Номер провадження: 22-ц/785/6612/15
Головуючий у першій інстанції Буран О.М.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі - Томашевській К.В.

у відкритому судовому засіданні у присутності позивача ОСОБА_3, її представника, який діє за довіреністю,

розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, який діє за довіреністю, на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановила:

В липні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що на підставі ордеру НОМЕР_1 від 07 липня 2008 року відповідачу та склад сім'ї з трьох осіб була надана кімната АДРЕСА_1. В даній кімнаті зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Рішенням місцевого суду від 30 січня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. З серпня 2013 року відповідач не проживає в зазначеній кімнаті, про що було складено акт від 26 червня 2014 року, тому позивач просила на підставі ст.ст.71,72 ЖК України визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву в якій наполягала на задоволені її позову та просила розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Рішенням суду 1 інстанції від 08 грудня 2014 року у задоволені позову відмовлено (а.с.38).

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, просить про скасування рішення суду, прийняття нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційному суді позивач та її представник наполягали на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач до судового засідання апеляційного суду з'явився, повідомлялися про час та місце судового засідання, що підтверджується зворотними повідомленнями, які приєднані до матеріалів справи.

У відповідності з вимогами ч.2ст.305 ЦПК України неявка сторони, сповіщеної про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарги, пояснення позивача та її представника, перевірив матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що з 02 листопада 2005 року сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дитина ОСОБА_4 (а.с.8). На підставі ордеру НОМЕР_1 на жиле приміщення в гуртожитку, виданий ПП «Стройіндустрія» на ім'я ОСОБА_2 на склад сім'ї з трьох осіб (склад сім"ї: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4), вони вселилися в кімнату АДРЕСА_1 (а.с.6). Рішенням місцевого суду від 30 січня 2014 року шлюб між сторонам було розірвано (а.с.9). Згідно довідки №252 від 26 червня 2014 року у зазначеній кімнаті зареєстровані: основний квартиронаймач ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Ст.ст.47,48 Конституції України встановлює гарантії кожній особі права на житло та гарантії не позбавлення житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ст.8 п.1 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особа, окрім інших прав, право на повагу до її житла.

Відповідно до ст.127 ЖК Української РСР, п.2 Примірного положення, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» указав, що вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, крім інших питань, і питання щодо видачі відповідно до Примірного положення ордера на зайняття жилої площі в гуртожитку.

Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української РСР, ч. 1 п. 10 Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Отже, законом установлено, що єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Пунктом 17 Примірного положення передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, інших членів сім'ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім'ї (або колишнього члена сім'ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку виданий спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

З вищевикладеного вбачається, що єдиною підставою вселення позивача, ОСОБА_3 у спірну кімнату вказаного гуртожитку, було видача ОСОБА_2, як працівнику ПП «Стройіндустрія» ордеру на право зайняття кімнати АДРЕСА_1, а право позивача на проживання у спірній кімнаті є похідним від права, набутого її колишнім чоловіком на підставі отриманого ним ордеру за НОМЕР_1 від 07.07.2008 року, тому судова колегія погоджується із висновком місцевого про відмову ОСОБА_3 у задоволені позову.

Крім того, позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі зазначена адреса проживання відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1, тобто спірна кімната в гуртожитку.

Доводи представника позивача, викладені в апеляційній скарзі, не тягнуть скасування рішення місцевого суду, який відмовивши в позові, зробив правильний правовий висновок.

Тому, апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 слід відхилити, рішення місцевого суду від 08 грудня 2014 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307ч.1п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3, який діє за довіреністю,відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області Плавич Н.Д.

Ващенко Л.Г.

Вадовська Л.М.