У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу Українська академія банківської справи Національного банку України про часткове скасування наказу про переведення та поновлення на посаді,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив скасувати п. 26 наказу № 340-К від 31 грудня 2014 року про переведення його з посади інженера 1-ї категорії експлуатаційно-технічного відділу господарського управління та поновити його на раніше займаній посаді з 31 грудня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 1 жовтня 2008 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на різних посадах, останньою з яких була інженер 1-ї категорії експлуатаційно-технічного відділу господарського управління.

Ha виконання постанови Правління Національного банку України від 29 жовтня 2014 року № 683 «Про затвердження структури та граничної чисельності працівників Української академії банківської справи Національного банку України», відповідачем 30 жовтня 2014 року видано наказ №265-К про скорочення посади інженера 1-ої категорії експлуатаційно-технічного відділу господарського управління.

31 жовтня 2014 року ОСОБА_2 під підпис було повідомлено про вивільнення з роботи згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.

На підставі особистої заяви та наказу № 340-К від 31 грудня 2014 року, позивача переведено на посаду сторожа відділу господарської діяльності.

ОСОБА_2 вважає, що у діях ДВНЗ Українська академія банківської справи Національного банку України є порушення ст.ст. 32, 49-2 КЗпІІ України, а також його переважного права на залишення на роботі.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати указані судові рішення та прийняти нове рішення яким задовольнити його позов, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відмовляючи у задоволенні позову суди першої та апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>), дійшли правильного висновку про те, що позивачем не доведено підстав для скасування наказу про його переведення та поновлення на попередній посаді, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>).

Відповідно ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таку згоду позивач надав, добровільно написавши заяву від 31 грудня 2014 року про його переведення на посаду сторожа. Таким чином, його переведення здійснено у відповідності до вимог ст. 32 КЗпП України, а тому підстав для задоволення позову не убачається.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу Українська академія банківської справи Національного банку України про часткове скасування наказу про переведення та поновлення на посаді, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний