_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9367/15-ц
Провадження № 2/520/4194/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року Київський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Гудові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, який вчинено під впливом важких обставин, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, який вчинено під впливом важких обставин.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, щовін є сином ОСОБА_5, померлого 30.09.2011 року та онуком ОСОБА_6, померлої 15.08.2013 року, яка за життя, 06.02.2012 року склала заповіт на усе належне їй майно на імя відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Позивач зазначає, що померла ОСОБА_6 після смерті сина ОСОБА_5, перебувала під фізичним та психологічним впливом відповідачів, які не є ані родичами, ані знайомими померлої.

Згодом, ОСОБА_6 була примушена до залишення місця проживання та перевезена до іншого населеного пункту. Відповідачі та інші невідомі особи, що проживали за адресою померлої перешкоджали позивачу у спілкуванні з бабусею, подавали від її імені заяви до правоохоронних органів про начебто протиправну поведінку позивача, у звязку з чим штучно створювали конфліктну ситуацію, впливаючи тим самим на волю заповідача.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, щооскільки заповіт є одностороннім правочином, підстави для визнання його недійсним на підставі ст. 233 ЦК України відсутні. Крім того, зазначив, що ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_6, піклувались о неї до її смерті, тоді як, ОСОБА_6 з позивачем перебували у конфліктних стосунках.

В судовому засідання представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував із підстав, що зазначені у заперечення проти позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вислухавши пояснення свідків суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову у повному обсязі виходячи із наступного.

У судовому засіданні судом встановлено, що 15 серпня 2013 року у селі Кароліно-Бугаз, Овідіопольського району, Одеської області померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16 серпня 2013 року, серія І-ЖД №353416, актовий запис №576.

Згідно до заповіту від 13 січня 1999 року ОСОБА_6 заповіла своєму онуку ОСОБА_2 усе своє майно.

У відповідності до заповіту від 03 лютого 2010 року ОСОБА_6 заповіла своєму онуку ОСОБА_2 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

22 грудня 2010 року ОСОБА_6 подарувала своєму сину ОСОБА_7 Сергійовичу квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

30 вересня 2011 року ОСОБА_5 помер. Після смерті ОСОБА_5, відкрилась спадщина. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13.02.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8, спадкоємцями до майна померлого були його дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_2, мати ОСОБА_6

Судом встановлено, після смерті сина ОСОБА_5, ОСОБА_6 06 лютого 2012 року за місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_1, Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого за № 826, згідно якого заповіла усе належне їй майно ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Після смерті ОСОБА_6, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, що підтверджується копією заяви, зареєстрованої в реєстрі за № 1536.

З пояснень, наданих у судовому засіданні свідками ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 які є сусідами та знайомими ОСОБА_6, вбачається, що після смерті сина ОСОБА_5, дійсно, до адреси мешкання ОСОБА_6 квартири № 71, вул. Куйбишева, 35 в м. Одесі, вселились дві невідомі жінки, які перешкоджали ОСОБА_6 у спілкуванні як з родичами, так і з сусідами. Свідки повідомили, що вказані невідомі особи відповідали на телефоні дзвінки за вказаною адресою, відмовлялись запрошувати ОСОБА_6 до телефону та повідомляли, що ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент смерті була особою похилого віку, страждала на низку захворювань, у звязку з чим мала другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою № 030223 від 21.05.1997 року.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до органів внутрішніх справ з заявами про встановлення місцезнаходження ОСОБА_6

Так, судом встановлено, що 14.06.2013 року до чергової частини Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 вийшла з дому та не повернулась.

Крім того, позивач звертався до Київського районного суду м. Одеси із заявою про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутньою, що підтверджується копією заяви від 18.02.2013 року.

Враховуючи вказані обставини, як докази хвилювання, занепокоєння долею ОСОБА_6 з боку позивача, суд критично ставиться до заперечень відповідача стосовно перебування ОСОБА_6 у конфліктних відносинах з відповідачем ОСОБА_2

Так, дійсно, суду була надана заява ОСОБА_6, згідно якої остання просить прийняти заходи до свого онука ОСОБА_2, який приходить за адресою АДРЕСА_2, погрожує та лається, однак згідно відповіді Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ЖРЗПЗ № 1803 від 11.02.2012 року, В.Х. № П-402 від 11.02.2012 року, по викладених фактах Приморським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області проведено перевірку, в ході якої було встановлено, що вказані факти не знайшли своє підтвердження, у звязку з чим, прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи.

Суд також відхиляє в якості доказів обставини повідомлені в заявах ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, оскільки вказані особи до суду не зявились, своїх пояснень в якості свідків не надали.

Не є підтвердженням конфліктних стосунків й звернення позивача до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користування та вселення.

Так, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2012 року було зазначено, що у своїх заявах до правоохоронних органів, позивачі зазначають що відповідачка по справі двері у квартиру не відчиняє, у квартирі знаходяться їх особисті речі. У позивачів є припущення щодо того, що в звязку з тим, що ОСОБА_6 є особою похилого віку, за свої дії не може відповідати в повному обсязі та сторонні люди можуть скористатися цим.

Надаючи оцінку обставинам на які посилався позивач у розгляді вказаної справи, а також враховуючи те, що справа розглядалась саме в заочному порядку, суд вважає, що звернення до суду з вказаним позовом не є підтвердженням конфліктних стосунків, а навпаки підтверджує факт зміни поведінки ОСОБА_6 після смерті сина та знайомства з відповідачами.

Суд також враховує ту обставину, що до смерті ОСОБА_5 та до знайомства ОСОБА_6 з відповідачами, між позивачем та ОСОБА_6 були сімейні стосунки, що підтверджується також й тим фактом, що ОСОБА_6 заповіла частину належного їй майна саме позивачу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 отримала у спадок після смерті свого сина грошові кошти у розмірі 106.000 (сто шість тисяч) гривень, а також отримувала пенсію, що спростовує твердження відповідача, про те що вона утримувала померлу ОСОБА_6 Суду невідомо чи змогла ОСОБА_6 використати на свої потреби ці кошти та чи не заволоділи ними інші особи.

Суд вважає, що дійсно смерть сина ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_6 моральні страждання, в результаті яких вона перебувала під впливом тяжкої обставини, у звязку з чим, й склала оспорюваний заповіт, скасувавши попередньо складений заповіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України, згідно якої, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225, ст. 231 ЦК, ст. 233 ЦК України зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до п. 16 постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила.

Суд вважає, що перебування позивача під впливом тяжкої обставини смерті єдиного сина, страждання на низку захворювань, дії відповідачів, що обмежували спілкування з іншими членами родини, свідчить про наявність дефекту волі ОСОБА_6Г, а саме невідповідність її внутрішньої волі зовнішньому волевиявленню складенню заповіту на імя відповідачів.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в постанові від 28 вересня 2011 року (справа № 6-27855св11) в якості заінтересованих осіб, повноважних пред'являти позовні вимоги про визнання заповіту недійсним відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК, можуть розглядатися виключно особи, суб'єктивні спадкові права яких, що виникають відповідно до норм книги шостої ЦК порушені у зв'язку із вчиненням заповіту.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

Суд встановив, що ОСОБА_6 ізолювали від спілкування з онуком та вдовою сина, вивезли за меж ім. Одеси, приховували її місце перебування і все це свідчить про направленість дій на заволодіння майном померлої. Якщо припустити що твердження відповідача про те, що її мотиви допомоги померлій ОСОБА_6 були безкорисливими, то відповідач не оформлювала б на себе спадкове майно. А тому суд вважає, що справедливим буде саме визнання права на спадкове майно за родичом померлої онуком ОСОБА_17.

За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 має право на судовий захист свого порушеного субєктивного спадкового права та його позов підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 202, 203, 204, 215, 233 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, який вчинено під впливом важких обставин задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, вчинений 06 лютого 2012 року від імені ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яким вона заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усе своє майно, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення рішення.

Суддя Рева С. В.