У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та визнання недійсними договорів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк») про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та визнання недійсними договорів.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 06 березня 2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», було укладено кредитний договір. Позивач вказував, що при укладенні зазначеного договору він не був повідомлений про умови кредитування, сукупну вартість кредиту, графіки погашення кредиту не відповідають вимогам п. 3.2. Правил надання інформації про умови кредитування. Зазначав, що отримана ним інформація при укладенні кредитного договору була неповною та недостатньою для здійснення свідомого вибору запропонованих послуг. Оцінюючи розрахунок ціни договору та посилаючись на ст. ст. 203, 230 ЦК України, п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що кредитний договір слід визнати недійсним. На підставі вищевказаного позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 лютого 2015 року, відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, з пропуском передбаченого ст. 325 ЦПК України строку на касаційне оскарження. В доданому до касаційної скарги клопотанні заявником ставиться питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на поважність причин пропуску такого строку.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду (зі змінами, внесеними згідно із Законом

№ 2453-VI від 07 липня 2010 року). У разі пропуску зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Перевіривши доводи заявника та додані до касаційної скарги матеріали, вважаю за можливе її задовольнити.

Однак, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині визнання недійсним кредитного договору з підстав ненадання позивачу вичерпної інформації перед укладенням кредитного договору про умови кредитування та про орієнтовану сукупну вартість кредиту, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого було заявлено клопотання.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що будь-якого порушення або недодержання вимог закону при укладенні сторонами оскаржуваних договорів факторингу під час розгляду справи не встановлено.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від

25 листопада 2014 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від

25 лютого 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» про захист прав споживачів, визнання дій протиправними та визнання недійсними договорів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк