справа № 489/3887/15-ц
номер провадження 2/489/1935/15
21 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку в порядку спадкування за законом, після смерті бабусі.
У обґрунтування вимог вказав, що його бабусі ОСОБА_3 на праві власності належав будинок № 16 по провулку Перемоги в м. Миколаєві, яка померла 11.01.2008. Після її смерті він подав заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець за правом представлення свого батька ОСОБА_4, який помер 12.03.1996. Другим спадкоємцем нерухомого майна померлої бабусі є її донька ОСОБА_2 Однак, в оформленні спадщини нотаріусом було відмовлено із-за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, який в нього відсутній.
У судове засідання сторони не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач причину неявне в судове засідання не повідомила, заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Із матеріалів вбачається та встановлено судом, що 11.01.2008 померла ОСОБА_3, яка є бабусею позивача. ЇЇ син та батько позивача помер ОСОБА_4 помер 12.03.1996. після смерті бабуся відкрилася спадщина на житловий будинок № 16 по провулку Перемоги в м.Миколаєві.
Вказані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 13.05.2010, яким визначено позивачу ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання заяви до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабусі ОСОБА_3 11.01.2008.
Тому, на підставі частини третьої статті 61 ЦПК України наведене доказуванню не потребує.
Матеріалами спадкової справи № 122/2008 підтверджується, що після смерті ОСОБА_3 спадщина прийнята її дочкою ОСОБА_2, відповідачем у справі, та позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем за представленням після смерті свого батька.
Таким чином сторони, відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом (заповіт не складався).
24.05.2014 позивач звернувся до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому в цьому відмовлено постановою державного нотаріуса від 24.05.2014 через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок.
Як на підставу вимог позивач вказує на відсутність в нього правовстановлюючого документа.
Із спадкової справи видно, що свідоцтво про право на спадщину іншому спадкоємцю - відповідачу також не видавалося.
Із заяви позивача, яка надана суду на виконання ухвали про залишення позову без руху, видно що між сторонами існують неприязні стосунки та відповідач перешкоджає позивачу в оформленні спадщини та не допускає до будинку.
Наведенні обставини підтверджуються рішення апеляційного суду від 13.05.2010, при прийняття якого апеляційнім судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 не повідомила нотаріуса про іншого спадкоємця, а в ході розгляду вказаної справи заперечувала проти визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із частиною першою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до глави 7 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
У абзаці другому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання прав на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Таким чином, виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
За такого, враховуючи відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документу на будинок та невизнання його права на спадкове майно, що стало підставою для відмови в оформленні його спадкових прав державним нотаріусам та виходячи з положень частини першої статті 1267 ЦК України, відповідно до яких частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 490,00 грн., витрату на оплату якого понесено ним при зверненні до суду.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на ? частку будинку № 16, розташованого по провулку Перемоги в м. Миколаєві, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, після смерті ОСОБА_3, яка померла 11.01.2008.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 490,00 грн. (чотириста девяносто гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В. Коваленко