Справа № 428/2274/15-ц
Провадження № 2-о/428/47/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьк цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в обґрунтовування заявлених вимог вказала, що 24 квітня 2009 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. Від даного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3. З 01 березня 2004 року по 12 травня 2008 року вона працювала бухгалтером на ДП «Антрацитвуглесбут», потім з 24 червня 2008 року по 07 серпня 2008 року перебувала на обліку у Антрацитівському центрі зайнятості. Після цього у центрі зайнятості вона отримала одноразову виплату допомоги по безробіттю підприємницької діяльності за період з 07 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року. Деякий час займалася підприємницькою діяльністю, але під час вагітності зупинила підприємницьку діяльність, а після народження дитини закрила її і з того часу ніде не працювала і займалася вихованням дитини. ЇЇ чоловік з 11 жовтня 2005 року працював на ЗАТ «Сєвєродонецькому об'єднанні АЗОТ». Після реєстрації шлюбу вони разом з чоловіком проживали разом у гуртожитку за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Танкістів, б.30, кім.404. Потім їй мати подарувала квартиру АДРЕСА_1. З червня 2013 року родина переїхала мешкати у квартиру, вона разом з сином зареєструвалися у ній, а чоловік залишився бути зареєстрований за старою адресою у гуртожитку, так як вони не бажали втрачати кімнату та мали намір її приватизувати. 03 грудня 2014 року ОСОБА_2 помер. До останнього часу мій чоловік працював, отримував заробітну плату, яку повністю віддавав їй і вона витрачала її на оплату квартири і комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування та т. і. Зазначена заробітна плата чоловіка була для неї постійним і основним джерелом доходу та способом для існування, інших джерел доходу вона не мала, займалася домашним господарством, доглядом за дитиною, влаштуванням домашнього затишку. Після смерті чоловіка вона звернулася до Управління пенсійного фонду України у м.Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії з нагоди втрати годувальника, однак для цього їй необхідно встановити факт перебування на утриманні чоловіка.

Заявник в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що містяться в заяві, просила заяву задовольнити. Також пояснила, що у чоловіка було виявлено злоякісну меланому шкіри, намагались лікували у Києві, вона постійно була разом з ним, у лікарні він помер, тому свідоцтво про смерть видано у Києві. Також пояснила, що була на повному утриманні чоловіка, навіть його банківська картка на яку нараховувалась зарплатня зберігалась у неї і вона використовувала кошти на наявні потреби сімї.

Представник заінтересованої особа в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про слухання справи без його участі, встановлення факту перебування заявника на утриманні чоловіка просив вирішити на розсуд суду. Крім того в заяві зазначив, що заявником не вказується встановлення для неї та її померлого чоловіка свого часу режиму окремого проживання подружжя, а також в справі наявні документи, що дають підстави вважати, що заявник та її чоловік ОСОБА_2 на момент смерті останнього проживали окремо.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні надали пояснення, якими підтвердили факт знаходження заявника на повному утриманні померлого 03.12.2014 року ОСОБА_2. Також підтвердили те, що заявник та ОСОБА_2 проживали разом за адресою: вул.Гагаріна, 99/9.

Вислухавши заявника, свідчення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії І-БК № 319653, ОСОБА_2 помер 03.12.2014 року.

Згідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД 084296 заявник ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 з 24.04.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ЕД № 166894.

Відповідно до трудової книжки серії АВ № 158491 ОСОБА_1 працювала з 01 березня 2004 року по 12 травня 2008 року бухгалтером на ДП «Антрацитвуглесбут», потім з 24 червня 2008 року по 07 серпня 2008 року перебувала на обліку у Антрацитівському центрі зайнятості, отримала одноразову виплату допомоги по безробіттю підприємницької діяльності за період з 07 серпня 2008 року по 18 червня 2009 року, а після - ніде не працювала.

Відповідно до трудової книжки серії АХ № 009009 ОСОБА_2 з 11 жовтня 2005 року працював на ЗАТ «Сєвєродонецькому обєднанні АЗОТ», 03.12.2014 року робота припинена у звязку зі смертю.

Згідно договору дарування квартири посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр № 1087 від 29 серпня 2012 року ОСОБА_7 подарувала квартиру АДРЕСА_2, ОСОБА_1.

У відповідності до довідки № 580 від 02.03.2015 року померлого ОСОБА_2 з 22.11.2005 року по день смерті 03.12.2014 року було зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 проживав разом з заявником за адресою: м.Сєвєродонецьк, вул.Гагаріна, 9/99. Що також підтверджується актом обстеження житлових умов ОСМД «Луч».

Крім того факт перебування заявника на утриманні померлого ОСОБА_2 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 наданими в судовому засіданні, іншими матеріалами справи, а саме: довідками про доходи ОСОБА_2, виписками з медичної картки ОСОБА_2, медичною документацією ОСОБА_1, ОСОБА_3

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення…

Згідно ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п.2 ст.273 ЦПК, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У відповідності до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії.

Згідно із п.3 ч.2, ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина) померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені і частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним основним джерелом засобів до існування.

Згідно із п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, як надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Тому на підставі вищевикладеного суд вважає встановленим, що заявник ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2, який помер 03.12.2014 року у м.Києві, у звязку з чим, суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст.ст. 36 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст..29 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Управління пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утриманні чоловіка ОСОБА_2, який помер 03.12.2014 року у м.Києві.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник