Справа № 761/3425/15-ц
Провадження №2/761/3229/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

30 березня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

при секретарі Гаркуші Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання дій відповідача недійсним правочином та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" (далі по тексту - відповідач, ПАТ "АКБ "Київ") про визнання дій відповідача недійсним правочином та стягнення коштів. В процесі розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд визнати дії відповідача недійсним правочином та стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором банківського вкладу у розмірі 361,58 доларів США та відсотки у розмірі 5,47 доларів США.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.08.2014 між сторонами було укладено Договір банківського вкладу №168674 (далі по тексту - Договір), відповідно до умов якого позивач надав банку грошові кошти у розмірі 356,11 доларів США строком розміщення 92 дні зі сплатою 7,25% річних. В день закінчення строку дії Договору, позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів, після чого направив на адресу відповідача заяву про повернення коштів, проте, ПАТ "АКБ "Київ" відмовив позивачу у видачі коштів, посилаючись на недостатність таких у Банку. Позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-IV від 18.03.2004 року(далі по тексту - ЦПК України), ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, отримавши на це згоду позивача.

Суд, розглянувши подані документи, вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003р. (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 01.08.2014 між сторонами було укладено Договір банківського вкладу №168674.

Відповідно до п. 1.2. Договору, строк розміщення депозиту складає 92 календарних днів.

Як вбачається зі змісту п. 1.3. Договору, процентна ставка за користування кредитом складає 7,25% річних.

Згідно п. 3.4. Договору, після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути Вкладнику суму депозиту та нараховані проценти згідно з умовами цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №08.1.1/2679 від 27.11.2014 позивачу відмовлено у поверненні коштів у зв'язку із недостатністю коштів у Банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Оскільки, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість по виплаті за договором, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення на його користь з відповідача суми боргу у розмірі 356,11 доларів США та відсотків у розмірі 5,47 доларів США, а всього 361,58 доларів США.

Частиною 2 ст. 192 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця України - гривня.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення в цивільній справі", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 30.03.2015 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США - 100 доларів - 2351,30 грн.

Таким чином, грошова сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 8500,74 грн. (361,58*23,51).

Що стосується позовних вимог в частині визнання дій відповідача недійсним правочином, такі не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, відмова відповідача в поверненні коштів не є недійсним правочином в розумінні ч. 1 ст. 202 ЦК України, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 57-61, 208, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-233 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" про визнання дій відповідача недійсним правочином та стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за договором банківського вкладу у розмірі 361,58 доларів США, що станом на 30.03.2015 року відповідно до курсу НБУ складає 8500,74 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: