Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Оніпко О.В., Василевича В.С

Секретар судових засідань Демчук Ю.Ю.

З участю представника ТзОВ „Кредитні ініціативи" Захожого Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Здолбунівського районного суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 30 жовтня 2013 року в позові ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки: а саме квартиру АДРЕСА_1 відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14 березня 2014 року вказане рішення місцевого суду було скасовано. Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. В рахунок погашення 446379 грн. 55 коп. заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 08 травня 2008 року звернено стягнення на нерухоме майно, право власності на яке належить ОСОБА_3, і є предметом договору іпотеки від 08 травня 2008 року, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу ТОВ «Кредитні ініціативи» предмета іпотеки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 3441 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення апеляційного суду від 14 березня 2014 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вказує, що висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, ґрунтуються на тому, що 12 липня 2013 року Здолбунівським районним судом винесено рішення про визнання недійсним кредитного договору від 08 травня 2008 року, який укладався між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4, а також іпотечного договору від 08 травня 2008 року, який укладався між ОСОБА_3 та ПАТ «Сведбанк» для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Вказує, що при постановленні рішення суд посилався на ст.17 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.

В своїй апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на те, що факт постановлення рішення не є належним доказом визнання іпотеки припиненою, оскільки судом не зазначено чи набуло рішення Здолбунівського районного суду від 12 липня 2013 року законної сили, а тому, судом безпідставно відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України вказане рішення взято судом до уваги.

Просив рішення Здолбунівського районного суду від 30 жовтня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшла висновку про її задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступник якого є ПАТ «Седбанк») та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №1701/0508/88-055, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 34000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних на строк до 07 травня 2018 року (а.с.4-6).

З метою забезпечення належного виконання вказаного договору між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 08 травня 2008 року було укладено договір іпотеки №1701/0508/88-055-Z-1, за умовами якого ОСОБА_3 передав банку в іпотеку однокімнатну квартиру №23, загальною площею 33,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладений договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (а.с. 16-17).

28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до умов якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором (а.с.27).

За змістом ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором

З матеріалів справи вбачається, що банк надав позичальнику ОСОБА_4 кредитні кошти в сумі 34000 доларів США, а позичальник їх та кошти за користування кредитом і пеню банку не повернула, чим створила заборгованість в розмірі 55846,31 доларів США, що в перерахунку на національну валюту станом на 01.03.2013 рік становило 446379, 44 грн. (а.с.32).

Відповідно до ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п.12 Договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, та згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог, яке викладене в п.12.3.1 та п.12.3.2 даного Договору, у відповідності із Законом України «Про іпотеку», та з інших підстав передбачених законодавством України (а.с. 10).

Як видно з матеріалів справи, позичальнику ОСОБА_4 та Іпотекодавцю ОСОБА_3, 19 квітня 2013 року були надіслані повідомлення про усунення порушень, якою було зобов'язано у тридцятиденний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Одночасно відповідача було попереджено, що у разі невиконання зазначеної вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки, проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була (а.с.34-41).

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2ст.16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, як встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 10.3 Іпотечного договору від 08 травня 2008 року передбачено, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання та/або іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності (а.с.10).

Як встановлено судом, відмовляючи в задоволенні позовних вимог суду першої інстанції виходив з того, що рішенням Здолбунівського районного суду від 12 липня 2013 року визнано недійсними кредитний договір № 1701/0508/88-055 від 08 травня 2008 року та іпотечний договір №1701/0508/88-055-Z-1 від 08 травня 2008 року.

Проте, рішенням колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року, рішення Здолбунівського районного суду від 12 липня 2013 року скасовано і ОСОБА_4 в позові про визнання кредитного договору №1701/0508/88-055 від 08.05.2008 року та іпотечний договір №1701/0508/88-055-Z-1 від 08.05.2008 року відмовлено, і на даний час дані договори є чинними (а.с.245-247).

Також зупиняючи провадження у справі, колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що на даний час квартира, яка є предметом застави продана без згоди іпотекодержателя заставодавцем ОСОБА_3 - ОСОБА_5, згідно договору купівлі-продажу від 16.08.2013 року.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03. 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку коли для розпорядження предметом застави була необхідною згода заставодержателя (ч.2 ст.586 ЦК), правочин заставодавця щодо розпорядження предметом застави, вчинений без згоди заставодержателя після укладення договору застави, не може бути визнаний недійсним за позовом заставодержателя, оскільки в п.2 ч.2 ст.592 ЦК установлено інший наслідок порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, а саме - пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також тому, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна (ст.23 Закону України «Про іпотеку»).

Разом із тим відповідно до прямої вказівки закону (ст.12 Закону України «Про іпотеку») окремі правочини щодо іпотечного нерухомого майна, вчинені без згоди іпотекодержателя, можуть бути визнані недійсними за позовом іпотекодержателя. Так, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

За таких обставин, вимоги про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки узгоджуються з нормами закону і є обґрунтованими.

Ураховуючи наведене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведених положень ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь товариства сума сплаченого нею судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2013 року скасувати.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в розмірі 446379 гривень 55 коп. за кредитним договором №1701/0508/88-055 від 08 травня 2008 року, з яких заборгованість за кредитом 251520 гривень 93 коп., по відсотках 96592 гривні 84 коп. та 98265 гривень 78 коп. пені, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №1701/0508/88-055-Z-1 від 08 травня 2008 року, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, належну на праві власності іпотекодавцю - ОСОБА_3, шляхом її продажу Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною предмета іпотеки в сумі 215494 гривні.

Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 3441гривні.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання ним законної сили

Головуючий І.М.Собіна

Судді: О.В.Оніпко

В.С. Василевич