АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи:668/4623/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Рєпін К.К. Номер провадження 22ц/791/2788/15 Доповідач Іванова І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2.,

при секретарі Павловській Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою КурдіновськогоСергія Вадимовича

на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 04 вересня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3. звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23.01.2007р. між ним та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №ML-0AD/011/2007. Також зазначив, що при укладенні вказаного договору банком порушено вимоги цивільного законодавства, а саме: ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. У вищевказаному договорі не передбачено відсоткова ставка та її розмір, оскільки розмір такої ставки встановлюється за формулою, яка не дає можливості визначити розмір відсотків, які повинен сплачувати споживач за кредитом. Таким чином, він не був попереджений, що на нього покладаються валютні ризики.

Оскільки умови кредитного договору є несправедливими та дискримінаційними, відповідач перед укладенням договору не надав йому необхідної, повної та достовірної інформації про кредит, вартість всіх сукупних послуг, таким чином банк ввів його в оману, а тому позивач просив визнати недійсним кредитний договір №ML-0AD/011/2007 від 23 січня 2007 року, з усіма змінами та доповненнями, укладеного між ним та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04 вересня 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» 23.01.2007р. укладено кредитний договір №ML-0AD/011/2007, згідно якого банк надав позивачу кредит у розмірі 159 000,00 доларів США строком до 23.01.2027р. зі сплатою відсотків користування кредитними коштами.

23.02.2009р., 13.03.2009р., 14.12.2009р., 29.11.2011р., між сторонами укладалися додаткові угоди до вищевказаного кредитного договору, якими змінювалися тип відсоткової ставки за договором, її розмір, вносилися зміни до графіку платежів.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_3 та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо визнання недійсності угод чітко врегульовані законом, і таких підстав для визнання зазначеного договору недійсним не було встановлено при розгляді справи.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов обґрунтовано.

Судом правильно встановлено, що між сторонами існують договірні відносини.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору згідно ст. 638 ЦК України

Матеріали справи свідчать, що кредитний договір від 23 січня 2007 року та додаткові договори до нього підписані власноручно позичальником, що підтверджується письмовими доказами у справі, тобто позивач визнав факт своєї згоди з усіма умовами договору.

Підставою недійсності правочину відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті215,1048 - 1052,1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Голослівно апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що укладення додаткових угод не відповідає вимогам п.2ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд, проаналізувавши відповідність додаткових угод вимогам ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зробив висновок, що зазначеним законом не передбачена можливість визнання кредитного договору недійсним у разі ненадання або надання неповної інформації про послуги. Підписання позивачем додаткових угод свідчить про те, що він погодився на пропоновані умови.

Взяв до уваги суд і висновок експерта. Тому довід апелянта про ігнорування висновку експерта, не відповідає дійсності.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст..212 ЦПК України. Отже, висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, він також підлягає дослідженню й перевірці, а фактичні дані, що містяться в ньому, оцінюються судом за загальними правилами.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Економічна експертиза, на яку посилається апелянт, була проведена при розгляді справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Саме при розгляді вказаної справи, були взяті до уваги висновки економічної експертизи, в тому числі і плаваючу процентну ставку і змінений графік погашення платежів, про що зазначає апелянт в своєї апеляційній скарзі. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг України» заборгованість за кредитним договором станом на 16 листопада 2012 року у розмірі 181502, 43 доларів США, що еквівалентно 1450748,91 грн.

Відповідно до ч.3ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Довід апелянта, що відповідач не міг передбачати при укладенні договору значне зростання курсу долару США по відношенню до гривні, також не заслуговує на увагу.

Інформація щодо коливання курсу долару вільна для доступу. Крім того, курс долару є непостійним досить тривалий час, про що апелянт не міг не знати, укладаючи договір в іноземній валюті.

Крім того, зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для розірвання кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливість отримання кредиту в національній валюті.

Відповідно до вимог 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307,ст.308,п.1ч.1ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :