Провадження № 22-ц/780/1192/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 1 05.03.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_1, треті особи: Відділ Держземагенства у м.Білій Церкві Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краяни», Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання незаконними рішень та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати незаконним і скасувати рішення 31 сесії Білоцерківської міської ради Київської області V скликання від 27 березня 2008 року № 697 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та оренди на земельні ділянки громадян України в межах Білоцерківської міської ради, а також площі земельних ділянок переданих громадянам у власність, згідно додатку № 2, та в оренду, згідно додатку № 4, за рахунок земель Білоцерківської міської ради, а саме: п.114, відповідно до якого ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд;

визнати незаконним та скасувати рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 31 жовтня 2013 року № 1069-47-VI в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передання земельної ділянки у власність ОСОБА_1, що розташована в АДРЕСА_2, в розмірі 492 кв.м для ведення садівництва;

визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 660286, виданий на ім'я ОСОБА_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 492 кв.м для ведення садівництва, яка розташована в АДРЕСА_2, видане Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 27 січня 2014 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 січня 2014 року за № 16800349;

скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯЖ № 660286, виданого на ім'я ОСОБА_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2;

скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 492 кв.м для ведення садівництва, яка розташована в АДРЕСА_2, виданого Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області 27 січня 2014 року, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27 січня 2014 року за № 16800349.

Позов обґрунтовувала тим, що вона є власником 1/2 частини житлового будинку за АДРЕСА_1, приміщення, якими вона користується в житловому будинку, виділені в квартиру № 1. Для отримання частини земельної ділянки у власність за вказаною адресою ПП «Гео-Кадастр» було проведено геодезичні обміри земельної ділянки та виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, однак 22 листопада 2013 року державним кадастровим реєстратором Відділу Держземагенства було прийнято рішення про відмову ОСОБА_2 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з тих підстав, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка або її частина, тобто, частина земельної ділянки передана у власність ОСОБА_1 - власникові земельної ділянки по АДРЕСА_2. Отже, частина земельної ділянки НОМЕР_1 накладається на частину земельної ділянки АДРЕСА_1. Зазначала, що скористатись своїм правом отримати земельну ділянку у власність вона матиме можливість тільки припинивши право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 31 сесії Білоцерківської міської ради Київської області V скликання від 27 березня 2008 року № 697 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та оренди на земельні ділянки громадян України в межах Білоцерківської міської ради, а також площі земельних ділянок переданих громадянам у власність, згідно додатку № 2, та в оренду, згідно додатку № 4, за рахунок земель Білоцерківської міської ради, а саме: п.114, відповідно до якого ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 площею 1000 кв. м для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 660286, виданий на ім'я ОСОБА_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2

Скасовано державну реєстрацію державного акту серії ЯЖ № 660286, виданого на ім'я ОСОБА_1 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2

В решті позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, ухвалення його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 було приватизовано землю, в тому числі частину земельної ділянки площею 0,0065га, якою вона не користувалась і яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2

Суд також вказав у рішенні, що ОСОБА_2, маючи намір приватизувати земельну ділянку біля домоволодінняАДРЕСА_1, якою вона користується, звернулась до землевпорядної організації ПП «Гео-Кадастр», яке після проведення геодезичних обмірів виявило, що при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було виявлено часткову накладку на сусідню земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_3, яка цією частиною земельної ділянки не користується.

Проте повністю погодитись із цими висновками не можна, так як вони не узгоджуються із матеріалами справи і вимогами закону.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 3 серпня 1988 року, на праві приватної власності належить 1/2 частина жилого будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. (а.с.13-14).

15 березня 1961 року рішенням виконкому Білоцерківської міської ради№155 зареєстровано за землекористувачами будівельних кварталів№351, 349 та по АДРЕСА_1 присадибних участків 910 кв.метрів та 230 кв.метрів лишки присадибної ділянки, всього 1140 кв.метрів. (а.с.16).

ОСОБА_1 є власником жилого будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 4 березня 2000 року. (а.с.100).

Рішенням Білоцерківської міської ради від 27.03.1961 року за вказаним домоволодінням закріплено в користування земельну ділянку площею 1263кв.метрів. (а.с.102).

27 березня 2008 року рішенням Білоцерківської міської ради№697 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності та оренди на земельні ділянки в тому числі про надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000кв.метрів по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.30-31).

На підставі вказаного рішення на ім.»я ОСОБА_1 в 2008 році видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 660286 про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2 (а.с.32).

31 жовтня 2013 року рішенням Білоцерківської міської ради №1069-47-У1 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 в розмірі 492 кв.метрів для ведення садівництва. (а.с.52-53).

27 січня 2014 року реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції видано свідоцтво про право власності, згідно якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0492га за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.91).

Згідно зведеного кадастрового плану, виготовленого 24.10.2013 року землевпорядною організацією ПП «Гео-Кадастр», земельні ділянки АДРЕСА_2 частково накладаються одна на одну в межах площею 0,0065га. (а.с.22).

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувані рішення Ради та Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, виданий на ім.»я ОСОБА_1, порушують права позивача, не відповідають вимогам закону, а тому визнав їх незаконними і недійсними.

З врахуванням доводів апеляційної скарги, обставин, встановлених судом першої і апеляційної інстанції, норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню із наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

2. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до ст..125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Встановлено, що на час набуття ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину житлового будинкуАДРЕСА_1, за яким було закріплено в користування 0,1140 га землі, діяли положення Земельного кодексу Української РСР (в редакції 1970 року).

Відповідно до ст..90 Земельного кодексу Української РСР (в редакції 1970 року) до позивача разом з іншим співвласником 1/2 частини будинку перейшло право спільного користування земельною ділянкою згідно розміру частки в спільній власності на будинок.

З часу набуття права власності на частину будинку до звернення із вказаним позовом в суд правовий статус ОСОБА_2 як власника 1/2 частину жилого будинку не змінився.

Земельна ділянка, якою користується ОСОБА_2, в натурі із визначенням меж, в установленому законом порядку їй не виділялась.

Як вбачається із технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виготовленої ТОВ «Краяни» 6 листопада 2007 року було визначено та погоджено межі земельної ділянки ОСОБА_1 в натурі, про що складено акт.

Відповідно до цього акту ОСОБА_2 погодила межі земельної ділянки площею 0,1000 га, яка виділена в натурі ОСОБА_1 (а.с.43).

Згідно із ст..22 Земельного кодексу України ( в редакції 1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Позивачу, як власнику 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, може бути надано право на земельну ділянку відповідно до ст..120 ЗК України, тобто на 1/2 частину земельної ділянки, закріпленої за вказаним будинком (1140 кв.метрів).

При апеляційному розгляді встановлено, що рішенням Білоцерківської міської ради від 21 квітня 2011 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд АДРЕСА_1 площею 599 кв.метрів.

Разом з тим в зведеному кадастровому плані, виготовленому 24.10.2013 року землевпорядною організацією ПП «Гео-Кадастр», зазначено, що площа земельної ділянки закріплена за домоволодінням НОМЕР_2 становить 1000 кв.метрів і має місце накладення земельної ділянки НОМЕР_1, приватизованої ОСОБА_1 площею 1000 кв.метрів із земельною ділянкою НОМЕР_2 площею 0,0065га. Проте у вказаному зведеному кадастровому плані не зазначено межі земельної ділянки, яка має бути виділена ОСОБА_2 площею 599 кв.метрів із площі, закріпленої за домоволодінням НОМЕР_2, яка становить 1140кв.метрів.

За вказаних обставин вказаний доказ на підтвердження позовних вимог відповідно до ст..ст.58,59 ЦПК України не можна визнати належним і допустимим, а висновок суду про те, що ОСОБА_1 було приватизовано землю, в тому числі частину земельної ділянки площею 0,0065га, якою вона не користувалась і яка знаходиться у користуванні ОСОБА_2, таким, що не відповідає обставинам справи.

Крім цього, на час ухвалення рішення ОСОБА_2 в установленому законом порядку відповідно до ст.125 ЗК України не набула право власності на земельну ділянку площею 599 кв.метрів, розташовану по АДРЕСА_1

Таким чином у ОСОБА_2 було відсутнє суб'єктивне право, яке підлягало захисту, оскільки право власності на земельну ділянку вона не набула.

За таких обставин, коли у позивача в установленому законом порядку право приватної власності на землю не виникло, тому відповідно до ст.3 ЦПК України відсутні підстави вважати права позивача порушеними в обраний нею спосіб.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_2

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так як висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права, рішення суду в частині вимог про визнання незаконним рішення Білоцерківської міської ради від 27 березня 2008 року за № 697 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити за недоведеністю і необґрунтованістю.

В іншій частині про відмову в решті позовних вимог рішення суду в апеляційному порядку не оскаржується, є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року в частині вимог про визнання незаконним рішення Білоцерківської міської ради від 27 березня 2008 року за № 697 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради Київської області, ОСОБА_1, треті особи: Відділ Держземагенства у м.Білій Церкві Київської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Краяни», Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання незаконним рішення Білоцерківської міської ради від 27 березня 2008 року за № 697 про надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 і визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: