12.2000 року по 13.11.2003 року та з 16.04.2007 року по 16.04.2014 року. ОСОБА_6-Я.В. виконував обовязки опікуна з 13.11.2003 року по 21.01.2013 року.

Так як шкода здоровю позивача завдана недієздатним ОСОБА_7 20.07.2006 року, в даний період обовязки опікуна здійснював ОСОБА_6-Я.В., тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 1184 ЦК України, на нього покладається обовязок відшкодування шкоди, завданої недієздатною фізичною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» розяснено, що покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

На підтвердження понесення матеріальних збитків в розмірі 4000 грн., позивачем наданий перелік медикаментів, придбаних за власний кошт та ксерокопії медичних карт (а.с. 9-30), однак, ним не надані жодні підтверджуючи документи (квитанції, чеки, платіжні доручення), які б свідчили про фактично понесені витрати на лікування, тому суд вважає, що позивачем не доведений в порядку ст. 61 ЦПК України, розмір матеріальної шкоди.

У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснено постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану

З висновку фахівця-психолога ОСОБА_3, про результати психологічного обстеження ОСОБА_4 від 10.02.2014 року (а.с.85-93) вбачається, що матеріальний еквівалент моральної шкоди, заподіяної позивачу складає 98 584 грн. Ця сума включає компенсацію за моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію його психологічного стану. Тому, з врахуванням вимог розумності і справедливості слід стягнути з відповідача ОСОБА_6-Я.В. на користь позивача 98 584 грн. моральної шкоди.

Згідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено на 19,6 %, з відповідача ОСОБА_6-Я.В. в дохід держави слід стягнути 95,49 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212, 215, ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1177, 1184 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов про відшкодування моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 - ОСОБА_12 на користь ОСОБА_4 98 584 (девяносто вісім тисяч пятсот вісімдесят чотири) грн.

В позові про відшкодування матеріальної шкоди відмовити

Стягнути з ОСОБА_11 - ОСОБА_12 в дохід держави 95,49 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г.І.