Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4565/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пантилус О.П.
Є.У. № 325/1625/14-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тортон» до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», ОСОБА_4, третя особа Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ТОВ «Тортон» звернулося до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював.

Позивач зазначав, що постановою господарського суду Запорізької області у справі № 29/5009/6395/11 від 03.11.2011р. товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Тортон» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_5 Під час ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута виявлене нерухоме майно нежитлова будівля цеху з розливу мінеральної води, загальною площею 398,38 м2, яка розташована за адресою: с.Ботієво, Приазовського району, Запорізької області, вул. Карла Маркса, 57А, яке було передане засновником ТОВ «Тортон» ОСОБА_2 у якості внеску до статутного капіталу товариства у липні 2006 року. За зверненням ліквідатора банкрута до суду в межах ліквідаційної процедури ухвалою господарського суду Запорізької області у справі № 29/5009/6395/11 від 05.12.2013 року на вказане нерухоме майно визнано право власності за ТОВ «Тортон». Проте, державний реєстратор відмовив йому у державній реєстрації права власності на вказаний обєкт нерухомості, оскільки у квітні 2010 року і листопаді 2012 року виконавчою службою встановлені обтяження щодо цього майна в межах двох відкритих виконавчих проваджень в інтересах стягувачів публічного акціонерного товариства (ПАТ) «ОСОБА_3 Аваль» і ОСОБА_4

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив на підставі ст.392 ЦК України і ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» звільнити спірну нерухомість з-під арешту.

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Знято арешт з нерухомого майна нежитлової будівлі цеху з розливу мінеральної води загальною площею 398,38 м2, яка розташована за адресою: вулиця Карла Маркса будинок 57а, с. Ботієве Приазовського району Запорізької області, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №18811109 від 22.04.2010 року підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, реєстраційний номер обтяження 9755963, а також постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35313998 від 29.11.2012 року Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 13310803.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ТОВ «Тортон» судові витрати в розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ВІ засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи апелянт не зявився, причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів визнала причини неявки представника апелянта неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, зумовлена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Разом з тим відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4 ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України установлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням положень ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», господарське товариство є власником майна, переданого йому учасником товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно роз'яснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Встановлено, що ТОВ «Тортон» було створено 06.07.2006 року, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 10.07.2006 р. Засновником ТОВ «Тортон» та єдиним його учасником являється ОСОБА_2, який передав до статутного капіталу майновий внесок вартістю 55 280 грн. приміщення цеху з розливу мінеральної води, розташоване в с.Ботієво, Приазовського району, Запорізької області, про що зазначено у п.6.1 Статуту товариства (том2: а.с.18, 19-26).

Як власник приміщення цеху ТОВ «Тортон» 16.08.2007 року і 22.08.2006 року уклало з Ботієвською сільською радою договір оренди земельної ділянки на 49 років і з ВАТ «Запоріжжяобленерго» договір про постачання електричної енергії ( том2: а.с. 27-41,42-51).

Постановою господарського суду Запорізької області від 3 листопада 2011 року визнано ТОВ «Тортон» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.5-6).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.12.2013р. за ТОВ «Тортон» визнано право власності на вищевказану нежитлову будівлю (том1: а.с.108-109).

Судом також встановлено, що спірна нерухомість з 22.04.2010 року і 29.11.2012 року перебуває в обтяженні у звязку з борговими зобовязаннями ОСОБА_2 як поручителя перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» на суму 6 779 257, грн. і як боржника перед кредитором ОСОБА_4 на суму 1 034 769,38 грн. (том1:а.с.40-65)

Частиною 1 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку правовідносинам, які виникли та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачу належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (спірним), а накладений арешт на нього позбавляє позивача таких прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що товариство не являється власником спірної нерухомості, оскільки його право власності не зареєстровано в установленому законом порядку, являються неспроможними.

Факт передачі спірної нерухомості ОСОБА_2 до статутного капіталу товариства встановлений рішенням господарського суду і підтверджується статутом товариства, яке зареєстроване у передбаченому законом порядку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення господарського суду, яким за товариством визнано право власності на спірний обєкт нерухомості, відсутнє в єдиному державному реєстрі судових рішень також не є підставою для відмови товариству у захисті його порушеного права.

Незалучення господарським судом до участі у розгляді справи банка як кредитора засновника господарського товариства не є підставою для висновку про не набуття товариством права власності на спірну нерухомість, яка була передана засновником товариства в якості уставного внеску до статутного капіталу.

Крім того, в першому засіданні апеляційного суду у цій справі, яке відбувалося 13 серпня 2015 року за участю представника апелянта, останньому було розяснено його право на оскарження рішення господарського суду, у звязку з чим по справі була оголошена перерва до 29 жовтня 2015 року. Вказаним процесуальним правом ОСОБА_3 не скористався, рішення господарського суду не оскаржив.

Апелянт як кредитор засновника товариства не позбавлений можливості захистити своє порушене право у спосіб, передбачений ст.149 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права і зводяться до незгоди Банку з іншим судовим рішенням, постановленим господарським судом у справі про банкрутство товариства «Тортон», яке не являється предметом апеляційного перегляду у цій справі.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: