Провадження № 2/641/1703/2015 Справа № 641/5844/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Кисіль О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи добросовісним набувачем, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 третя особа - ОСОБА_3 в якому, в редакції уточнених позовних вимог від 22.07.2015 року просила визнати її добросовісним набувачем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, визнати позивача власником однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, усунути перешкоди в розпорядженні позивачем однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1, скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року по справі № 641/8730/13-ц про заборону укладати угоди, щодо відчуження будь-яким способом квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить позивачу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 22.08.2013 року вона придбала у ОСОБА_3 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. за реєстровим № 2570. У відповідності до п.1 вказаного договору ОСОБА_3 продала та передала у власність позивача, а в свою чергу позивач купила та прийняла у власність однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41,5 кв.м. і сплатила за неї обумовлену грошову суму в розмірі 400 000 грн. на момент підписання договору, як передбачено п. 4 вказаного договору. На момент укладення договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_3 мала зареєстроване в установленому законом порядку право власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 41,5 кв.м. набуте на законних підставах. Підстави права власності на спірну квартиру були перевірені нотаріусом Харківського міського нотаріального округу. Отже, вищезазначена квартиру була придбана позивачем у повній відповідності до чинного законодавства на підставі цивільно-правової угоди - договору купівлі-продажу.

26.02.2015 року позивачу стало відомо, що на вказану квартиру накладено арешт згідно до ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року у справі № 641/8730/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Ленінського ВДВС Харківського міського управління юстиції, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання результатів прилюдних торгів оформлених протоколом по проведенню прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів. Позивач вважає, що своїми діями ОСОБА_2 не визнає та оспорює той факт, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна, не визнає та оспорює право власності на вказану квартиру, а також перешкоджає розпорядженню нею.

На теперішній час позивач володіє повним пакетом документів у відповідності до чинного законодавства, що підтверджує її право власності на спірну квартиру. В свою чергу зазначена квартира вибула з власності ОСОБА_2 за його волею, тому що він свідомо підписав кредитний договір з ПАТ «Укрсоцбанк» і надав в якості застави спірну квартиру і він усвідомлював, що при несплаті ним кредиту квартира буде примусово реалізована на користь ПАТ «Укрсоцбанк».

У зв'язку з тим, що позивач на теперішній час є законним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, і вказане право власності ніхто не оспорив, накладення арешту ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року по справі № 641/8730/13-ц на зазначену квартиру унеможливлює розпорядження цим майном.

Враховуючи вищевикладене, позивач була змушена звернутися до суду з позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просили позовні вимоги позивача у редакції уточнених позовних вимог від 22.07.2015 року задовольнити.

До судового засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні та наданих до суду запереченнях проти позову заперечував та пояснив, що 22.07.2015 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до відповідача, у якій посилаючись на норми ст. 388 ЦК України просила визнати її добросовісним набувачем нерухомого майна квартири АДРЕСА_1. Також, посилаючись на положення викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вказав, що діючим на даний час цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права як визнання особи добросовісним набувачем.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ленінського ВДВС ХМУЮ, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання результатів прилюдних торгів оформлених протоколом по проведенню прилюдних торгів недійсним, визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів було визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп» 07.06.2013 року з реалізації квартири АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.06.2015 року, яка набрала законної сили, рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року залишено без змін. Тобто, на теперішній час судовим рішенням визнано, що спірна квартира була продана з порушенням порядку встановленому для виконання судових рішень. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.08.2013 року зареєстрованого в реєстрі за № 2570, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В., продавець ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_1 на умовах купівлі-продажу належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8371583 від 22.08.2013 року власником однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_1 (а.с. 9).

Під час розгляду справи сторонами до матеріалів справи було надано копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ленінського ВДВС ХМУЮ, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання результатів прилюдних торгів оформлених протоколом по проведенню прилюдних торгів недійсним, визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів, яким було визнано недійсними результати прилюдних торгів, проведених ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп» 07.06.2013 року з реалізації квартири АДРЕСА_1, визнано недійсним протокол № 21-0420/13 від 07.06.2013 року по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 20.06.2013 року, складений старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ з реалізації квартири АДРЕСА_1 (а.с. 71-76).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.06.2015 року зазначене рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було залишено без змін (а.с. 77-82).

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на час розгляду справи власником однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу від 22.08.2013 року є позивач ОСОБА_1 Право власності позивача на спірну квартиру позивачем було зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується наданим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8371583 від 22.08.2013 року.

Факт реєстрації позивачем права власності на спірну квартиру в судовому засіданні не оспорювався представниками позивача.

Під час розгляду справи даних щодо втрати позивачем документа, який засвідчує його право власності на спірну квартиру чи щодо оспорювання або не визнання права власності позивача іншою особою, надано не було.

Окрім того, самим позивачем у позовній заяві зазначено, що її право власності на спірну квартиру ніким не оспорюється.

Таким чином, право власності позивача на вказану квартиру зареєстроване у встановленому законом порядку та ніким не оспорюється, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання позивача власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання позивача ОСОБА_1 добросовісним набувачем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У відповідності до роз'яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати. У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту, оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Слід зазначити, що право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Таким чином, суд приходить до висновку що позивачем при зверненні до суду було обрано неналежний спосіб захисту свого права та позовні вимоги в частині визнання позивача ОСОБА_1 добросовісним набувачем однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають.

Також позивачем при зверненні до суду було заявлені вимоги про усунення перешкод в розпорядженні спірною квартирою шляхом скасування ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року по справі № 641/8730/13-ц про заборону укладати угоди, щодо відчуження будь-яким способом квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить позивачу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві та його представники у судовому засіданні посилалися на те, що при розгляді цивільної справи № 641/8730/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Ленінського ВДВС ХМУЮ, ТОВ «Укрспецторг Групп» в особі Харківської філії ТОВ «Укрспецторг Групп», треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 про визнання результатів прилюдних торгів оформлених протоколом по проведенню прилюдних торгів недійсним, визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів, ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.09.2013 року в порядку забезпечення позову у справі було заборонено укладати угоди, щодо відчуження будь-яким способом квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві власності належить позивачу.

Тобто зазначене обтяження на спірну квартиру було здійснено судом під час розгляду цивільної справи №641/8730/13-ц в порядку забезпечення позову у відповідності положень ст. 151 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 пояснив, що позивач у справі раніше звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 03.09.2013 року у цивільній справі № 641/8730/13-ц, однак до теперішнього часу зазначена заява судом не розглянута у зв'язку з знаходженням справи у провадженні суду касаційної інстанції.

У відповідності до ч. 3, 5 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 9864303 від 24.09.2013 року вбачається, що ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року було заборонено укладати угоди щодо відчуження будь-яким способом квартири АДРЕСА_1 яка на праві власності належить ОСОБА_2 (а.с. 70).

Таким чином, вказана ухвала суду про забезпечення позову була прийнята в межах розгляду іншої цивільної справи, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, позивач не позбавлена права в порядку ст. 154 ЦПК України звернутися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову накладених ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.09.2013 року.

Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи добросовісним набувачем, визнання права власності та усунення перешкод у користуванні майном - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко