У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Коцюруба Лариса Ярославівна, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила встановити факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 1993 року і по день смерті останнього − ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати частково недійсним заповіт складений на ОСОБА_5 в частині розпорядження щодо Ѕ частини добудови до будинку АДРЕСА_1, визнати добудову до будинку АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності її та ОСОБА_7, визнати за нею право спільної часткової власності на Ѕ частини прибудови (мансарди) до будинку АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на Ѕ частини земельної ділянки площею 0.13 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1993 року вона проживала однією сім'єю з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. У жовтні 1997 року вони спільно розпочали перебудову будинку АДРЕСА_1, яку закінчили у 1998 році. В результаті перебудови утворився другий поверх, де вони разом проживали аж до смерті ОСОБА_7 Після смерті останнього вона дізналася про наявність заповіту, згідно якого ОСОБА_7 заповів все сі своє майно своєму сину ОСОБА_5 Крім того зазначає, що для обслуговування спірного будинку у власність ОСОБА_7 була передана земельна ділянка, площею 0,1300 га, яку також вважає спільною сумісною власністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року позов частково задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 без шлюбу з 1993 року по день смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано добудову до будинку АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_4 на Ѕ частини добудови (мансарди) до будинку АДРЕСА_1, яка складається з коридору площею 3,8 кв. м, коридору площею 2,8 кв. м, службової кімнати площею 19,9 кв. м, житлової кімнати площею 11,4 кв. м, кухні площею 12 кв.м., санвузла площею 2,3 кв. м, службової кімнати площею 22,9 кв. м.

В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 20 листопада 2014 року в частині встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_7 та ОСОБА_4 без шлюбу з 1993 року по день смерті ОСОБА_7; визнання добудови до будинку АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_4; визнання права спільної часткової власності ОСОБА_4 на Ѕ частини добудови (мансарди) до спірного будинку − скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 в цій частині відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та справу направити до цього суду на новий розгляд, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 74 СК України <nau://ukr/2947-14|st74>, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя <nau://ukr07>», правила ст. 74 СК України <nau://ukr/2947-14|st74> поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із наявності підстав передбачених ст. 74 СК України <nau://ukr/2947-14|st74> для відмови у позові, оскільки відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 21 грудня 2010 року № 351 ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко