АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5772/1 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 613/360/ 15 Шалімова Д.В.
Категорія: договірні Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА :

11 березня 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 43200,00 грн ., 3% річних в сумі 4630,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 31297, 45 грн., а всього 79127, 54 грн..

Свої вимоги обгрунтовував тим, що у вересні 2009 року між ним та відповідачем укладено договір позики відповідно до якого він передав, а позивач отримав 6000,00 доларів США строком на один місяць . У 2010 році відповідач повернув 600 доларів США, а 5400 доларів США пообіцяв повернути найближчим часом, однак до кінця 2011 року відповідач борг не повернув, що змусило його звертатись до Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області та 29 жовтня 2011 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи,у зв»язку з наявністю цивільно правового спору.

09 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_6 подали до суду письмові заперечення, в яким відповідач визнаючи основну суму боргу,проти стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заперечував , вважаючи, що повинен сплатити позивачу основну суму боргу. При цьому як відповідач , так і третя особа заперечувати проти залучення до участі у справі дружини ОСОБА_4- ОСОБА_6 як третьої особи у справі, посилаючись на те, що вона не причетна до виниклих між сторонами правовідносин ( а.с.36-39).

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторін, при належному повідомлені відповідача та третьої особи про час та місце розгляду справи ( а.с.92, 94) та наявності заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності ( а.с.96).

Рішенням суду вказані позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач просить змінити вказане рішення суду в частині стягнення з нього боргу та стягнути лише основну суму, в задоволенні позову в іншій частині відмовити та виключити із числа третьої особи його дружину ОСОБА_6, посилаючись що його дружина грошових коштів у позивача в борг не брала та будь-яких договорів з ним не укладала, також зазначає на ненадання позивачем доказів суми основного боргу ,зокрема документів про курс гривні до долара США.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить надана йому 08.10.2015 року телефонограма ( а.с.133) звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин,у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача , його представника та пояснення третьої особи у справи - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи вказані позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції, з посиланням на вимоги ч.1 ст. 1046, ч.1 ст. 1049, ч.2 ст. 625 ЦК України, виходив з їх доведеності позивачем та обгрунтованості.

При цьому , як свідчить наданий позивачем оригінал розписки від 29 жовтня 2011 року , власноручне написання якої відповідачем не оспорюється , останній зобов»язувався повернути позивачу до 29.04.2012 року грошові кошти в сумі 43 200,00 грн., які він у нього раніше взяв у борг ( а.с.16).

Як свідчить постанова про відмову в порушення кримінальної справи , винесена Богодухівським РВГУ МВС України в Харківській області від 29 жовтня 2011 року, при перевірці заяв ОСОБА_5 було встановлено , що ОСОБА_4 у вересні 2009 року взяв у борг у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США на один місяць, із яких у 2010 році повернув 600,00 доларів США ( а.с.8).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Вказані обставини справи та вимоги норм матеріального права свідчать як про наявність укладеного між позивачем та відповідачем договору позики на суму 43200,00 грн., так і про наявність того, що відповідач отримав у борг зазначені кошти ще у вересні 2009 року , тобто раніше написання ним зазначеної розписки , а також про те, що 29 жовтня 2011 року сторони перевели боргові зобов»язання відповідача перед позивачем у гривню.

Зазначені обставини справи також свідчать про те, що на час видачі відповідачем позивачу зазначеної розписки, відповідач вже прострочив виконання грошового зобов»язання.

Згідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

Як свідчить наданий позивачем розрахунок, який не викликає у суду сумнівів та відповідачем не спростований, за період з листопада 2011 року по січень 2015 року 3 % річних складає 4630,09 грн. а інфляційні втрати -31 297, 45 грн.

При цьому,хоча вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційний втрат за період з січня 2015 року по 11 березня 2012 року заявлені позивачем за межами встановленого ст. ст. 257, 261 ЦК України строку позовної давності, однак підстави для застосування такого строку відсутні, оскільки відповідач при розгляді справи судом першої інстанції не заявляв про застосування такого строку (ч.1 ст. 267 ЦК України).

З огляду на наведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 43200,00 грн., 3% річних в сумі 4630,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 31297, 45 грн., а всього 79127, 54 грн.

Доводи зазначені відповідачем в апеляційній скарзі вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Є також безпідставними доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції у зв»язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи дружини відповідача - ОСОБА_6, оскільки вказане рішення , яким з відповідача стягнута зазначена вище заборгованість за договором позики , може вплинути на її права та обов»язки як його дружини .

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303. 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: