Справа № 461/8662/14 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/1374/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.В., Павлишина О.Ф.,

секретаря: Гацій І.І.,

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Першої Львівської державної нотаріальної контори, Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

встановила:

В липні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Першої Львівської державної нотаріальної контори, Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Вимоги обґрунтовував тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 дружини ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить спірна квартира. Будучи спадкоємцем першої черги, він звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори в межах визначеного законом шестимісячного строку із заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено, оскільки відповідач в судовому порядку оспорює його право на спадкове майно. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року позов задоволено повністю.

Визнано право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4, вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, ухвалене за неповно з'ясованими обставинами справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що постановляючи рішення про задоволення позовних вимог суд проігнорував його клопотання про зупинення провадження у даній справі з тих підстав, що у Франківському районному суді м. Львова знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_5 про визнання шлюбу останнього з ОСОБА_6 як такого, що укладений без наміру створити сім"ю. Оскільки вимоги позивача обґрунтовані лише фактом перебування з покійною ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, суд повинен був взяти до уваги ту обставину, що він оспорює дійсність шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 02.12.2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, судові витрати у справі покласти на позивача.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, вважають доводи скарги безпідставними, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, його представник ОСОБА_7 подав клопотання про зупинення розгляду апеляційної скарги до вирішення по суті справи №465/4095/14-ц за позовом ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 про визнання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6таким, що укладений без наміру створити сім"ю.

Ухвалою судового засідання від 17.02.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття спадщини, будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивач ОСОБА_5 вчасно прийняв спадщину, а відтак визнав за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, тому залишатись в законній силі не може з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 (а.с. 2).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 5).

На день смерті ОСОБА_6 за адресою її реєстрації у спірній квартирі були зареєстровані та проживали наймачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 встановлено, що позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружились 30 листопада 1996 року, про що зроблено запис № 564 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З наданої суду копії спадкової справи № 231/2013 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що 15 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 (а.с. 82).

Окрім цього, 13.06.2014 року ОСОБА_8 подав заяву нотаріусу з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі № 54732423 (а.с. 100, зворот).

18.06.2014 року завідуючий Першою Львівською державною нотаріальною конторою надав ОСОБА_9 відповідь, у якій повідомив, що 06.06.2014 року у нотаріальну контору надійшла заява від ОСОБА_4 про намір звернутися до суду про оспорення права ОСОБА_10 на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 У зв"язку з цим, відповідно до ст. 42 ЗУ "Про нотаріат", вчинення нотаріальної дії зупинено до вирішення справи судом (а.с. 101).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відтак, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як зазначено вище, у відповіді за № 1087/02-14 від 18.06.2014 року завідуючий Першою Львівської державної нотаріальної контори не відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, а роз"яснив, що вчинення нотаріальної дії зупинено до вирішення справи судом.

Відповідно до ст. 49 ЗУ "Про нотаріат" на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

В свою чергу, згідно із ст. 50 вказаного Закону, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З матеріалів справи встановлено, що окрім відповіді від 18.06.2014 року, нотаріус, до якого звернувся позивач ОСОБА_5, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії не виносив, таку постанову позивач не оскаржував.

Відповідно до роз"яснень, які викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Вирішуючи спір, суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, доводи ОСОБА_4 належним чином не перевірив та не врахував, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права (п.п. 1,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1,4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 грудня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, з участю третіх осіб Першої Львівської державної нотаріальної контори, Органу опіки та піклування Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин