АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1985/15 Головуючий 1 інстанції Омельченко К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями і земельну ділянку.

Просила визнати за нею право особистої приватної власності на житловий будинок літ. «А-І» житловою площею 52,8 кв.м. з надвірними будівлями: льох літ.«В», гараж літ. «Г», вбиральню літ. «Д1», душ літ. «Д», огорожу №№1, 2, 3, замощення І та земельну ділянку кадастровий №:13:019:0003 площею 0,0426 га за адресою: місто Харків, провулок Бойовий 2-й, 11.

В обґрунтування позову посилалась на те, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_4, але за свої кошти, які вона за договором дарування від 26 серпня 2008 року отримала від своєї матері ОСОБА_5 у сумі 180000 доларів США, 26 серпня 2008 року вона, за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу придбала зазначені житловий будинок і земельну ділянку за 125000 і 50000 доларів США відповідно.

Посилаючись на вказані обставини, просила позов задовольнити.

17 вересня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_4

Просив визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та ? частину земельної ділянки площею 0,0426 кв.м., розташованих за адресою: місто Харків, провулок Бойовий 2-й, 11.

В обгрунтування позову посилався на те, що житловий будинок з надвірними будівлями і земельна ділянка придбані ним і ОСОБА_4 під час шлюбу на спільні кошти. Право власності на них зареєстровано за ОСОБА_4

Взаємних вимог один до одного сторони не визнали.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2014 року та додатковим рішенням цього ж суду від 29 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на житловий будинок літ. «А-І» шлакоблок житловою площею 52,8 кв.м. з надвірними будівлями: льох «В» шлакоблок; гараж літ. «Г» шлакоблок; вбиральня літ. «Д1» цегла; душ літ. «Д» цегла; огорожа №№ 1, 2, 3 дерево; змощення І асфальт і земельну ділянку кадастровий №:13:019:0003, площею 0,0426 га, які знаходяться за адресою: місто Харків, провулок Бойовий 2-й, 11.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати 3654 грн. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_4 у позові відмовити, а його зустрічний позов задовольнити. При цьому посилається на: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржила, подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважала її безпідставною, а рішення суду законним і обґрунтованим.

Перевіряючи законність і обгрунтуваність судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з підстав, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визнаючи за нею право особистої приватної власності на житловий будинок літ. "А-1" з надвірними будівлями та земельну ділянку, розташовані за адресою: місто Харків, провулок Бойовий 2-й, 11 і відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову про поділ спільного майна подружжя і визнання за ним права власності на 1/2 частину житлового будинку і земельної ділянки, суд першої інстанції вважав доведеним, що вказана нерухомість хоча і придбана ОСОБА_4 під час шлюбу, проте за її особисті кошти, які вона у сумі 180000 доларів США отримала в дар від своєї матері ОСОБА_5 При цьому зазначив, що вказані обставини встановлені рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 травня 2014 року, яким договір дарування 180000 доларів США, укладений 26 серпня 2008 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 визнано дійсним.

Погодитися з таким висновком не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2001 року.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 30 листопада 2010 року шлюб розірвано (а.с.4).

Встановлено також, що під час шлюбу 26 серпня 2008 року ОСОБА_4 уклала два нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу, за якими придбала у громадянина ОСОБА_6: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: місто Харків, провулок Бойовий, 2-й, 11, продаж вчинено за 605437,50 грн., що є еквівалентом 125000 доларів США (реєстраційний номер договору 1564); земельну ділянку площею 0,0426 га за тією ж адресою, кадастровий номер :13:019:0003, продаж вчинено за 242175 грн., що еквівалентно 50000 доларів США (реєстраційний номер договору 1565) (а.с. 6, 16).

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: місто Харків, провулок Бойовий, 2-й, будинок 11 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2008 року (а.с.8).

На підставі договору купівлі-продажу від 26 серпня 2008 року ОСОБА_4 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0426 га, кадастровий номер :13:019:0003 за адресою: місто Харків, провулок Бойовий 2-й, 11 (а.с.18).

Згідно з п.3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом п.3 ч.1 ст.57, ст.60 СК України, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте ними під час шлюбу.

Визнання такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

Відповідно до ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не може підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачка ОСОБА_4 не надала суду допустимих доказів того, що спірне нерухоме майно вона придбала на гроші, одержані в дар від своєї матері ОСОБА_5

Згідно ч.4 ст.219 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.5 ст.719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян укладається у письмовій формі.

Як на підтвердження своїх вимог ОСОБА_4 послалась на договір дарування їй матірю ОСОБА_5 грошових коштів в іноземній валюті на суму 180000 доларів США від 26 серпня 2008 року, вчинений у простій письмовій формі.

Оскільки форма договору дарування не відповідає вимогам Закону він не є допустимим доказом у розумінні ст.59 ЦК України.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 29 травня 2014 року у частині визнання зазначеного вище договору дарування дійсним скасовано і ОСОБА_4 у позові про визнання договору дарування дійсним відмовлено. Рішення набрало законної сили (а.с. 147-151).

З огляду на наведене, житловий будинок є обєктом права спільної часткової власності.

За таких обставин, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким у позові ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок і земельну ділянку вважає за необхідне відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

При поділу майна судова колегія визнає частки сторін рівними і вважає за необхідне визнати за кожним по 1/2 частині на спірне майно.

Питання про судові витрати судова колегія вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 24 грудня 2014 року скасувати.

У позові ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на житловий будинок і земельну ділянку відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 і ОСОБА_3, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право особистої власності по ? частині за кожним на:

· житловий будинок №11 по провулку Бойовий 2-й у місті Харкові літ. «А-1», житловою площею 52,8 кв.м., з надвірними будівлями льохом літ. «В», гаражем літ. «Г», вбиральнею літ. «Д-1», душем літ. «Д», огорожею № 1, 2, 3, замощення;

· земельну ділянку кадастровий №:13:019:0003, площею 0,0426 га за адресою: місто Харків, провулок Бойовий, 2-й, 11.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: