УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Савченко В.О., Фаловської І.М., Гримич М.К., Висоцької В.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства АТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданою смертю фізичної особи на виробництві, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із указаним позовом, у якому просила суд стягнути на її користь з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» грошові кошти у сумі 500 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті її чоловіка ОСОБА_7 Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_7, який працював на той час електрослюсарем на дільниці «Формовочний» рудника «Північно-Формовочний», загинув під час виконання робіт на робочому місті від враження електричним струмом 1 000 Вт. Причиною нещасного випадку згідно акту є порушення з боку роботодавця організаційних заходів, які забезпечують безпеку робіт в електроустановках особам відповідальним за електричне господарство руднику, порушення ними ПТЕ та ПТБ, невиконання бригадою електрослюсарів технічних заходів, регламентованих правилами безпеки при роботі в електроустановках, та порушення правил технічної експлуатації та правил техніки безпеки при експлуатації електроустановок електриком руднику та чоловіком позивача ОСОБА_7 Внаслідок смерті чоловіка позивач зазнала фізичних та моральних страждань, що змушує її докладати додаткових зусиль для організації повсякденного життя, позбавляє можливості вести повноцінне сімейне життя. Крім того, смертю чоловіка були порушені її плани на подальше життя, у зв'язку з чим звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення та ухвалу судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що вимога ОСОБА_6 є необґрунтованою, оскільки чинним на той час законодавством не передбачалось відшкодування моральної шкоди членам сім'ї загиблого під час виконання трудових обов'язків.

Посилання заявника на необхідність застосування положень статті 440-1 ЦК УРСР не заслуговує на увагу, оскільки вказаною нормою не передбачалося відшкодування моральної шкоди членам сім'ї потерпілого.

Що ж стосується посилання ОСОБА_6 на ст. 1168 ЦК України, то вказана норма є чинною з 01 січня 2004 року, а тому не може бути застосована до правовідносин, які виникли у 1998 році.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2014 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич В.С. Висоцька
О.В. Умнова