У х в а л а

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права власності та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив визнати незаконним скасування його реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, визнати незаконним виселення із вказаної квартири та зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом вселенням та надання ключів від вхідних дверей.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з грудня 2001 року він був зареєстрований та проживав у квартирі АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3, який продав її ОСОБА_2 У лютому 2014 року, повернувшись з лікарні, він не зміг потрапити у квартиру через перешкоди нового власника.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 7 березня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, після чого зняв з реєстрації ОСОБА_1 і ОСОБА_3 Вказує на те, що ОСОБА_1 будь-якого відношення до вказаної квартири немає, однак перешкоджає йому користуватися квартирою, тому на підставі ст. 150 ЖК Української РСР просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірною квартирою і усунути перешкоди у здійсненні права власності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом вселення і надання ключів від вхідних дверей.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суд м. Києва від 16 грудня 2014 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 не був і не є членом сім'ї власника квартири та не має інших підстав для користування спірним житловим приміщенням, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у нього правових підстав для користування квартирою і визнав ОСОБА_1 таким, що втратив право користування цією квартирою.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук