РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з Давиденко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом Будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира

про виселення із займаного жилого приміщення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач в грудні 2014 року звернувся до суду з вищезгаданим позовом, уточнивши вимоги, просить виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 10.07.1995 року був виданий ордер № 315 на право зайняття жилої площі АДРЕСА_1 , (раніше АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 , який служив у військовій частині № НОМЕР_1 та відповідачів по справі. 04.06.2004 року ОСОБА_3 було знято з реєстраційного обліку.

За вищевказаною адресою відповідачі зареєстровані. На прохання добровільно звільнити займану житлову площу у зв`язку із відсутністю відношення до Міністерства оборони України відповіді від відповідачів не отримано.

Оскільки відповідачі немають відношення до Збройних Сил України, а житлове приміщення, на яке було видано ордер, знаходиться в будинку відомчого фонду Міністерства Оборони України, та відповідачі не звільнили його в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов, із підстав викладених в позові.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні вимог відмовити.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи із положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що будинок по АДРЕСА_2 перебуває на балансі Будинкоуправління № 3 Міністерства оборони України. /а.с. 9/.

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської Ради за №106 від 12.02.2009 р. гуртожитку по АДРЕСА_3 , наданий статус житлового будинку /а.с. 8/.

10.07.1995 року був виданий ордер № 315 на право зайняття жилої площі АДРЕСА_1 , (раніше АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 та відповідачів по справі/а.с.7/.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.01.2003 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано./а.с.6/.

04.06.2004 року ОСОБА_3 було знято з реєстраційного обліку зазначеної вище квартири.

Згідно довідки № 475 від 22.08.2014 року за вищевказаною адресою відповідач зареєстрована разом з сином ОСОБА_2 /а.с. 13, 14/ та особовий рахунок № НОМЕР_2 відкрито на ОСОБА_1 . Актами перевірки факту проживання від 12.02.2014 р., 22.04.2014 р., 18.08.2014 р. підтверджено факт проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 . /а.с. 1012/.

У позовній заяві позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на ст.ст. 124, 125, 132 ЖК України та положення Наказу Міністерства Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».
Так, згідно ст. 124, 125, 132 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання їм іншого жилого приміщення.

Без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, серед іншого, одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно із положеннями Наказу Міністерства Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень.
Службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби. (п. 3.1 наказу)
На підставі рішення про надання жилого приміщення КЕВ (КЕЧ) району видає військовослужбовцю (працівнику) спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. (п. 5.3 Наказу)
Особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

Працівник, який звільнений з роботи і має стаж роботи менше ніж 10 років, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з ним проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР. (п. 5.10 Наказу)

Згідно постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. за №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України СРСР" у справах про виселення зі службових жилих приміщень необхідно встановлювати, чи віднесено спірне жиле приміщення до службових. При цьому слід виходити з того, що приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду вважаються службовими з часу винесення рішення виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради про включення їх до числа службових. (п.19)

Якщо гуртожиток надано у зв`язку з роботою, слід з`ясовувати вид трудового договору, укладеного між позивачем і відповідачем, і за яких підстав він був припинений, маючи на увазі, що згідно зі ст.132 ЖК без надання іншого жилого приміщення можуть бути виселені сезонні, тимчасові працівники, які припинили роботу, особи, які працюють за строковим трудовим договором, а також інші працівники, які звільнилися за власним бажанням без поважних причин, або звільнені за порушення трудової дисципліни чи вчинення злочину. При припиненні трудового договору з інших підстав вони, як і особи, перелічені в ст.125 ЖК, можуть бути виселені лише з наданням іншого жилого приміщення. (п. 22)

За таких обставин, ст.ст. 124, 125, 132 ЖК України та положення Наказу Міністерства Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» містять положення, які регулюють житлові відносини у разі виселення особи із службового приміщення або гуртожитку.
Враховуючи,що гуртожитку по АДРЕСА_3 , наданий статус житлового будинку, а доказів, які б свідчили, що вказане житло відповідним рішенням органу місцевого самоврядування віднесено до службового фонду, позивачем також не надано, відтак позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 6, 125, 132 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог Будинкоуправління № 3 Житомирської КЕЧ району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира про виселення із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук