Справа № 372/353/15-ц
провадження № 2-342/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мори О.М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлана Іванівна, про визнання договору іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів про визнання договору іпотеки недійсним.

В позовних вимогах зазначає, що наприкінці 2014 року Позивачу стало відомо, що 16.09.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі - Відповідач 1 та/або Іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (надалі - Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки № 04/1-287, відповідно до п.п. 1.1. якого Іпотекодавець передає в іпотеку (заставу) Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання ОСОБА_3 (надалі - Відповідач 2 та/або Позичальник) всіх грошових зобов'язань перед Іпотекодержателем за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 1305, що був укладений між Іпотекодержателем та Позичальником 16 вересня 2005 року, а також виконання Іпотекодавцем грошових зобов'язань перед Іпотекодержателем за цим Договором, майно Іпотекодавця, яке відповідно до цього Договору визначене, як Предмет іпотеки.

Відповідно до п.п. 1.2. предметом іпотеки за цим Договором є наступне майно Іпотекодавця до моменту (дати) завершення будівництва та отримання Іпотекодавцем Об'єкту в тому числі після оформлення та/або державної реєстрації права власності на Об'єкт за Іпотекодавцем: земельна ділянка загальною площею 0.3529 гектара, розташована в АДРЕСА_2, надана з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства, на якій розпочато та здійснюється будівництво індивідуального житлового будинку, згідно з Договором генерального підряду на будівельно-монтажні роботи котеджу «ІНФОРМАЦІЯ_4» в смт. Козин від 25 травня 2004 року, укладеним Іпотекодавцем з Приватним малим підприємством «Косіба» (надалі - Підрядчик), відповідно до якого Підрядчик зобов'язується здійснити власними силами за рахунок Іпотекодавця будівництво індивідуального житлового будинку (надалі - Об'єкт), відповідно до Проекту, затвердженого в.о. начальника відділу містобудування та архітектури Обухівського району 09.11.2004 року та Дозволу на виконання будівельних робіт № 132 від 09.11.2004 рок, що буде знаходитись по АДРЕСА_2, а також введення Об'єкту в експлуатацію та передачу Об'єкту Іпотекодавцю; права Іпотекодавця, як кредитора в зобов'язанні за Договором підряду, в тому числі право вимоги передачі Об'єкту (далі - Майнові права).

Після завершення будівництва Об'єкту та отримання його Іпотокодавцем, в тому числі після оформлення та/або державної реєстрації права власності на Об'єкт за Іпотекодавцем земельна ділянка та об'єкт будівництва.

Договір було посвідчено 16.09.2005 року Чеботар С.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 3572. 03.10.2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, від імені якої по довіреності, посвідченій 15.03.2005 року присяжним нотаріусом Ризького окружного суду Латвійської Республіки ОСОБА_6 та зареєстрованій в реєстрі актів за № 1946 діяв Відповідач 2, у зв'язку з укладанням Договору про внесення змін та доповнень від 03 жовтня 2006 року до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 1305 від 16 вересня 2005 року, укладеного між Іпотекодержателем та Відповідачем 2, а також у зв'язку із завершенням будівництва Об'єкту, отриманням його Іпотекодавцем, оформленням та державною реєстрацією права власності на Об'єкт за Іпотекодавцем, сторони вирішили внести зміни до Іпотечного договору № 04/1-287 від 16 вересня 2005 року, посвідченого шістнадцятого вересня дві тисячі п'ятого року Чеботар С.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 3572, шляхом укладання Договору про внесення змін та доповнень до зазначеного Договору іпотеки.

Відповідно до п. 1 зазначеного договору, предметом іпотеки за Договором іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2: земельна ділянка площею 0.3529 гектара, цільове призначення якої - для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства; цегляний житловий будинок загальною площею 398,3 квадратних метрів, житловою площею 80.9 квадратних метрів.

Відповідно до п. 2 договору, право власності Іпотекодавця на Об'єкт підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право власності (бланк серії НОМЕР_1), виданим 06 березня 2006 року Козинською селищною радою на підставі рішення виконкому Козинської сщ/ради від 21 лютого 2006 року № 33/23; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Обухівським бюро технічної інвентаризації 06 березня 2006 року (запис № 1646 в книзі № 10, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14053969); витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Обухівським бюро технічної інвентаризації 19 липня 2006 року.

Цей Договір про внесення змін та доповнень 03 жовтня 2006 року було посвідчено Чеботар С.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу.

Також зазначає, що 25.09.1999 року, гр. Латвійської Республіки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та гр. України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Ризької православної церкви О. Невського 25.09.1999 року зроблено запис за № 86. Після укладення шлюбу вони почали проживати в м. Рига, за місцем мешкання ОСОБА_8.

Під час перебування у шлюбі з гр. ОСОБА_8, ОСОБА_5, відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки (НОМЕР_2), 18.09.2001 року купила земельну ділянку площею 0.3329 гектарів, розташовану на території Козинської селищної Ради, АДРЕСА_2, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Дана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_10 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Козинської селищної Ради на підставі рішення виконкому від 30.11.2000 року за № 4/1 та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 18.12.2000 року за № 5095.

В той же день, 18.09.2001 року ОСОБА_5, відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки (НОМЕР_4), купила земельну ділянку площею 0.0200 гектарів, розташовану на території Козинської селищної Ради, АДРЕСА_2, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Дана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_11 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого виконкомом Козинської селищної Ради на підставі рішення виконкому від 30.11.2000 року за № 4/1 та зареєстрованої в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 18.12.2000 року за № 5097.

28.09.2001 року на ім'я ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5870.

В подальшому, подружжям, на протязі 2004-2005р.р. на зазначеній земельній ділянці, по АДРЕСА_2, було здійснено будівництво індивідуального житлового будинку.

06.03.2006 року на ім'я ОСОБА_5 Козинською селищною радою Обухівського р-ну, Київської області, згідно рішення виконкому Козинської с/Ради 21.02.2006 р. номер 33/23, було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла, про що в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації смерті у місті Києві 15.08.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 15598 та видане Свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_6 від 15.08.2007 року.

Таким чином, в зв'язку з тим, що предмет Договору іпотеки - нерухоме майно знаходилось у спільній власності гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8, при укладенні Договору іпотеки гр. ОСОБА_5, необхідно було отримання відповідної згоди співвласника нерухомого майна - її чоловіка гр. ОСОБА_8.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 не надавав нотаріальної згоди за передання в іпотеку зазначеного вище нерухомого майна, вимоги законодавства України, що регулюють умови передання майна в іпотеку, не були дотримані.

Таким чином, ОСОБА_5 не мала права підписувати Договір іпотеки стосовно нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яке знаходилось у спільній власності із ОСОБА_8.

Крім того, відповідно до Висновків, проведеного начальником сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи відділу криміналістичної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Управлінні МВС України на Піденно-Західній залізниці, судовим експертом з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1. (дослідження почерку і підписів) Лебедем С.О., експертного дослідження № 37 від 17.11.2014 року, підписи від імені ОСОБА_5 в «Доверенности № 1945 от 15 марта 2005 года выданной ОСОБА_5 на имя ОСОБА_3», на зворотній стороні 1-го аркуша документа, в графі «ОСОБА_5 (ПОДПИСЬ)» - виконаний взагалі іншою особою.

Отже, зважаючи на наведені вище обставини, які свідчать про порушення оспорюваним правочином прав та інтересів Позивача, передбачене на законодавчому рівні право оскаржити його, Позивач вважає, що Договір іпотеки № 04/1-287 від 16.09.2005 року, включаючи зміни, відповідно до Договору про внесення змін та доповнень від 03.10.2006 року, укладений між Відповідачем та ОСОБА_5, не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує майнові права Позивача на спірне нерухоме майно, а тому зазначений Договір іпотеки підлягає визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперчував подав до суду письмові заперечення, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про визнання позову в якій також просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, подала до суду письмові пояснення по справі.

Заслухавши представників сторін, що зявилися до суду, третю особу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_6 в Латвійській Республіці, за місцем мешкання, помер ОСОБА_8, персональний код НОМЕР_7, про що у книзі реєстрації смертей відділу РАЦС міста Рига 27.10.2009 року зроблено запис № 7577 та видане Свідоцтво про смерть НОМЕР_8.

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до присяжного нотаріуса Ризького окружного суду для прийняття спадщини на підставі складеного, 24.08.2009 року гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, персональний код НОМЕР_7, що мешкав у АДРЕСА_1, заповіту наступного змісту:«Я, ОСОБА_8, цим заповітом визначаю, що моє нерухоме майно, яке розташоване у АДРЕСА_2, номер реєстру 14053969, що складається з земельної ділянки 0,3529 га, житлової площі 80,9 кв.м. та нежитлової площі 389,3 кв.м., як і все моє рухоме майно та усі мої готівкові грошові кошти заповідаються ОСОБА_1 (ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, персональний код НОМЕР_9, що мешкає у АДРЕСА_3, паспорт НОМЕР_10, виданий 6-го грудня 2006 року, у 4-му паспортному відділі Риги, якого я призначаю своїм єдиним спадкоємцем».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 померла, про що в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації смерті у місті Києві 15.08.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 15598 та видане Свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_6 від 15.08.2007 року.

Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2008 року та свідоцтва про право на спадщину від 29.11.2011 року ОСОБА_3 є спадкоємцем майна громадянки ОСОБА_5, що складається з земельної ділянки площею 0,3529 гектара, цільове призначення якої - для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства та обєкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

16.09.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки № 04/1-287, відповідно до п.п. 1.1. якого Іпотекодавець передає в іпотеку (заставу) Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання ОСОБА_3 всіх грошових зобов'язань перед Іпотекодержателем за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 1305, що був укладений між Іпотекодержателем та Позичальником 16 вересня 2005 року, а також виконання Іпотекодавцем грошових зобов'язань перед Іпотекодержателем за цим Договором, майно Іпотекодавця, яке відповідно до цього Договору визначене, як Предмет іпотеки.

Предметом іпотеки за Договором іпотеки є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2: земельна ділянка площею 0,3529 гектара, цільове призначення якої - для індивідуального житлового будівництва та ведення особистого підсобного господарства; цегляний житловий будинок загальною площею 398,3 квадратних метрів, житловою площею 80,9 квадратних метрів.

Проаналізувавши законність укладення вищезазначеного договору іпотеки та підстави з яких позивач звертається до суду з вимогою про визнання договору іпотеки недійсним суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми права, що регулюють зазначені правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 23.05.1995 року (надалі по тексту "Договір між Україною та Латвійською Республікою") "умови шлюбу визначаються для кожної особи, яка укладає шлюб, законодавством Договірної Сторони, громадянином якої є ця особа".

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя (ч. 2 ст. 21 СК України).

Законодавство України не визнає релігійної реєстрації шлюбу на власній території. Частина 3 ст. 21 СК України містить виняток лише на випадок, якщо релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. У такому разі релігійний обряд шлюбу визнається підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя. Якщо ж релігійна реєстрація і відбувається, то вона розглядається як така, що не породжує правових наслідків.

Із наданих Позивачем документів вбачається, що ОСОБА_5 та громадянин Латвії ОСОБА_8 29 вересня 1999 року взяли церковний шлюб та вдалися до релігійної реєстрації шлюбу, який Україна не визнає. Отже, для громадянки України ОСОБА_5 на території України релігійна реєстрація шлюбу не породжує ні прав ні обов'язків подружжя.

Згідно ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, зокрема: 1) для іпотекодавця та іпотекодержателя - юридичних осіб відомості про: для резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців , для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про: для громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів ; 2) зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання; 3) опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; 4) посилання на видачу заставної або її відсутність.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Водночас, за ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно ч.ч.2-3 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» визначено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. У разі порушення цього обов'язку іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання та відшкодування іпотекодавцем завданих збитків.

Водночас при укладенні договору іпотеки як вбачається з п 1.6.13 майнові права та земельна ділянка які є предметом договору іпотеки не знаходяться в спільній власності та не перебувають в оренді а нележить Іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до п. 8 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 9 листопада 2009 року, відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент укладення спірного правочину - Договору іпотеки, єдиним власником майна переданого в іпотеку була покійна ОСОБА_5. а відтак, посилання на той факт що ОСОБА_5 та громадянин Латвії ОСОБА_8 29 вересня 1999 року взяли церковний шлюб та вдалися до релігійної реєстрації шлюбу, який Україна не визнає, не впливає на суть правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням договору іпотеки, а тому суд дійшов висновку, що зазначений факт не є підставою для визнання такого договору недійсним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №25 від 30.03.2012 року, при оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Разом з тим, ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання вимог про те, що зміст правочину, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Відповідно до ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи те, що 16.09.2005 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5, було укладено іпотечний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору.

Таким чином, уклавши іпотечний договір сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотримались принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України) та принципу волевиявлення учасника правочину, що визначений ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Під час укладання іпотечного договору сторонами було дотримано всіх вимог законодавства.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, під час укладення іпотечного договору від 16.09.2005 року, посвідченого Чеботар С.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, суд вважає відсутніми підстави для визнання цього правочину недійсним з підстав передбачених ст.ст. 203, 215, 578 ЦК України.

При укладені спірного іпотечного договору від 16.09.2005 року, були відсутні обставини, які б перешкоджали нотаріусу засвідчити його.

Що стосується посилання представника позивача на Висновки, експертного дослідження № 37 від 17.11.2014 року проведеного начальником сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи відділу криміналістичної експертизи науково-дослідного експертно- криміналістичного центру при Управлінні МВС України на Піденно-Західній залізниці, судовим експертом з правом проведення експертиз за експертною спеціальністю 1.1. (дослідження почерку і підписів) Лебедем С.О. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 постанови пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст.67 КПК чи ст.62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтоватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Суд зазначає, що договір іпотеки 16.09.2005 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 № 04/1-287 був особисто підписаний ОСОБА_5 в присутності приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І.

Договір від 03.10.2006 року про внесення змін до основного договору іпотеки від 16.09.2005 року підписаний по довіреності ОСОБА_3. Довіреність видана уповноваженим органом Латвійської Республіки та зареєстрована в реєстрі актів за №1945 та завірена в установленому законом порядку а отже вважати її недійсною у суду підстави відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку, що обґрунтування позовних вимог позивача є недоведеними та спростовуються матеріалами справи, а отже суд не бере до уваги посилання позивача на ці обставини та приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Чеботар Світлана Іванівна, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київ

СуддяМора О. М.