Справа № 640/8156/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуші Н.В.

за участю секретаря Пічугіної А.Г.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів- Дідоха І.З.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконними дії приватного нотаріуса, визнання недійсним (нікчемним) договір відступлення права вимоги, скасування записів обтяження,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з уточненою в процесі розгляду позовною заявою, в якій просив суд:

●визнати незаконними дії приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. щодо посвідчення Договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» в частині, що стосується передачі права вимоги за договорами іпотеки №РМ-SME 701/157/2008 від 25.04.2008 року, № РМ-SME 701/157/2008/1 від 12.06.2009 року, №РМ-SME 701/186/2008 від 22.05.2008 року, №РМ-SME 701/186/2008/1 від 12.06.2009 року, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3;

●визнати недійсним (нікчемним) договір відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» в частині, що стосується передачі права вимоги за договорами іпотеки №РМ-SME 701/157/2008 від 25.04.2008 року, № РМ-SME 701/157/2008/1 від 12.06.2009 року, №РМ-SME 701/186/2008 від 22.05.2008 року, №РМ-SME 701/186/2008/1 від 12.06.2009 року, укладеними між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3;

●скасувати записи у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, які внесені відповідно до договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року щодо обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлових приміщень 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м, що належить ОСОБА_3 як наслідок недійсності (нікчемності) правочину.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 25.04.2008 року було укладено договір іпотеки № РМ-SME 701/157/2008 між ним, ОСОБА_5 (іпотекодавець) та ЗАТ «ОТП Банк» (Іпотекодержатель). 12.06.2009 року було укладено договір іпотеки (наступної черги) № РМ-SME 701/157/2008/1 між ним, ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк». Зазначив, що відповідно до вказаних договорів в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» для забезпечення виконання ним зобов'язань було передано нерухоме майно -

нежитлові приміщення 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2. Вказував, що 22.05.2008 року було укладено договір іпотеки № РМ-SME 701/186/2008 між ним, ОСОБА_5 (Іпотекодавець) та ЗАТ «ОТП Банк» (Іпотекодержатель). 12.06.2009 року було укладено договір іпотеки (наступної черги) № РМ-SME 701/186/2008/1 між ним, ОСОБА_5 та ЗАТ «ОТП Банк». Зазначив, що відповідно до вказаних договорів було передано нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в іпотеку ЗАТ «ОТП Банк» для забезпечення виконання ним зобов'язань перед банком.

Вказав, що в подальшому у 2015 році йому стало відомо, що між ТОВ «ОТП Факторинг України» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстровано в реєстрі за №1677.

Вважає, що приватним нотаріусом було порушено ст. 55 Закону України «Про нотаріат», оскільки посвідчення правочинів щодо іпотеки земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації» однієї із сторін відповідного правочину, вказуючи при цьому, що нерухоме майно, що є предметом іпотеки відноситься до Харківського міського нотаріального округу, а юридична адреса ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» зареєстрована у м. Київ, тобто відноситься до Київського міського нотаріального округу.

Вказував, що оскільки нотаріальне посвідчення спірного правочину відбувалось приватним нотаріусом, який діє в межах Дніпропетровського міського нотаріального округу, то просив суд визнати дії останнього незаконними та керуючись положеннями статті 220 ЦК України визнати недійсним (нікчемним) посвідчений ним правочин, та скасувати записи у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, які внесені відповідно до договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року щодо обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлових приміщень 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м, що належить ОСОБА_3 як наслідок недійсності (нікчемності) правочину.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, його представник, який діє на підставі довіреності від 27.10.2014 року (а.с.6) підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов на тих підставах, які викладені в ньому.

В судове засідання відповідач - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не з'явилась, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.120).

Представник відповідачів ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Дідоха І.З., яка діє на підставі довіреностей від 10.03.2015 року (а.с.110), 15.06.2015 року (а.с.122) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, які виклала у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.107-109) та вказувала на безпідставність та необґрунтованість вимог позивача.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, 25.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № РМ-SME 701/157/2008 для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань, предметом якого були нежитлові приміщення 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, які належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу (а.с.7-9). Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Сульженко Ж.О. 25.04.2008 року за №520.

Також, судом встановлено, що 12.06.2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (наступної черги) № РМ-SME 701/157/2008/1 для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань, предметом якого були нежитлові приміщення 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, які належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу (а.с.10-12). Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Сульженко Ж.О. 12.06.2009 року за №377.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № РМ-SME 701/186/2008 для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу (а.с.13-15). Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Сульженко Ж.О. 22.05.2008 року за №634.

12.06.2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки (наступної черги) № РМ-SME 701/186/2008/1 для забезпечення повного і своєчасного виконання Іпотекодавцем боргових зобов'язань, предметом якого була квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу (а.с.16-18). Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округ Сульженко Ж.О. 12.06.2009 року за №375.

Згідно ст. 2 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Державна реєстрація

здійснюється особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя, в якому зазначається інформація про іпотекодавця та іпотекодержателя: для юридичних осіб відомості про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців.

Так, судом встановлено, що приватним нотаріусом ХМНО Сульженко Ж.О. у зв'язку із укладенням договорів іпотеки було здійснено державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою та накладено заборону їх відчуження.

Відповідно до наявних у справи матеріалів, судом вбачається, що 18.03 2011 року ПАТ «ОТП Банк» уклав із ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення права вимоги, за якими ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув право дійсної вимоги до ОСОБА_3 за основним кредитним і забезпечувальним зобов'язаннями. Посвідчив договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., реєстр № 1677 (а.с.19-23).

Вирішуючи по суті вимоги позивача суд виходить із системного аналізу положень закону, які регулюють виниклі між сторонами правовідносини.

Так, згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку» правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 19 Закону України «Про іпотеку» відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

Так, згідно ст. 13-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує дії приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М.

Відповідно до спірного правочину від 18.03.2011 року, встановлено, що останній був укладений сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. саме у м. Дніпропетровськ (а.с.19).

Так, відповідно до п. п. 1 Глави 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 - нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України «Про нотаріат" та іншими актами законодавства України.

Згідно ст. 55 Закону України «Про нотаріат» посвідчення правочинів щодо іпотеки земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину.

Отже, до передбачених Законом обмежень, посвідчення договору відступлення права вимоги не входить.

На підставі вищевикладеного, посилання позивача на ст.55 Закону України «Про нотаріат» на думку суду є безпідставними, та крім того, суд зазначає, що у ст. 13-1 цього ж Закону мова йде про заборону нотаріусам здійснювати нотаріальні дії за межами свого нотаріального округу (територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса), що в свою чергу ніякими доказами підтверджено не було, а саме не було підтверджено, що приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. здійснила нотаріальне посвідчення правочину поза своїм робочим місцем (конторою).

Саме до цього зводиться правові висновки, викладені в рішенні колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 червня 2010 року та 20 лютого 2013 року, проте їх застосування судом до заявлених позивачем вимог є недоцільним, оскільки доказів порушення з боку приватного нотаріуса Бондар І.М., які б свідчили про здійснення нею нотаріальної діяльності при нотаріальному посвідченні спірного правочину від 18 березня 2011 року за межами свого нотаріального округу позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом, який відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Так, згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

У разі наявності нотаріально завіреного договору забезпечення кредиту (іпотеки, застави) на виконання припису ч. 1 ст. 513 ЦК України додатково укладається договір відступлення права вимоги заставодержателя або іпотекодержателя за відповідним договором забезпечення.

Так, судом встановлено, що відповідачами по справі було дотримано вимоги Закону щодо порядку реєстрації правочину про відступлення права вимоги, а саме він був укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований у реєстрі правочинів, у зв'язку із чим підстав для визнання його недійсним (нікчемним) через недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору у суду не має.

Щодо вимоги позивача про скасування записів у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, які внесені відповідно до договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року щодо обтяження нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1, та нежитлових приміщень 1-го поверху №2-1-:-2-4 загальною площею 41,1 кв.м, які належить йому на праві власності, як наслідок недійсності (нікчемності) правочину, то суд також не знаходить підстав для її задоволення, оскільки за своєю суттю вона є похідною від попередніх вимог позивача, у задоволенні яких йому було відмовлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про нотаріат" від 02.09.1993 р. № 3425 - XII, ст. ст. 16, 203, 220 ЦК України, ст.8,10,11,14,57-60,88,209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання незаконними дії приватного нотаріуса, визнання недійсним (нікчемним) договір відступлення права вимоги, скасування записів обтяження - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 28 вересня 2015 року.

Суддя Н.В. Якуша