Апеляційний суд міста Києва
Справа № 755/1 1377/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Ящук Т.І.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

08.06.2015 позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі Ѕ частки від доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення повноліття дітьми.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя не склалось, вони розлучились. Матеріальної допомоги відповідач не надає.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08 червня 2015 юку і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави суму судового збору у розмірі 243,60грн.

В рішенні зазначено, що в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає негайному виконанню.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу. Зокрема зазначала, що суд неповно дослідив обставини справи, а саме стан здоров'я дітей, матеріальне становище відповідача. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Окрім того, в апеляційній скарзі позивач розширила свої позовні вимоги, посилаючись уже і на норми ст. 191 СК України та просила також стягнути з відповідача аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, просив суд розглядати справу у його відсутності. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає дивлячись на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони справи перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 1996 року по 17 квітня 2015 року. Від шлюбу мають 2-х неповнолітніх синів : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 Оскільки, як стверджує позивач, відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей, вона звернулася до суду за захистом порушеного права та просила про стягнення аліментів на синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі Ѕ частки від доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення повноліття дітьми.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Статтями 155, 180, 181, 182, 183 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них у судовому порядку, у розмірі визначеному судом.

За загальним правилом способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч. 1, 2 ст. 181 СК України). У разі відсутності домовленості між батьками відносно утримання їх дітей той із батьків, з яким проживає дитина (діти), має право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає два способи визнання розміру аліментів: у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини ( стаття 183 СК України) та у твердій грошовій сумі ( стаття 184 СК України).

Із досліджених судом першої інстанції матеріалів справи, а також пояснень сторони позивача при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідач по справі працевлаштований, а відтак спроможний виплачувати аліменти у розмірі частини заробітку.

В статті 180 Сімейного Кодексу України відтворюються положення статті 51 Конституції України, зобов'язуючи батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Тобто на батька і матір покладається рівний обов'язок по утриманню дитини.

При цьому слід врахувати, що батьки несуть рівні аліментні обов'язки щодо утримання дитини, з цього випливає, що виплачувані одним з батьків аліменти мають складати лише половину суми, що мають витрачатися на утримання дитини.

Зваживши на наведене та враховуючи вимоги чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягнутих аліментів 1/3 частина заробітку з відповідача на 2-х дітей, судом першої інстанції визначено правильно. Правові підстави до стягнення Ѕ частини, як просила того позивач, не вбачається.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту позовних вимог, які пред'явила ОСОБА_3 - стягнення аліментів на дітей, доводи її апеляційної скарги, які стосуються також заборгованості по аліментам за минулий час (три роки) у відповідності до вимог ст. 191 СК України, не заслуговують на увагу, оскільки такі позовні вимоги нею взагалі не були заявлені і не були предметом розгляду суду першої інстанції. А відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача та позивач також не навели таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: