Справа № 159/3244/15-ц
Провадження № 2/159/921/15
м. Ковель 26 жовтня 2015 року
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Лесика В.О.,
при секретарі: Жукової Ю.В.,
за участю позивачки: ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 70 Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором № 300131/124226/6-14.
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 12.10.2015 року замінено первісного відповідача на належного - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».
В обґрунтування заявленого позову зазначила, що 28.10.2014 року між нею та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 70 Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 300131/124226/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в іноземній валюті. Відповідно до п. 1 Договору 28.10.2014 року позивачка передала, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 5000 доларів США на умовах Договору. Договір був укладений на строк з 28.10.2014 року по 28.04.2015 року. Згідно п. 2 Договору за час користування коштами відповідач нараховує і виплачує позивачці проценти за ставкою 12,6 % річних. Таким чином, 28.04.2015 року відповідач на вимогу позивачки мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачці. Після спливу строку договору позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути суму внеску та нараховані за користування ним проценти, але їй було відмовлено. На письмове звернення від 05.05.2015 року про повернення суми вкладу та відсотків по ньому відповідач надав письмову відповідь від 03.06.2015 року про готовність вирішувати дане питання у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів, однак до сьогодні сума депозиту повністю не повернута. Відповідачем частково було виплачено суму вкладу у розмірі 1000 доларів США та нараховані проценти по договору.
Відповідачем не було здійснено повне повернення вкладу. Таким чином, відповідач продовжував і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в сумі 4000 доларів США, які були внесені позивачкою як депозит. Оскільки відповідач, всупереч волі позивачки продовжує користування депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема у визначенні річної ставки на суму депозиту. Розмір процентної ставки становить 12,6 % річних. Виходячи із наведеного сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період з 29.04.2015 року і до дня подачі цього позову 16.06.2015 року становить 67,66 доларів США, що за курсом НБУ становить 1424,92 грн.
В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача по справі в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.
Судом встановлено, що 28.10.2014 року між сторонами укладено Договір № 300131/124226/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», строк дії договору становить з 28.10.2014 року по 28.04.2015 року.
На виконання умов Договору (п. 1) позивачка передала банку готівкою грошову суму в розмірі 5000,00 доларів США, що підтверджено квитанцією № 1 від 28.10.2014 року.
Відповідно до умов п. 2 цього Договору за час користування коштами вкладу протягом вказаного строку, банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 12,6% річних.
05.05.2015 року позивачкою подано заяву в.о. голови правління АТ Банк «Фінанси та Кредит» з проханням повернути їй вклад в сумі 5000 доларів США.
03.06.2015 року відповідачем повідомлено про готовність конструктивно та у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів НБУ оперативно вирішувати порушені позивачкою питання. Однак позивачці не повернуто повністю її вклад.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Ч. 2 цієї статті встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Вимоги позивачки про стягнення з банківської установи суми втрат від знецінення коштів відповідно до вимог ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки індексація внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом вкладу індексації не підлягає.
Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні.
З урахуванням вищенаведеного, суд частково задовільняє заявлені позовні вимоги позивачки.
Судові витрати у справі згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь держави в сумі 860,04 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 224-230 ЦПК України, ст.ст. 526, 1058, 1060, 1074 ЦК України, ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», суд
позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 860,04 грн.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.