"21" вересня 2015 р.
Справа № 642/5521/15-ц
Провадження №2/642/1344/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Вікторова В. В.

за участю секретаря Лозоватої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним шлюбного договору,-

В с т а н о в и в:

Представник позивача, діючий за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати шлюбний договір від 30 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, дійсним.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 з 25 червня 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем. 30 квітня 2007 року між нею та ОСОБА_2М був укладений шлюбний договір, відповідно якого було врегульовано майнові відносини між ними, включаючи визначення правового режиму майна, набутого в період перебування в зареєстрованому шлюбі, визначення майнових прав та обов'язків кожного з подружжя тощо. Подружжя при укладанні шлюбного договору діяли добровільно, відповідно до власного вільного волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій. Після того, як 30 квітня 2007 року подружжя склали, узгодили та підписали шлюбний договір вони звернулися до декількох приватних нотаріусів для нотаріального посвідчення цього договору, але нотаріуси відмовили посилаючись на те, що вже кінець скороченого робочого дня. Після цього були тривалі святкові дні. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із проханням сумісного відвідування нотаріуса для засвідчення шлюбного договору, але відповідач відповідав постійними відмовами, посилаючись на брак часу та коштів. Згідно пункту 6 Шлюбного договору усі витрати, пов'язані з нотаріальним посвідченням цього договору несе чоловік. Позивачка не має можливості самостійно оплатити посвідчення цього шлюбного договору.

Представник позивача зазначив також, що самого факту підписання шлюбного договору відповідачем вистачає, для того щоб дійти висновку щодо його волі, при цьому обидві сторони договору виконують вимоги цього договору. Так, позивач впродовж дії шлюбного договору надавала численні усні та письмові згоди, серед яких 23.03.2011 року згода на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «Актоном»; 11.11.2010 року згода на придбання частки в статутному капіталі ТОВ «Фортеця БК»; згода на укладання договору позики з ОСОБА_4; 19.03.2013 року згода на передачу в іпотеку будинку за адресою місто Харків, вул. Партизанська 16. Таким чином, вважає, що позивач з відповідачем дійшли згоди з усіх істотних умов Шлюбного договору, а саме, щодо предмету, змісту договору, правового режиму як особистого, так і спільного майна, прав та обов'язків, інтересів доньки подружжя, порядку вирішення спірних питань тощо.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що шлюб, укладений між ним та позивачкою 25 червня 1994 року на цей час є дійсним. Однак, з 2007 року він проживає з позивачкою окремо один від одного. Його дружина є юристом за фахом та наполягла на укладенні шлюбного договору. Він цей Договір підписав, однак, дійсно були свята та вони не встигли засвідчити даний Договір нотаріально. В подальшому зазначений Договір також не був посвідчений, у зв'язку з відсутністю вільного часу.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено наступне.

25 червня 1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що підтверджується копіє свідоцтва про шлюб серії I-ВЛ № 254803, виданий Палацем одруження «Центральний», актовий запис № 801.

30 квітня 2007 року між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі було укладено шлюбний договір, що підтверджується копією вказаного договору дослідженою у судовому засіданні.

З пояснень представника позивача, судом встановлено, що 30 квітня 2007 року після укладення між сторонами шлюбного договору, вони звернулися до декількох приватних нотаріусів для нотаріального посвідчення цього договору, але нотаріуси відмовили посилаючись на те, що вже кінець скороченого робочого дня. Позивачка неодноразово зверталася до Відповідача із проханням сумісного відвідування нотаріуса для засвідчення Шлюбного договору, але Відповідач відповідав постійними відмовами посилаючись на брак часу та коштів.

Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні відповідач, зазначивши, що спочатку дійсно не було можливості посвідчити шлюбний договір через відмову нотаріусів у посвідченні, оскільки 30 червня це був скорочений робочий день перед святами. В подальшому у нього не було вільного часу, а на теперішній час він не заперечує проти його посвідчення.

Відповідно до п. 1 шлюбного договору даним договором чоловік і дружина врегульовують майнові відносини між ними, включаючи визначення правового режиму майна, набутого в період перебування в зареєстрованому шлюбі, визначення майнових прав та обов'язків кожного з Подружжя тощо.

Пунктом 3 шлюбного договору встановлено, що все майно, в тому числі рухоме і нерухоме, нажите Подружжям під час шлюбує об'єктами права спільної сумісної власності Подружжя відповідно до вимог Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 94 СК України шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що відповідач не ухилявся від нотаріального посвідчення спірного договору. Сторонами справи не надано належних та достатніх доказів факту ухиляння відповідача від нотаріального посвідчення договору. Суд критично ставиться до пояснень представника позивача та відповідача в цій частині, оскільки озвучена обома сторонами зайнятість відповідача не може бути оцінена як ухиляння відповідача від нотаріального посвідчення договору. Дані пояснення є явно надуманими та необґрунтованими.

Крім того, можливість укладення та нотаріального посвідчення спірного договору не втрачена і до цього часу. Якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору вони мають можливість звернутися до відповідної нотаріальної контори з метою його укладення та нотаріального посвідчення. Намагання сторін замінити рішенням суду нотаріальне посвідчення договору є безпідставним та необґрунтованим.

У відповідності до ч. 3 ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, оцінивши надані та добуті докази суд приходить до висновку, що жодних прав позивача відповідачем не порушено, доказів наявності фактичних даних, які могли б бути підставою для задоволення позову по суті сторонами не надано, а судом не встановлено, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову повинні покладатися на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 220, 640 ЦК України, ст. 94 СК України, суд, -

В и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним шлюбного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Вікторов