28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Прокопчук Н.О.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, а також про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. В порядку поділу майна визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на неповне дослідження всіх обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 30.09.2005 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3.

Справа 753/6943/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9770/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
09.02.2015 рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, а також про визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира придбана сторонами в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами в рівних долях як неподільне майно, а сторони мають рівне право на користування цією нерухомістю.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за час шлюбу сторонами було придбано майно: квартира АДРЕСА_1, автомобіль НОМЕР_1, дата реєстрації 08.12.2012, автомобіль НОМЕР_2, дата реєстрації 09.10.2012.

При цьому, предметом позовних вимог ОСОБА_2 була лише квартира АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору не в повній мірі встановлено обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зокрема, судом взято до уваги лише майно, щодо якого було заявлено позов ОСОБА_2, при цьому не встановлено наявність іншого майна, придбаного сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 16.09.2011, яка була придбана батьком ОСОБА_1 ОСОБА_5, та на яку посилається відповідач як на доказ того, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана на кошти батька відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5

Однак, судом першої інстанції належним чином не досліджено зазначені доводи відповідача.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивачем при зверненні до суду із позовом про поділ майна подружжя не зазначено всієї маси майна, яке підлягає поділу, а судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не в повній мірі встановлено обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, не з'ясовано джерело і час придбання майна подружжя, щодо якого виник спір.

За таких обставин, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: