АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9450 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Мироршниченко О.В.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2015 р.

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна»

про поділ майна подружжя

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.05.2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ ОСОБА_1, 3-особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про поділ майна подружжя, а саме : визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ч. квартири АДРЕСА_1, в решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір.

В апеляційній скарзі відповідач просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 13.04.2006 р. приватним нотаріусом КМНО Мироник О.В. за реєстровим номером 1685, ОСОБА_1 придбано квартиру АДРЕСА_1.

Вказаний договір укладено ОСОБА_1 за згодою дружини - ОСОБА_2, про що свідчить відповідна заява.

Згідно ст.ст. 60,70 СК України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними.

При цьому право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об'єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов'язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що придбання квартири АДРЕСА_1, відбулось на праві спільної сумісної власності сторін, а тому, вирішуючи даний спір суд вірно дійшов висновку про те, що вказана квартира є спільним майном подружжя.

Згідно ст.70 СК України передбачено, що за рішенням суду частина майна одного з подружжя може бути збільшена, якщо з ним після розлучення проживатимуть діти, а також непрацездатні повнолітні діти за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього лікування, фізичного і духовного розвитку.

Проте, посилання позивача на те, що судом може бути збільшена її частка майна, оскільки, відповідач не дбає про матеріальне забезпечення двох малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню останніх, не сплачує аліменти на їх утримання, суд обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки, позивачем цих обставин не доведено.

Таким чином, враховуючи наведене, суд правильно вважав, що у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для відступу від рівності часток подружжя, а тому, за позивачкою ОСОБА_2 слід визнати право власності на Ѕ ч. квартири АДРЕСА_1.

Згідно ст.65 СК України договір укладений, одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно п.п.23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., визначено, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Що стосується доводів відповідача про те, що грошові кошти, отримані в кредит на придбання спірної квартири, до цього часу в повному обсязі не сплачені, то суд також правильно вважав, що дана обставина не є підставою для відмови у позові в цій частині, а питання сплати грошових коштів на погашення кредиту може бути вирішено сторонами окремо.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити, а рішення Голосіївького районного суду м. Києва від 25.05.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :