Справа № 128/5284/14-ц Провадження № 22-ц/772/859/2015Головуючий в суді першої інстанції Ганкіна І. А.
Категорія 48 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі 65514 грн. та судових витрат та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягнення судових витрат, -

встановила:

29 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2013 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно. В зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого обв'язку станом на 01 вересня 2014 року виникла заборгованість, яка складає 26273, 26 грн. За власними підрахунками сума неустойки за період з 01.11.2013 року по 30.09.2014 року складає 65514 грн., яку просила стягнути з відповідача.

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах за 2012-2014 роки.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на момент ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в сумі 1600 грн. щомісячно, його заробіток становив всього 1147 грн., але виконуючи свій обов'язок по утриманню дітей він періодично сплачував мінімальні суми, крім цього йому доводилося самостійно повертати борги, він перебуває в скрутному майновому становищі, а тому не має можливості погасити виниклу заборгованість, яка виникла з незалежних від нього причин.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 52 546, 52 грн.. В решті стягнення суми неустойки в розмірі 12 967, 48 грн. відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 1136, 44 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та стягненні судових витрат відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення зустрічного позову та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, з підстав зазначених в ній, просили суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 проти апеляційної скарги заперечили, просили суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, що сума неустойки за період з 01.11.2013 року по 30.09.2014 року становить 65514 грн., при цьому враховуючи обставини, що відповідач на даний час не працює, знаходиться у стані припинення підприємницької діяльності, має непогашену заборгованість із сплати аліментів та періодично сплачував аліменти, зменшив суму неустойки до двох розмірів наявної заборгованості по аліментах в сумі 52546, 52 грн. З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що сторони перебували між собою у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають дітей : сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6,7).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 21 січня 2013 року, яке набуло законної сили 21 лютого 2013 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 щомісячно на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 800 грн. на кожну дитину, починаючи стягнення з 09 листопада 2012 року до досягнення дітьми повноліття.

По справі було видано виконавчий лист, який прийнятий до виконання ВДВС Вінницького районного управління юстиції (а.с.10).

Згідно з довідкою ВДВС Вінницького районного управління юстиції заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з листопада 2012 року по 01 листопада 2013 року становить 13273,26 грн. (а.с. 11).

Відповідно до довідки ВДВС Вінницького районного управління юстиції загальна сума заборгованості станом на 01 вересня 2014 року (з урахуванням заборгованості станом на 01 листопада 2013 року в сумі 13273 грн.) складає 26273, 26 грн. (а.с.13).

Згідно з довідкою ВДВС Вінницького районного управління юстиції про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі у вересні 2014 року ОСОБА_2 аліменти не сплачено (а.с.55).

Як вбачається з вищевказаних розрахунків, ОСОБА_2 сплатив аліментів на суму 8500 грн., а саме у лютому 2013 року 1000 грн.. у березні 2013 року 1000 грн., у травні 2013 року 1000 грн., у липні 2013 року 1000 грн., у серпні 2013 року 500 грн., у вересні 2013 року 500 грн., у жовтні 2013 року 500 грн., у листопаді 2013 року 500 грн., у грудні 2013 року 500 грн. у січні 2014 року 500 грн., у травні 2014 року 500 грн., у червні 2014 року 500 грн., у липні 2014 року 500 грн.

Згідно з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13, який є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми.

Суд першої інстанції на дані обставини уваги не звернув та неправильно застосував норму ст. 196 СК України при здійсненні розрахунку суми неустойки зі сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, зазначивши, що сума неустойки з 01 листопада 2013 року по 30 вересня 2014 року становить 65514 грн. При цьому позивачем базою для нарахування неустойки на 01 листопада 2013 року визначено не суму чергового несплаченого місячного платежу, а заборгованість за аліментами, нараховану з листопада 2012 року по листопад 2013 року в сумі 13273,26 грн.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок неустойки здійснено з порушенням вищевказаних норм.

З наданих позивачем розрахунків суми позову вбачається, що початок періоду, за який фактично здійснено розрахунок неустойки є листопад 2012 року, а не листопад 2013 року, як це вказано у мотивувальній частині позову.

За змістом ст. 214 ПЦК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що аліменти призначаються та повинні сплачуватись щомісячно, розмір неустойки (пені) необхідно нараховувати на щомісячну заборгованість, починаючи з дня її виникнення по день добровільного погашення боргу або на день стягнення в межах заявлених вимог. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість з вини платника аліментів.

Як роз'яснено в п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Оскільки рішенням суду аліменти на утримання дітей вирішено стягувати з 09 листопада 2012 року, проте відповідач даний обов'язок не виконав, сплачуючи аліменти не в повному обсязі та не вчасно, а тому пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з 01 грудня 2012 року, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача.

Таким чином, розмір неустойки за прострочення стягнення аліментів з 01 грудня 2012 року по 30 вересня 2014 року становить 88957,11 грн.

Так, пеня за листопад 2012 року становить 7849,11 грн.: 1173, 26 грн. нараховано, 0,00 грн. сплачено, 1173, 26 грн. заборгованість, 669 днів прострочки;

Пеня за грудень 2012 року - 10 208 грн. : 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 638 днів прострочки;

Пеня за січень 2013 року - 9712 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 607 днів прострочки;

Пеня за лютий 2013 року - 3474 грн. : 1600 грн. нараховано, 1000 грн. сплачено, 600 грн. заборгованість, 579 днів прострочки;

Пеня за березень 2013 року - 3288 грн: 1600 грн. нараховано, 1000 грн. сплачено, 600 грн. заборгованість, 548 днів прострочки;

Пеня за квітень 2014 року - 8288 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 518 днів прострочки;

Пеня за травень 2013 року - 2922 грн.: 1600 грн. нараховано, 1000 грн. сплачено, 600 грн. заборгованість, 487 днів прострочки;

Пеня за червень 2013 року - 7312 грн. 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 457 днів прострочки;

Пеня за липень 2013 року 2556 грн.: 1600 грн. нараховано, 1000 грн. сплачено, 600 грн. заборгованість426 днів прострочки;

Пеня за серпень 2013 року 4345 грн. : 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 395 днів прострочки;

Пеня за вересень 2013 року - 4015 грн : 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 365 днів прострочки;

Пеня за жовтень 2013 року - 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 334 дні прострочки;

Пеня за листопад 2013 року 3344 грн.: 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 304 дні прострочки;

Пеня за грудень 2013 року - 3003 грн.: 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 273 дні прострочки;

Пеня за січень 2014 року - 2662 грн. : 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 242 дні прострочки;

Пеня за лютий 2014 року - 3424 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 214 днів прострочки;

Пеня за березень 2014 року - 2928 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 183 дні прострочки;

Пеня за квітень 2014 року - 2448 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 153 дні прострочки;

Пеня за травень 2014 року 1342 грн.: 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 122 дні прострочки;

Пеня за червень 2014 року - 1012 грн. : 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 92 дні прострочки;

Пеня за липень 2014 року - 671 грн.: 1600 грн. нараховано, 500 грн. сплачено, 1100 грн. заборгованість, 61 день прострочки;

Пеня за серпень 2014 року - 480 грн.: 1600 грн. нараховано, 0,00 сплачено, 1600 грн. заборгованість, 30 днів прострочки.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, з 31 жовтня 2006 року ОСОБА_2 був офіційно не працевлаштований (а.с. 46).

З 07 лютого 2013 року відповідач був прийнятий на посаду водія в ТОВ «АТП 1 ЛТД» з окладом 1147 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «АТП 1 ЛТД» від 12 лютого 2013 року №4 та копією трудової книжки (а.с. 38, 46). За лютий 2013 року та березень 2013 року ОСОБА_2 нараховано 2064, 60 грн. заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 39).

Згідно наказу №35 -к від 01 серпня 2013 року відповідач звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до повідомлення Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області , 27 листопада 2014 року внесено запис №3002055 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с. 36).

Згідно з довідкою про доходи, наданої Вінницькою ОДПІ Головного управління ДФС у Вінницькій області від 28 листопада 2014 року за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2014 року ОСОБА_2 не отримував доходів від здійснення підприємницької діяльності (а.с. 37).

01 грудня 2014 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу слюсара-монтажника зовнішніх трубопроводів в Приватному багатопрофільному малому підприємстві згідно наказу №13-к від 01.12.2014 року. Заробітна плата за місяць становить 1300 грн. (а.с. 47-48).

Судом встановлено, що відповідач припинив підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, доходів від її здіснення за період з 01 січня 2012 по 30 вересня 2014 року не отримував , з лютого 2013 року по серпень 2013 року отримував мінімальну заробітну плату, а з серпня 2013 року по грудень 2014 року був безробітним, на теперішній час розмір щомісячної заробітної плати є нижчим, за розмір стягуваних аліментів, при цьому вживав заходів щодо часткової сплати аліментів в сумі 8500 грн., є підстави для зменшення розміру неустойки, нарахованої за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи наведені обставини та виходячи із принципу диспозитивності, тобто з того, що сума позову є меншою за фактичний розмір неустойки, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 88957,11 грн. до 65514 грн.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем підстав такого звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Як на обставину, яка має істотне значення для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, ОСОБА_2 посилався на відсутність заробітку, невідповідність розміру отримуваного ним доходу, стягуваним відповідно до рішення суду аліментам, необхідність погашати заборгованість за існуючими зобов'язаннями.

Суд першої інстанції повно дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку, наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 був обізнаний про зміст судового рішення про стягнення аліментів, частково позов визнавав та частково виконував зобов'язання, із позовом про зміну розміру аліментів звернувся лише після звернення ОСОБА_3 з позовом про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, на даний час працевлаштований, а тому відсутні підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

За таких обставин, суд першої інстанції визначаючи розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача неправильно застосував норми матеріального права що призвело до ухвалення неправильного рішення, а тому рішення суду в частині позовних вимог про стягнення неустойки підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення зазначених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, п.1.ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 січня 2015 року в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Чуків, Немирівського району, Вінницької області, ід.код НОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1 та області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, ід. код. НОМЕР_2, проживаючої в АДРЕСА_2 та області неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 65 514 (шістдесят п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ І.М. Стадник

З оригіналом вірно: