КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7882/14-ц
Провадження № 2/552/245/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2015 року Київський районний суд м. Полтава в складі головуючого судді - Миронець О.К., за участю секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А., позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на ? частину квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи - Друга полтавська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В., ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на ? частину квартири та витребування квартири з чужого незаконного володіння. Свій позов вона обґрунтовує тим, що з 28.12.1995 року по 10.06.2002 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10. За час проживання у шлюбі була придбана квартира АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу вони дійшли до згоди про добровільний поділ рухомого майна та квартири, але юридично не оформили поділ майна. В липні 2013 року вона дізналась про смерть ОСОБА_10 і вирішила звернутись до суду з позовом, так як має право на ? вищевказаної квартири. У зв'язку з цим просить суд визнати недійсним видані 10.12.2013 року Другою полтавською державною нотаріальною конторою після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 1/3 частині квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2, визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Полтавською універсальною агропромисловою біржею від 02.12.1997 року за 47-Н та визнати за нею право власності на ? частину квартири за адресою АДРЕСА_2 та витребувати вказану квартиру у ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Про задоволення заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності заперечувала, оскільки про порушення її права та смерть ОСОБА_10 їй стало відомо лише в липні 2013 року.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та подав заяву про застосування строку позовної давності, оскільки позивачу про порушення її права було відомо ще в 2002 році, так як після розірвання шлюбу в неї виникало питання про поділ майна.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що вона проживала з ОСОБА_10 з 2007 року в квартирі АДРЕСА_3 та перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. Про те, що ОСОБА_1 мала претензії до її чоловіка про поділ майна їй нічого невідомо.

Треті особа - Друга полтавська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Якименко О.В. своїх представників в судове засідання не направили, від них надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників.

Третя особа - ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона є матір'ю нині покійного ОСОБА_10 Квартира АДРЕСА_4 належала її сину, оскільки була придбана за кошти які вона надавала разом зі своїм чоловіком. Після розірвання шлюбу її син та ОСОБА_1 в добровільному порядку вирішили майнові питання та претензій щодо квартири вона не пред'являла.

Суд заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 10.06.2002 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 розірвано.

За період шлюбу сторонами придбано квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до ст.257 ЦК України та ст.71 Цивільного кодексу Української РСР, який дів в 2002 році загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 80 Цивільного кодексу Української РСР який дів в 2002 році закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

В ході судового розгляду справи встановлено і це не заперечувала позивач в судовому засіданні, що вона разом зі своїм колишнім чоловіком нині покійним ОСОБА_10 в 2002 році звертались до нотаріуса з метою укладення угоди щодо поділу майна, але їм було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 не був нотаріально посвідчений.

Отже, саме з 2002 року позивачу було відомо про порушення її права і вона мала можливість звернутись до суду за його захистом. Тому, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк на звернення до суду з позовом, отже в його задоволенні необхідно відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.257, 267 ЦК України, ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.