Справа № 584/1105/15-ц
Провадження № 2/584/407/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2015 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Токарєва С.М.

при секретарі Ковальовій К.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_2було укладено у простій письмовій формі договори позики грошей у вигляді трьох розписок про отримання грошей: від 16.12.2014 року - на суму 9788 грн., від 16.12.2014 року - на суму 4474 грн. 60 коп. та від 14.08.2015 року - на суму 10614 грн.

Борг за вказаними договорами відповідач повернула частково - у розмірі 2146 грн. 30 коп.

У звязку з невиконанням відповідачем умов вказаних договорів позики позивач просила стягнути з відповідача заборгованість за зазначеними договорами позики у загальному розмірі 22730 грн. 30 коп. та понесені по справі судові витрати, повязані зі сплатою судового збору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримала, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, фактичних обставин справи, викладених у позовній заяві, не оспорювала.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи зі слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530, 1050 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно повернути позикодавцеві позику.

Як встановлено під час розгляду справи, 16.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 взяла у позивача ОСОБА_1 в борг 9788 грн., які зобовязалась повернути в строк до 26.12.2014 року, що підтверджується фотокопією письмової розписки від 16.12.2014 року (а.с.6).

Також 16.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 взяла у позивача ОСОБА_1Є в борг 4474 грн. 60 коп., які зобовязалась повернути в строк до 20.12.2014 року, що підтверджується фотокопією письмової розписки від 16.12.2014 року (а.с.7).

Із вказаної суми боргу відповідачем було повернуто 2146 грн. 30 коп., а саме: 02.06.2015 року -1046 грн. 30 коп., 02.07.2015 року 500 грн., 10.07.2015 року 600 грн., що не заперечувалось в судовому засіданні обома сторонами.

14.08.2015 року відповідач ОСОБА_2 взяла у позивача ОСОБА_1Є в борг 10614 грн., які зобовязалась повертати щомісячно по 1000 грн., що підтверджується фотокопією письмової розписки від 14.08.2015 року (а.с.8).

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 22730 грн. 30 коп. ( (9788 + 4474,60 + 10614) (1046,30 + 500 + 600) = 22730,30).

16.09.2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення суми боргу у розмірі 22730 грн. 30 коп. у строк до 30.09.2015 року, яку відповідачем було отримано 23.09.2015 року (а.с.9-11).

Однак, відповідач не повернула суму боргу у встановлені у розписках та вимозі строки.

Вказані обставини були визнані сторонами в судовому засіданні та ними не заперечувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Факт отримання грошей відповідач підтвердила у судовому засідання та доказів погашення боргу суду не надала.

Враховуючи викладене, маються підстави для повного задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 22730 грн. 30 коп., оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону, і при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб.

В силу ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати 487 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. номер НОМЕР_2, суму заборгованості у розмірі 22730 грн. 30 коп. (двадцять дві тисячі сімсот тридцять гривень 30 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. номер НОМЕР_2, суму понесених по справі судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, у розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 29.10.2015 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_3