Ухвала

іменем україни

24 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на сумісно набуте майно, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 11 листопада 2003 року до 01 квітня 2014 року та визнання за нею права власності на 1/2 частину сумісно набутого майна.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначила, що 13 липня 1990 року між нею та ОСОБА_5 укладено шлюб. Під час шлюбу у подружжя народилася дитина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 11 листопада 2003 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони фактично до 01 квітня 2014 року продовжували жити однією сім'єю, вести спільно господарство, придбавати майно, опікуватись родиною, виховувати дитину. Під час сумісного проживання без реєстрації шлюбу у них народилася ще одна дитина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час спільного проживання до 01 квітня 2014 року за сумісні кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було набуто нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована за адресою: АДРЕСА_7; об'єкт незавершеного будівництва АДРЕСА_8; об'єкт незавершеного будівництва АДРЕСА_9, шестикімнатна квартира, загальною площею 192,8 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1; п'ятикімнатна квартира, загальною площею 173,6 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2; семикімнатна квартира, загальною площею 207,0 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3; 47/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_4; 28/200 частин квартири АДРЕСА_4; квартира АДРЕСА_10; трикімнатна квартира загальною площею 119,0 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_5; нежитлові приміщення 1-го поверху № 13-1-:-13-5, 13-2а, 13-7 загальною площею 122,6 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_11; нежитлові приміщення 1-го поверху № 33-1-:-33-4 загальною площею 59,2 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_12; 11/25 частин квартири АДРЕСА_13. Враховуючи, що на теперішній час фактичні шлюбні відносини сторін припинились, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року, позов задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_5 однією сім'єю без укладення шлюбу з 11 листопада 2003 року до 01 квітня 2014 року.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину наступного майна: земельна ділянка площею 0,1500 га, розташована на АДРЕСА_14, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 17 жовтня 2006 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, посвідченого ПН Ялтинського міського нотаріального округу Сотніковим В.П., зареєстровано в реєстрі за № 578;

- об'єкт незавершеного будівництва (двоповерховий котедж Корпус № 19 літ. «А4» з двома терасами), реєстраційний номер об'єкту у РПВН: 38413813, готовність якого складає 80 % на земельній ділянці № 1/13 площею 0,0565 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_8, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 10 грудня 2012 року;

- об'єкт незавершеного будівництва (двоповерховий котедж Корпусу № 9 31 літ. «А16» з двома терасами), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, готовність якого складає 80%, на земельній ділянці № 1/10 площею 0,0476 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_9, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПП «ЮГ-ІНВЕСТ-СТРОЙ» та ОСОБА_5 19 лютого 2014 року;

- трикімнатна квартира, загальною площею 119,0 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_6, на підставі договору купівлі-продажу від 30 січня 2008 року;

- п'ятикімнатна квартира, загальною площею 173,6 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договорів купівлі-продажу;

- 47/100 частин семикімнатної квартири АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_13 та ОСОБА_5 19 грудня 2011 року;

- 28/200 частин квартири АДРЕСА_4, на підставі договору купівлі-продажу від 24 лютого 2012 року;

- шестикімнатна квартира, загальною площею 192,8 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договорів купівлі-продажу;

- квартира АДРЕСА_10, який відповідає номеру 1-ВТ-1 квартири за проектом), розташована на 8 поверсі IV черги будівництва багатофункціонального комплексу будівель житлового і нежитлового призначення - квартирного (багатоквартирного) житлового будинку літ. «В-10» загальною площею 56,4 кв. м, житловою - 52,1 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_10;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 13-1-:-13-5, 13-2а, 13-7 загальною площею 122,6 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_11, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 2-7550/05 від 29 липня 2005 року;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 33-1-:-33-4 загальною площею 59,2 кв. м в літ. «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_12, на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 2-7550/05 від 29 липня 2005 року;

- семикімнатна квартира, загальною площею 207,0 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_3, на підставі договорів купівлі-продажу;

- 11/25 частин квартири АДРЕСА_13, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_14 та ОСОБА_5 16 травня 2008 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази, що подані сторонами, і надали їм належну правову оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Встановивши на підставі наявних в матеріалах справи доказів та показань свідків, що сторони опікувались один одним, дітьми, спільно займались побутом, мали взаємн <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_331/ed_2014_10_14/pravo1/T022947.html?pravo=1>і права та обов'язки, притаманні подружжю, спільний сімейний бюджет, суди дійшли вірного висновку, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існували сімейні відносини та обґрунтовано вважали доведеним факт проживання їх однією сім'єю після розірвання шлюбу без реєстрації шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України <nau://ukr/2947-14|st74> (у редакції, яка була чинною до 22 грудня 2007 року), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до статті 74 СК України <nau://ukr/2947-14|st74> (у редакції Закону України від 22 грудня 2006 року № 524-V <nau://ukr/524-16>), якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Судами встановлено, що у вказаний період часу сторони не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі.

Враховуючи зазначене, суди вірно дійшли висновку, що набуте під час проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 однією сім'єю майно є спільною сумісною власністю, яка підлягає поділу між сторонами, в зв'язку із чим наявні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності за позивачем на 1/2 частину цього майна.

Крім того, доводи касаційної скарги оскаржують лише факт проживання однією сім'єю, і не оскаржують обставин набуття майна. При цьому наводяться мотиви на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 335 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що суди помилково встановили факт проживання однією сім'єю між сторонами у період з 11 листопада 2003 року до 01 січня 2004 року (набрання чинності СК України), однак враховуючи, що визнання вказаного факту не породжує юридичних наслідків, оскільки між сторонами відсутній спір щодо поділу майна, набутого за вказаний період, тому підстави для зміни чи скасування судових рішень в цій частині відсутні, оскільки з одних лише формальних підстав рішення суду не може бути скасовано (частина 2 ст. 337 ЦПК України).

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

Т.О. Писана

І.М. Фаловська