Ухвала

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Лесько А.О., Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьов Володимир Юрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 3 листопада 2005 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 35 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних з кінцевим терміном повернення до 2 листопада 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 4 листопада 2005 року між банком, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та нею було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира АДРЕСА_1. 21 січня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір про внесення змін до вказаного кредитного договору, згідно з яким було збільшено розмір кредиту до 70 тис. доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2011 року з ОСОБА_6 на користь банку було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 571 423 грн 89 коп. 3 листопада 2005 року Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було відступлено право вимоги за кредитним договором від 3 листопада 2005 року товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»). Зазначала, що 4 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. було вчинено виконавчий напис, яким було запропоновано звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки для задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання боржником ОСОБА_6 умов кредитного договору у розмірі 745 547 грн 46 коп.

Вважала виконавчий напис нотаріуса від 4 жовтня 2013 року незаконним, оскільки вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором ні боржнику, ні майновим поручителям не надсилались, тоді як умовою вчинення виконавчого напису є сплив тридцяти денного строку з моменту надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Крім того, сума заборгованості є спірною, виконавчий напис вчинено на суму, яка перевищує фактичний борг.

Ураховуючи наведене, позивачка просила визнати виконавчий напис нотаріуса від 3 жовтня 2013 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від

4 жовтня 2013 року № 1418, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України) дійшли до правильного висновку про те, що виконавчий напис було вчинено при відсутності безспірності заборгованості боржника. При цьому суди вірно врахували, що частина зазначеної суми вже стягнута рішенням суду від 27 грудня 2011 року, що само по собі свідчить про існування раніше спору щодо заборгованості. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6 - 141 цс 14 від 11 березня 2015 року. Крім того, нараховані суми (відсотки за користування кредитом) після дострокового стягнення судом всього кредиту.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник