Справа№592/3467/15-ц
Провадження №2/592/1298/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми в особі судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговими розписками, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої представник уточнив та підтримав у судовому засіданні, обґрунтовуючи тим, що 21 квітня 2014 р. ОСОБА_2 взяв борг у розмірі 5 000 грн., з терміном повернення до 25 травня 2014 р.

Згідно домовленості, повертаючи борг з настанням вказаної дати, ОСОБА_2 також мав сплатити винагороду за користування коштами в сумі 1860 грн., тобто загальна сума повернутих коштів мала б складати 6860 грн.

При передачі коштів, також були присутні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вказані особи виступили в якості поручителів у даному договорі та поручилися про виконання ОСОБА_2 своїх обовязків по поверненню коштів.

25.05.2014 р. ОСОБА_2 борг не повернув, пообіцявши зробити це згодом. Так тривало до січня 2015 р. аж поки він взагалі зник, перестав відповідати на телефонні дзвінки. Позивач звернувся до двох інших відповідачів поручителів боржника за договором позики та повідомив, що ОСОБА_2 борг не повертає і взагалі перестав виходити на зв'язок. Натомість вони пообіцяли в усьому розібратися, звязатися з ним та посприяти поверненню коштів, але через півтора місяці самі зникли, переставши відповідати на телефонні дзвінки, знаючи при цьому, що будуть нести відповідальність за невиконання боржником свого зобовязання, як поручителі.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за договором позики в розмірі 43 927 грн., з яких: 3660 грн. сума основного боргу, 37900 грн. сума боргу за договірними штрафними санкціями за кожен день прострочення, 129 грн. 3 % річних, 2238 грн. сума інфляційних збитків, та стягнути суму судового збору у розмірі 468 грн. 40 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не зявилися, заяв та клопотань не надавали.

Представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши заперечення по справі.

Так надані позивачем до суду у якості підтвердження укладення договору розписка ОСОБА_4 із зазначенням того, що останній був присутнім при переданні коштів у розмірі 5 000 грн., не є договором поруки, не визначає строків поруки, не визначає основне зобовязання, яке забезпечується порукою, а підтверджує лише факт присутності при переданні грошових коштів від позивача до ОСОБА_2

Договір поруки, укладений у письмовій формі відсутній і сторонами не укладався, а надані позивачем розписки не є договорами поруки та не породжують правовідносини поруки між ОСОБА_5 та позивачем за зобовязаннями позичальника ОСОБА_2 перед позивачем.

Позивач жодного разу не звертався до ОСОБА_4 із вимогою про виконання зобовязання. Жодних доказів предявлення протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (25.05.2014 р.) ОСОБА_1 до суду не надано, а матеріали справи не містять.

Зобовязання ОСОБА_2 про сплату суму штрафних санкцій не обчислені у відсотках від суми основного боргу та не є за своєю суттю ані штрафом, ані пенею. Оскільки встановлений вид забезпечення виконання зобовязання у вигляді пені не відповідає змісту цього поняття та її правовій природі як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми зобовязання.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги задовольнити частково.

21 квітня 2014 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, згідно якої позикодавець передав позичальникові грошові кошти у сумі 5000 грн., з обовязком повернути позику до 25.05.2014 р.

Також відповідно даного договору ОСОБА_2 зобовязувався до позиченої суми виплатити ще 1 800 грн., а у випадку прострочення повернення боргу сплачувати 50 грн. за кожен день прострочення, а через десять днів по 100 грн. щодня.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду було надано представником позивача підтвердження про існування з ОСОБА_2 грошового зобовязання та укладення договору позики, шляхом складення розписки, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивачем не надано належного доказу про існування з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правовідносин, які регулюються договором позики.

Також згідно зі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Строком є певний період часу, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, згідно ч. 1 ст. 251 ЦК України.

Відповідно складених розписок відповідачами, не встановлено строк його дії, отже підлягає застосування норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо позикодавець протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителів.

По договору позики строк виконання основного зобовязання чітко визначено строк повернення коштів є 25 травня 2014 року.

За таких обставин, у позивача виникло право предявлення вимоги до поручителів про виконання боргового зобовязання позичальника щодо повернення позики, починаючи з 25 травня 2014 р., протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право позикодавця, і обовязки поручителів по його закінченню припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже вимога до поручителів по виконанню ними зобовязань має бути предявлено в межах строку дії поруки.

Відповідно позивач подав суду позовну заяву лише 09 квітня 2015 р., отже строк для предявлення вимог до поручителів закінчився, підтверджень про звернення до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про сплату заборгованості, представник позивача не надав.

Вимога позивача про стягнення суми боргу за договірними штрафними санкціями за кожен день прострочення, суд вважає не обґрунтованими та підлягають відмові.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Встановлені договором види забезпечення виконання зобовязання не відповідають змісту визначених понять та її правовій природі як грошової суми, що обчислюється у відсотках до суми

зобовязання, оскільки в розписці встановлений конкретний розмір суми за прострочення виконання, 50 грн. та 100 грн.

Згідно ст. 12 ЦПК України передбачається, що особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Відповідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, та допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Також згідно п. 47 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягнення витрат на правову допоміг слід врахувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_6 приймав участь у справі як представник позивача, а не як фахівець у галузі права, так як відсутні відомості про те, що позивач подавав до суду заяву про допуск названої особи у якості фахівця у галузі права та що дана особа у цій якості допущена до участі у справі, як це передбачено ч. 2 ст. 56 ЦПК України. Також законодавством не відносить витрати на представника до судових витрат.

Отже вимога про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. підлягає відмові.

Оскільки згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., мінімальна ставка збору, встановлена Закону України «Про судовий збір», в редакції чинної на момент подання позовної заяви.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 213-215, 218 ЦПК України, ст. 549, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговими розписками, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 6027 грн. та сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров