Провадження по справі № 6/752/482/15
У Х В А Л А

Іменем України

28.10.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С., при секретарі Дуці В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Атрошенко Людмили Іванівни про встановлення боржнику ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Атрошенко Людмила Іванівна звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з поданням про встановлення боржнику ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У поданні заявник зазначає про те, що ОСОБА_2 є боржником у виконавчому провадженні №47820362 з виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва у справі №752/10625/14-ц (провадження №2/752/150/15) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, згідно з яким з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 82303 гривні 29 копійок та судовий збір в сумі 823 гривні 03 копійки.

Як вказує заявник, 11.06.2015 було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного рішення суду та вживалися необхідні заходи з його виконання. Так, державним виконавцем за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, а саме - 03191, м.Київ, вул.Дмитра Луценка, 15, надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2015 року, що підтверджується фіскальним чеком про сплату поштового відправлення, вимогу з'явитися на прийом до державного виконавця 14.08.2015 року, що також підтверджується фіскальним чеком та роздруківкою із сайту Укрпошти.

З огляду на положення ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» заявник вважає боржника повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Заявник вказує також на те, що 10.09.2015 року нею ухвалено постанову про примусовий привід боржника до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві на 25.09.2015 року, куди боржник доставлений не був та не з'явився самостійно.

Крім указаних заходів, заявник зазначає про неодноразове здійснення нею телефонних дзвінків боржникові, на які він категорично відмовлявся з'являтися на прийом до Відділу державної виконавчої служби, оскільки вважає судове рішення про стягнення з нього коштів незаконним і не має наміру його виконувати.

Заявник вважає, що таким чином боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення та просить суд встановити боржникові тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні заявник подання підтримала, просила задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник стягувача у виконавчому провадженні подання державного виконавця підтримав, просив задовольнити. Зазначив про ухилення боржника від виконання судового рішення, у зв'язку з чим вважав за необхідне обмежити його у праві виїзду за межі України.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання з таких підстав.

За приписами ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» ухилення громадянина України від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), є підставою для тимчасової відмови йому у виїзді за кордон до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З указаних норм вбачається, що підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, тобто навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником зазначених обов'язків.

За змістом положень ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Як вбачається з доданих до подання державного виконавця документів, боржникові надіслано копію постанови державного виконавця про відкриття провадження та вимогу про явку на прийом до державного виконавця. На підтвердження цих обставин надано фіскальні чеки про сплату поштових відправлень (а.с.13, 15) та роздруківку з офіційного сайту Укрпошти про рух поштового відправлення (а.с.16).

У своєму поданні, вважаючи підтвердженим факт ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням, державний виконавець посилається на статтю 31 Закону України «Про виконавче провадження», за приписами якої у разі надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у виконавчому документі, боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Однак, на думку суду, зазначена норма слугує можливості здійснення виконавчого провадження і не поширюється на отримання боржником інших документів виконавчого провадження, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, навіть повідомлення особи про будь-які дії у виконавчому провадженні саме по собі не може свідчити про ухилення особи від виконання покладених зобов'язань.

За відсутності доказів реального повідомлення особи про відкриття провадження, про здійснені виклики на прийом до державного виконавця суд позбавлений можливості для висновку про ухилення боржника від виконання зобов'язань. З доданих до подання документів факту належного повідомлення ОСОБА_2 не вбачається, оскільки фіскальні чеки про оплату поштового відправлення не свідчать про отримання боржником ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження та вимоги про явку до державного виконавця, а лише про їх відправлення, а з роздруківки відомостей із сайту Укрпошти щодо руху поштового відправлення №973 (вимога про явку до державного виконавця) вбачається інформація щодо невручення ОСОБА_2 цього поштового відправлення поштовим відділенням за адресою його проживання та про повернення відправлення за зворотною адресою за закінченням встановленого терміну зберігання.

Посилання державного виконавця на невиконання її постанови від 10.09.2015 року про примусовий привід ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві за відсутності відомостей про причини її невиконання судом не можуть бути взяті до уваги. Крім цього, вважаю за необхідне звернути увагу на те, що в пунктах 1 та 3 постанови наявна різна інформація щодо часу та дати доставляння боржника до відділу.

Таким чином, державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання судового рішення, а тому підстав для задоволення клопотання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 60, 377-1, 293, 294, 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Атрошенко Людмили Іванівни про встановлення боржнику ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя