Справа № 191/4188/14-ц
Провадження № 2/191/84/15
У Х В А Л А

іменем України

02 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Твердохліб А. В.

за участю секретаря Яришевої Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Земельний капітал»; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

25. 02. 2015 року позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про забезпечення позову, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач фізична-особа підприємець ОСОБА_2 належним чином не виконала умови кредитного договору №017-2012 року від 06. 11. 2012 року в звязку з чим має заборгованість у сумі 228337 грн. 00 коп., яку погасити у добровільному порядку не має можливості. Зазначив, що відповідач є власником нерухомого майна, а саме: 2/3 частини житлового будинку №47 по вул.. 50 років Жовтня у м. Синельникове Дніпропетровської області, з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0962 га, що підтверджено відповідними доказами.

В судовому засіданні позивач підтримав заяву про забезпечення позову та просив суд задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що позов про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором визнає та наміру продавати житловий будинок не має.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України - про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. ст. 151, 153 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п. 1 постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 - єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із заяви про забезпечення позову, позов пред'явлено з вимогами матеріального характеру, проте з неї не вбачається реальної загрози зі сторони відповідача про відсутність наміру повертати грошові кошти кредитодавцю та не надано жодного доказу в обґрунтування та підтвердження поданої заяви, в тому числі довідки про дійсну вартість нерухомого майна.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу, оскільки зміст такої вимоги та її підстави не узгоджується із вищевикладеними вимогами матеріального закону, та встановленими судом фактичними обставинами справи.

Керуючись ст. ст. 152, 153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: А. В. Твердохліб