Справа № 161/7313/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Гринь О.М.
Провадження № 22-ц/773/1631/15 Категорія: 25 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 вересня 2015 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1 10282 грн. страхового відшкодування, 267,18 грн. 3 % річних, 5967,32 грн. індексу інфляції та 3225,52 грн. пені.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 вересня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 10282,22 грн. та 3225,52 грн. пені, у іншій частині позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи. Відповідач подав в суд письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін із таких мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність винної у дорожньо-транспортній пригоді особи була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», яка належним чином не виконала своїх обов'язків щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача 10282 грн. страхового відшкодування, 267,18 грн. 3 % річних, 5967,32 грн. інфляційних втрат, 3225,52 грн. пені, а також 243,60 грн. судового збору.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16 травня 2014 року близько 17 години по пр. Грушевського у м. Луцьку Юзва Ю.В., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи поворот ліворуч з місця стоянки не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та допустила зіткнення з транспортним засобом «Iveco S1», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

У зв'язку з відсутністю травмованих людей та за згодою учасників дорожньо-транспортної пригоди щодо обставин її скоєння в порядку, визначеному п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 4).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz S550», реєстраційний номер НОМЕР_1, була забезпечена ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» за полісом АС/8299631 від 21 жовтня 2013 року (а.с. 40, 41).

19 травня 2014 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 5), а 29 травня 2014 року - заяву про страхове відшкодування (а.с. 43).

Відповідно до звіту № 470/14 від 14 липня 2014 року вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Iveco S1», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді (з врахуванням ПДВ в сумі 1923,64 грн.) складає 15205,86 грн. (а.с. 44-63).

Листом від 21 серпня 2014 року № 7584 ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» повідомила ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо виплати йому страхового відшкодування в розмірі 13282,22 грн. (а.с. 25).

Страхове відшкодування виплачено позивачеві частково в сумі 3000 грн., а саме 26 грудня 2014 року - 1000 грн., 17 квітня 2015 року - 1000 грн., 28 квітня 2015 року - 1000 грн. (а.с. 38-39).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена сплата пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування в розмірі 10282 грн. та 3225,52 грн. пені за період з 28 серпня 2014 року по 12 травня 2015 року відповідач не оскаржує.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 28 серпня 2014 року по 12 травня 2015 року, а також 3% річних від простроченої суми, суд першої інстанції дійшов висновку, що на спірні правовідносини поширюється норма, встановлена ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Такий висновок є правильним і доводи апеляційної скарги щодо непоширення вказаної правової норми на спірні правовідносини колегія суддів не бере до уваги виходячи із наступного.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі настання страхового випадку зобов'язання страховика зводиться до здійснення страхової виплати в грошовій формі, тому таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналіз правових норм, зокрема ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, який згідно вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для суду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді