Справа №718/2062/15-ц Провадження №2/718/1002/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.10.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області
у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.
секретаря - Пітак О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, -
ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2006 року належить житловий будинок в АДРЕСА_1. Після придбання будинку вона побажала вселитися в нього, але виявила, що в будинку без жодних правових підстав перебуває колишній співмешканець її матері - відповідач по справі ОСОБА_2 із своєю співмешканкою. Вона неодноразово в усній формі вимагала звільнити приміщення, оскільки придбаний будинок необхідний для проживання їй та її родині, вона бажаю вселитися в нього зі своєю сім'єю, але не може через те, що відповідач відмовляється звільнити приміщення. Договір найму з відповідачем не укладався. Відповідач в будинку не зареєстрований. Відповідач погрожує розправою, підпалом, не впускає в будинок. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, тому, з підстав, передбачених ст.ст.386, 391 ЦК України, ст.ст. 150, 156, 157 ЖК України, просить позов задовольнити.
Позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, погодилась на заочний розгляд справи, що вбачається з поданої нею письмової заяви.
Відповідач жук Р.В. повторно не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки, не повідомивши причини неявки та не подавши заяви про розгляд справи у його відсутності.
Повторна неявка відповідача в судове засідання є підставою для заочного розгляду справи, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1, що підтверджується змістом копії Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.09.2015 року, копії договору купівлі-продажу від 20.08.2006 року, копії договору дарування від 04.09.2015 року.
27.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача.
Відповідно до ст. 156 ЖКУ члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), згідно якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частина 4 ст. 156 ЖКУ встановлює, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним житловим приміщенням.
У разі припинення сімейних відносин з власником, колишні члени його сім'ї не позбавляються права користуватися житловим приміщенням. Крім того, надавши свою згоду на реєстрацію члена сім'ї у житловому приміщенні, власник приміщення тим самим визнав за таким членом (колишнім членом) своєї сім'ї право користування таким житлом.
За відсутності у власника та колишніх членів сім'ї домовленості про безоплатне користування житлом останні мають вносити квартирну плату і оплачувати комунальні послуги на тих же засадах, що і наймач (ч. 3 ст. 162 ЖКУ). Очевидно, що на таких осіб законом не покладається обов'язок сплачувати ці суми повністю: обсяг зобов'язання щодо розрахунків за квартирну плату та комунальні послуги визначається за угодою між колишніми членами сім'ї та власником житла
Стаття 157 ЖКУ встановлює, що членів сім`ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖКУ.
Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Частиною 1 ст.116 ЖК України встановлено: якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.
Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.
Новий власник має право вимагати виселення такої особи з житла, яке йому належить на праві власності. Підтвердженням зазначеного є Ухвала Верховного Суду України від 13.07.2011 року, в якій зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на
З урахуванням наведенного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи наведене, ст.ст.15, 386, 391 ЦК України, ст.ст.116, 150, 156, 157 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 31, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 224, 225, 228, 232 ЦПК України, -
Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 гривень у відшкодування понесених по справі витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :