АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/3173/15 Головуючий 1-ї інстанції - Поліщук Т.В.
Справа № 2-643/2280/15 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_3, за участю заінтересованих осіб - Московський ВДВС ХМУЮ, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ Погосян Вікторії Варужанівни, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою, в якій просила визнати дії старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Погосян В.В. неправомірними, які виявилися у винесенні постанов про повернення виконавчих документів стягувачам.

В обґрунтування скарги посилалась на те, що рішенням Московського районного суду м Харкова від 14 травня 2014 року було вирішено питання про переобладнання квартири АДРЕСА_1 шляхом демонтувальних робіт, улаштування опалення, водопостачання, газопостачання, електропостачання і каналізації та виселено її з цього житлового будинку з житлової кімнати літ. 1-6, площею 14,7 кв.м., літ. 1-7, площею 17,8 за вищевказаною адресою та вселено і в ті ж приміщення ОСОБА_5 та ОСОБА_4

На підставі рішення суду першої інстанції було відкрито виконавчі провадження.

У лютому 2015 року старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Погасян В.В. були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачам - ОСОБА_1, відповідно до якого необхідно провести переобладнання в спірній квартирі; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про необхідність демонтування сараю та перенесення його на земельну ділянку, яка виділена їй в користування; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про необхідність виселення її з житлового будинку літ. А-1 з житлової кімнати літ. 1-6 та літ. 1-7 ; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про необхідність вселення останніх в зазначені вище кімнати житлового будинку літ. А-1.

Дані постанови ОСОБА_3 вважала такими, що винесені з порушення Закону України «Про виконавче провадження», а також зазначила, що виконати рішення суду без її участі неможливо і враховуючи технічний стан конструкції будинку та його термін експлуатації, робити по переобладнанню спричинять до аварійного стану будинку.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 212,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу ОСОБА_3 в частині визнання дій старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ неправомірними, скасувати постанови про повернення виконавчих документів у виконавчих провадженнях.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, виходив із того, що державний виконавець діяв відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яким передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що за виконавчими документами , виданими 14.05.2014 року на примусове виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 22.10.2012 року, яким виділено в натурі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на належні ним 23/100 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 літ. „А-1 (квартира № 1), провести їх вселення в жилі приміщення 1-6, площею 14,7 кв.м., літ.1-7, площею 17,8 кв.м. та зобов'язано ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 здійснити переобладнання в квартирі № 1 у житловому будинку АДРЕСА_1, надвірні будівлі: сарай літ «Р»; водопровід №5 залишити в спільному користуванні.

Судовим рішенням зобов'язано сторін всі переобладнання житлового будинку літ. А-1 необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. за №466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектний документації (а.с.т.2 а.с.18-20).

Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1101 кв. м. по АДРЕСА_1

Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 21.05.2014 року було відкрито виконавче провадження за виконавчими листами, вчинювалися дії, спрямовані на виконання судового рішення (т.1а.с.106,131).

Постановами старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, які затверджені начальником відділу Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12 лютого 2015 року повернуто виконавчі документи стягувачам ОСОБА_5, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, ОСОБА_1 із роз'ясненням права повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання у термін до 13.02. 2016 року з підстав що в ході примусового виконання були здійснені усі заходи спрямовані на повне, фактичне виконання рішення суду, однак були встановлені обставини котрі унеможливлюють його виконання.

Посилання апелянта на те, що державний виконавець безпідставно призначив експертизу спростовуються судовим рішенням, яким всі переобладнання необхідно робити відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного будівництва», постанови КМУ від 13.04.2011 за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», дозволу на виконання будівельних робіт, наданих інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю, виконкому місцевої ради, газового господарства і держпожінспекції, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектний документації.

Тому державний виконавиць керуючись ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» для участі у виконавчому провадженні залучив експерта Колесник О.Б. (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 000297, виданий 31.05.2012 р. АРБК МРР Б та ЖКГУ), про що винесено відповідну постанову.

Так відповідно до технічного висновку від 29.08.2014 року, наданого експертом Колесник О.Б. встановлено, що нормативний термін експлуатації житлового будинку АДРЕСА_1 (збудований у 1924 році), значно перевищений; за технічним станом будівельних конструкцій відноситься до категорії зношених. Переобладнання та перепланування в таких будівлях не дозволяється «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом №76 від 17.05.2005 року. Експерт дійшов висновку, що виконання робіт з переобладнання квартири № 1 в житловому будинку, літ. «А-1», не дозволяється. (т.1 а.с.163-175).

Суд першої інстанції розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, врахував, що останній на виконання судового рішення направив запити у компетентні органи відносно проведених робіт і відповідно до листа ПП «Архітектурне бюро РІЧ» виконання проекту реконструкції/переобладнання/перепланування житлового будинку літ «А-1» по АДРЕСА_1 в місті Харкові, не відповідає вимогам ДБН та стану існуючих конструкцій в натурі, встановлено, що стан існуючих каркасно-дощатих деревяних конструкцій рамний. Деревяні стіни, обкладені цеглою, являються несучою конструкцією сумісно з рамним каркасом, тому порушення геометричних розмірів будівлі не припустиме.

Також в ході примусового виконання було отримано відповідь з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, №7/120-177 від 11. 11. 2014 року в якій зазначено, що відповідно до Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04. 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватись замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію.

Згідно відповіді Управління Держкомзему у м. Харкові № 4902/08 від 30.10.2014 року, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відсутні документи що посвідчують право власності; та згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 р.,- державна реєстрація права власності на земельну ділянку не проводилась.

Згідно відповіді Управління містобудування і архітектури № 4884/0/27-14 від 05. 12. 2014 року, оскільки документи на право власності або користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 не оформлені, надання відповідного дозволу на проведення будівельних робіт на території домоволодіння по АДРЕСА_1 ( а саме будівельного паспорту) суперечить чинному законодавству.

Таким чином добудова тамбуру до житлової будівлі літ «А-1», що виходить за межі будинку не може бути здійснена згідно зі статтями 27, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За результатами проведення обстеження будинку експерти та спеціалісти що мають відповідні ліцензії та кваліфікаційні сертифікати відмовились у проведенні авторського та технічного надзору у зв'язку із тим, що реконструкція/переобладнання/перепланування житлового будинку літ «А-1», не відповідає вимогам ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року за № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

З огляду на викладене, колегія не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 доводи та докази якої повторюють доводи скарги на рішення, дії чи бездіяльність державної виконавчої служби, яким судом першої інстанції відповідно до ст..212 ЦПК України надана належна оцінка. Також колегія не приймає до уваги за недоведеністю доводи апеляційної карги про те, що у державного виконавця не було підстав залучати до участі у виконавчому провадженні експерта.

Згідно ст.. 303 ЦПК України апеляційний суд в апеляційному порядку перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді 1 інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом 1 інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду 1 інстанції було зумовлено поважними причинами.

При вирішенні спору та ухваленні рішення суд 1 інстанції виходив відповідно до ст.ст. 10,11,60, 212,213 ЦПК України із повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів , перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду 1 інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1 інстанції, визнає , що ухвала судом 1 інстанції постановлено з додержанням вимог закону , що відповідно до ч.1 п.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді