Провадження № 2/643/45/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., при секретарях: Бровкіної М.І., Шелеховської О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, суд, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2013 року до суду надійшла позовна заява, з подальшим уточненням від 11.03.2015 року, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат, затрачених на покращення майна, в якій позивач, з урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на її користь 78 792,00 грн. - суму ремонтно-будівельних робіт, вказаних експертом; 27 029,51 грн. - витрати, затрачені на сантехнічні роботи; 6 654,05 грн. - витрати, затрачені на електротехнічні роботи; 582 391,44 грн. - суму, на яку збільшилась вартість квартири за рахунок виконаних ремонтних діянь в період з жовтня 2011 року по 03 липня 2015 року; 4 920,00 грн. - витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи; 3 654,00 - витрати на оплату судового збору за подачу первісного та уточненого позову; 121,80 грн. - витрати на оплату судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування позовупосилається на те, що 12 жовтня 2011 року нею на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_1. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року у справі № 2027/12698/12, яке набрало законної сили,вказана квартира була витребувана з володіння позивача на користь позивача. За період з 13 жовтня 2011 року по 12 січня 2012 року, тобто з моменту придбання квартири та до її витребування, позивачем, як добросовісним набувачем, у вказаній квартирі за рахунок особистих коштів були виконані ремонтно-будівельні роботи у вигляді капітального ремонту та використані дорогі будівельні матеріали. Позивач вважає, що оскільки виконання проведених робіт є покращенням квартири, які не можна відділити, на підставі ч. 4 ст. 390 ЦК України наявні підстави для стягнення з відповідача суми витрат, що були затрачені на покращення квартири.

Представники позивача, які діють на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали повністю, зазначаючи про їх доведеність доказами по справі.

Представники відповідача, які діють на підставі довіреності, проти задоволення позову заперечувализ тих підстав, що ремонтно-будівельні роботи, на які вказує позивач, не можна вважати поліпшенням, позивачем належним чином не доведено вартість виконаних робіт та використаних матеріалів, давність виконання таких робіт, а також те, в якому стані знаходилась квартира до проведення відповідних робіт та яким чином їх виконання вплинуло на дійсну вартість квартири. Вважають, що згідно з ч. 4 ст. 390 ЦК України стягненню підлягають не витрати, здійснені позивачем на проведення ремонту, а сума, на яку збільшилась вартість майна в результаті виконаних будівельних робіт.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

12 жовтня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, позивачем прийнято у власність трикімнатну квартиру АДРЕСА_1(Т.1, а.с. 5-6).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.09.2012 р. відкрито провадження у справі № 2027/12698/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Харківської міської ради, треті особи: Десята Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності у порядку спадкування (Т.1, а.с. 7). Як зазначено в позовній заяві, про вказану справу позивачу стало відомо наприкінці вересня 2012 року (Т.1, а.с. 2).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.04.2013 р. у цивільній справі № 2027/12698/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09.07.2013 р., частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 зокрема, визнано недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 від 11.06.2011 р., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3; витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1; визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1; виселено ОСОБА_1 з вказаної квартири (Т.1, а.с. 8-17).

При цьому, під час розгляду вказаної справи № 2027/12698/12 було встановлено, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 (Т.1, а.с. 10).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 4 ст. 390 ЦК України добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 32 постанови від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відзначає, що вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати, що добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна. Якщо відокремлення поліпшення неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (ч. 4 ст. 390 ЦК України).

Виходячи з викладеного, позивач, як добросовісний набувач, має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість квартири, якщо поліпшення, тобто витрати, які поліпшили експлуатаційні властивості квартири, не можуть бути відокремлені від квартири. При цьому, до предмету доказування по справі входить: обсяг та вартість здійснених витрат, поліпшення експлуатаційних властивостей квартири в порівнянні з експлуатаційними властивостями до ремонту, неможливість відокремлення поліпшення, збільшення вартості квартири внаслідок виконаного поліпшення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем стверджує, що за період з 13 жовтня 2011 року по 12 січня 2012 року, тобто до часу, коли стало відомо про можливе витребування, позивачем у вказаній квартирі за рахунок особистих коштів були виконані поліпшення(капітальний ремонт), а саме: повна заміна старих вікон на нові, демонтаж старого покриття підлоги, демонтаж комірки, демонтаж перегородок ванної кімнати та санвузлу, нова цементна стяжка підлоги, зведення нових перегородок суміщеного санвузлу, заміна старих труб подачі води на нові та їх повна розводка у зв'язку з переплануванням санвузлу, заміна старих сантехнічних приборів на нові, заміна старої сушки для рушників на новий, повна заміна електропроводки, облицювання керамічної плиткою усіх поверхонь санвузлу, штукатурка усіх поверхонь стін та стель, обробка внутрішня та зовнішня відкосів вікон, оклеювання в усіх кімнатах підстельного фризу, вивіз накопиченого сміття, тобто фактично виконана підготовка абсолютно всіх поверхонь до декоративної остаточної обробки.

В якості підтвердження виконання вказаного обсягу робіт та їх вартості позивач та його представники посилались на збережені договори, замовлення, накладні, товарні чеки, документальні розрахунки з робітниками (Т.1, а.с. 18-43).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10949 від 30.01.2015 р. експертом надані такі висновки щодо поставлених питань: 1. технічний стан квартири оцінюється як стан незавершеного ремонту, технічний стан відремонтованих (замінених) конструктивних елементів оцінюється як добрий; 2. вартість будівельних робіт, виконаних із жовтня 2011 року у зазначеній квартирі, внаслідок відсутності договору на виконані робіт, проектно-кошторисної та виконавчої документації (зокрема, актів прийняття виконаних робіт, відомостей ресурсів, актів на приховані роботи та інш.) визначена лише у вірогідній формі і складає 78 792,00 грн.; 3. встановити, яка давність виконання цих робіт не уявляється можливим; 4. ринкова вартість квартири на час проведення експертизи складає 744 954,00 грн.; 5. вартість вивезення сміття, що утворилось в результаті проведення робіт визначена лише у вірогідній формі з використанням програмного комплексу «Будівельні технології - Кошторис» та складає 75,00 грн.; 6. оскільки об'єкт дослідження (квартира) знаходиться в будівельному стані, виконані зміни у квартирі можуть бути виділені без шкоди для квартири та її технічного стану; 7. обсяги та вартість фактично виконаних робіт з встановлення ПВХ конструкцій (віконних блоків), відповідають обсягам та вартості, зазначеним в договорі № б/н від 28.10.2011 р., ідентифікувати зазначені в копіях чеків та квитанцій будматеріали як такі, що фактично застосовані при проведенні робіт з реконструкції у вказаній квартирі за результатами натурного обстеження не уявляється можливим. (Т.2 а.с.64-122)

На підставі показань свідків, допитаних в судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7, наданих позивачем фотознімків (Т. 1, а.с.161-164), враховуючи пояснення представників позивача, відповідача та її представників, судом встановлено, що на момент придбання позивачем квартири АДРЕСА_1 (12.10.2011 р.) відповідна квартира мала певний ремонт, міжкімнатні двері, меблі тощо. При цьому, судом не приймається оцінка учасників процесу щодо стану вказаного ремонту, оскільки визначення стану такого ремонту та його експлуатаційної придатності потребує спеціальних знань.

В той же час, як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10949 від 30.01.2015 р., за даними технічних паспортів та експертного натурного обстеження встановлено, що план квартири з 08.06.2011 р. змінено, внаслідок чого змінилась загальна площа, у досліджуваній квартирі проведене переобладнання, а саме: знесення існуючих перегородок між окремими приміщеннями, зведення нових перегородок між цими приміщеннями, вирівнювання полів (стяжка), штукатурка поверхонь стін та стелі та інш. (Т.2, а.с.68-69).

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

При цьому, відповідно до ст. 152 ЖК УРСР переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Судом встановлено, що здійснюючи переобладнання спірної квартири, позивач не звертався до проектної організації, яка має відповідну ліцензію, з метою отримання технічного висновку про можливість перепланування та виготовлення відповідного проекту, не укладав відповідні договори, не отримував згоду балансоутримувача жилого будинку, що є порушенням ч. 2 ст. 383 ЦК України, ст. 152 ЖК УРСР, згаданого Порядку.

Суд відзначає, що за відсутності технічного висновку про можливість перепланування та проекту, виготовлених проектною організацією, яка має відповідну ліцензію, неможливо встановити технічний стан квартири до проведення ремонту.

Експерт в судовому засіданні роз'яснила висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10949 від 30.01.2015 р., зазначила, що в квартирі виконані ремонтно-будівельні роботи у вигляді перепланування, зміни об'ємно-планувального рішення квартири слід вважати, яквид будівництва - реконструкція, а відтак потребують складання відповідної документації на її проведення. За відсутності такої документації, зокрема, проектної документації, актів виконаних робіт, експертом не можливо встановити обсяг та вартість фактично виконаних робіт.Матеріалами справи підтверджено, в тому числі висновком експерта, що лише обсяг робіт з встановлення конструкцій ПВХ (віконних блоків) відповідає обсягам за договором від 28.10.2011 р. та їх вартість складає 14 400 грн. (Т. 2, а.с.75).

Судом відхиляються доводи представників відповідачів про те, що експертом безпідставно не взяті до уваги самостійно розроблені представником позивача «проекти» та детально розписані обсяги та вартість виконаних робіт, адже виходячи зі ст. 152 ЖК УРСР та застосованих експертом положень ,проекти повинні бути розроблені проектною організацією, яка має відповідну ліцензію, а обсяги виконаних робіт та вартість повинні фіксуватися документацією, складеною спеціальним суб'єктом, за встановленою формою та необхідними реквізитами. Додатки, самостійно розроблені представником позивача (Т.2, а.с.3-62), таким вимогам не відповідають, а тому правильно не взяті для визначення обсягів виконаних робіт та їх вартості експертом.

Згідно висновку експерта ідентифікувати будівельні матеріали, вироби та конструкції, вказані в чеках, квитанціях та накладних, наданих представником позивача (Т.2, а.с.3-62), із тими, що застосовані при проведені будівельних робіт у досліджувані квартирі, не уявляється можливим, адже відсутні встановленої форми акти виконаних робіт, відомості ресурсів тощо, які б фіксували та пов'язували придбані матеріали, вироби та конструкції з тими, що використані під час ремонту.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів обсягів та вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт за виключенням встановлення конструкцій ПВХ (віконних блоків), обсяг та вартість яких відповідає укладеному договору від 28.10.2011 р.

У відповідності до ч. 4 ст. 390 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, добросовісний набувач має право на стягнення поліпшення майна під якими слід розуміти здійснені витрати на поліпшення майна у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не доведений обсяг та вартість виконаних ремонтно-будівельних робіт в спірній квартирі за виключенням встановлення конструкцій ПВХ (віконних блоків), а той обсяг робіт, який встановлений експертом під час обстеження досліджуваної квартири,включаючи встановлення конструкцій ПВХ, не може вважатися поліпшенням експлуатаційних властивостей квартири в порівнянні з експлуатаційними властивостями до ремонту, адже позивачем не доведено належними та допустимими доказами експлуатаційних властивостей квартири до проведення ремонту.

При цьому, судом не може бути використаний імовірний висновок експерта щодо вартості будівельних робіт, виконаних із жовтня 2011 року у зазначеній квартирі, адже дійсний обсяг робіт та їх давність на підставі поданих позивачем документів встановити неможливо, а також за відсутності необхідних даних за 2011 рік неможливо встановити, чи є імовірна вартість будівельних робіт поліпшенням квартири.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів обсягів та розміру витрат на поліпшення квартири.

Щодо стягнення 582 391,44 грн. (визначена наступним чином: 744 954,00 грн. - 50 087,00 грн. - 78 792,00 грн. - 27 029,51 грн. - 6 654,05 грн.), тобто суми, на яку за думкою позивача збільшилась вартість робіт за рахунок проведеного ремонту в період з жовтня 2011 року по 03 липня 2015 року, то суд відзначає, що зазначена сума не підлягає стягненню, так як відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України стягненню підлягають витрати на поліпшення квартири у сумі, на яку збільшилась вартість квартири. Позивачем не обґрунтовано, які саме витрати на поліпшення квартири входять до суми 582 391,44 грн.

При цьому, необґрунтованим є посилання представників позивача на те, що витрати, затрачені на поліпшення квартири дорівнюютьрізниці у вартості квартири на момент її придбання (50 087,00 грн.), що не оспорювалась відповідачем , та дійсної ринкової вартості квартири, визначеної висновку експертом(744 954,00 грн.), адже, як вже було зазначено, витрати на поліпшенняполягають у підтверджених витратах на поліпшення, а документально підтверджені витрати на вказану різницю позивачем не доведені.

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу від 12.10.2011 р. вартість квартири на момент її придбання (50 087,00 грн.) визначена на підставі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Харківським МБТІ» від 11.10.2011 р., тобто це не ринкова, а загальна інвентаризаційна вартість.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 18.07.2013 р. з урахуванням ухвали суду від 30.09.2013 р. за заявою позивача вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2.

Суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову одночасно з ухваленням судового рішення.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 154, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, відмовити.

Скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, накладену ухвалою Московського районного суду м. Харкова № 643/10704/13-ц від 18.07.2013 року з урахуванням ухвали Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2013 р. про виправлення описки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя (О.Ф. Погасій)