Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/453/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранець А. М. Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Карпенка О.Л., Гайсюка О.В.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відоеконференції в м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року, за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Світловодськ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди і

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2014 року вона була звільнена з комунального підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Світловодськ» з посади лікаря-педіатра підліткового кабінету амбулаторії № 5 на підставі п.2 ст.36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Своє звільнення вважає незаконним й таким, що суперечить Конституції України та чинному законодавству, оскільки у відповідача не було жодних підстав для звільнення, так як трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення, а тому причиною звільнення є не що інше як особиста неприязнь до неї головного лікаря.

Просила поновити її на роботі в комунальному підприємстві «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Світловодськ» на посаді лікаря-педіатра підліткового кабінету амбулаторії № 5, стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та стягнути 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6., які підтримали доводи скарги, заперечення представника відповідача Патенка М.О., перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулося з додержанням вимог чинного трудового законодавства, а тому підстави для її поновлення на роботі відсутні.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно п.2 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Згідно п.2 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та комунальним підприємством «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Світловодськ» (далі КП «ЦПМСД м. Світловодськ») на підставі наказу № 06-01/05-к від 01.10.2013 року було укладено строковий трудовий договір, згідно якого позивач була прийнята по переводу із Світловодської ЦРЛ на посаду лікаря-педіатра підліткового кабінету амбулаторії № 5 з 01.10.2013 року по 30.09.2014 рік. (а. с. 17, 18).

30.09.2014 року згідно наказу № 06-01/101-к від 30.09.2014 року позивача було звільнено з роботи з підстав передбачених п.2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням дії строку трудового договору (а.с. 26)

Як убачається з позовної заяви, ОСОБА_2, порушуючи питання про поновлення її на роботі, посилалася, зокрема, на те, що оскільки трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення, то підстави для її звільнення були відсутні.

За правилами ч.1 ст. 30-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Але, 30.09.2014 року ОСОБА_2 було звільнено у зв'язку із закінченням строку трудового договору. (а.с.5)

Отже, оскільки позивача було звільнено саме в останній день дії строкового договору, то немає підстав вважати, що трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення.

Доводи апеляційної скарзі, які зводяться до того, що відповідач уклав з нею строковий трудовий договір в порушення ч.2 ст. 23 КЗпП України і, що вона не була ознайомленою із наказом про прийняття на роботу не ґрунтуються на доказах та законі.

Частиною 2 ст. 23 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Як роз'яснено в абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", оскільки згідно з ч. 2 ст. 23 КЗпП України трудовий договір на визначений строк укладається лише у разі, коли трудові відносини на невизначений строк не може бути встановлено з урахуванням характеру роботи або умов її виконання, або інтересів працівника (наприклад, його бажання), або в інших випадках, передбачених законодавчими актами, укладення трудового договору на визначений строк при відсутності зазначених умов є підставою для визнання його недійсним у частині визначення строку.

Разом з тим, зважаючи на те, що позивач не заявляла позовної вимоги про визнання строкового трудового договору недійсним, тому, виходячи із положень ч.1 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити обґрунтованість укладення цього договору.

Посилання скарги на те, що позивач не ознайомилася з наказом про прийняття на роботу спростовуються долученою до матеріалів справи, належно посвідченою копією наказу № 06-01/05-к від 01.10.2013 року, в якому зазначено наступне «З наказом та умовами праці ознайомлена» і навпроти прізвища ОСОБА_5 поставлено відповідний підпис.(а.с.24)

Також, не є підставою для визнання звільнення незаконним і твердження скарги про те, що звільнення позивача було обумовленим неприязним відношенням до неї головного лікаря.

Суд апеляційної інстанції вважає, що особисті стосунки позивача, яка на підставі написаної нею власноруч письмової заяви про прийняття її на роботу з 01.10.2013 року по 30.09.2014 року (а.с.25) висловила таким способом своє бажання укласти трудовий договір на визначений строк, не свідчать про незаконність звільнення з роботи того ж дня до якого вона погодилася її виконувати.

Не спростовують висновків суду і посилання скарги на те, що посада лікаря-педіатра підліткового кабінету амбулаторії № 5 не скорочена, оскільки звільнення позивача було проведено не у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, а у зв'язку із закінченням дії строку трудового договору.

Наведене свідчить, що рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального процесуального права, а тому згідно ст. 308 ЦПК України зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржениою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: