Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/1008/15 Головуючий у 1 інстанції: Іжевська Н.Г.
Провадження № 22-ц/778/4979/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької обласної кредитної спилки «Довіра» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Запорізької обласної кредитної спилки «Довіра» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів за договором внеску, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 07.05.2013р. між ним та відповідачем було укладено договір внеску (вкладу) членом кредитної спілки на депозитний рахунок суми у розмірі 149 000 грн. строком на 13 місяців з виплатою 22% річних у кінці строку, днем закінчення строку є 07.06.2014р. За додатковим договором від 08.05.2013р. строк договору продовжено до 08.09.2014р. В зазначений договором строк відповідач внесок не повернув, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача суму внеску в розмірі149 000 грн., а також 13 324,4 грн. - відсотків, 19 817 грн. інфляційних втрат, 1 885 грн. - 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, а разом - 184 027,37 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з Запорізької обласної кредитної спилки «Довіра» на користь ОСОБА_2 184 027,37 грн., а також судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, Запорізька обласна КС «Довіра» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача суму невиплаченого внеску в розмірі 148 500 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до вис-

новку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.05.2013р. між ОСОБА_2 та Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» був укладений договір № 9077 про надання фінансової послуги - залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, згідно з п. 2.1.1 якого ОСОБА_2 вніс до Спілки грошові кошти в сумі 149 000 грн. Внесок залучено на 13 місяців, та строк дії договору закінчується - 07.06.2014р. ( а.с. 7-8).

Відповідно до п. 2.2.1 вказаного договору процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 22 % річних, а проценти у відповідності до п. 2.3.1 договору нараховуються на внесок, починаючи з наступного дня після отримання Спілкою внеску, та їх нарахування припиняється в день закінчення строку дії договору.

Згідно до вимог п. 3.2.5 договору Спілка зобов»язалась повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору.

За додатковим договором № 1 від 10.06.2014р. до договору № 9079 сторони домовились змінити строк, на який внесено кошти, який продовжено на 3 місяці, тобто по 08.09.2014р. ( а.с. 9).

Внесок у сумі 149 000 грн. був здійснений позивачем в касу відповідача 07.05.2013р., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2294 та записом у членській книжці ( а.с. 11).

Позивач вказував, що після спливу строку дії договору 08.09.2014р. відповідач не повернув йому внеску та не повністю виплатив відсотки, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Тому в позові просив стягнути з відповідача наступні грошові суми: внесок у розмірі 149 000 грн., відсотки у сумі 13 324,40 грн., частина яких була нарахована, але не була виплачена під час дії договору, а інша частина нарахована після його припинення до дати звернення з позовом до суду, 3 % річних за період з 08.09.2014р. по 08.02.2015р. в сумі 1 885,97 грн. та інфляційні втрати за цей же період в сумі 19 817 грн.

Задовольняючи цей позов, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є доведеними і обґрунтованими, а розрахунки сум, які позивачем заявлені до стягнення, правильними.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що всі належні за договором відсотки були виплачені позивачу щомісячними платежами у період дії договору, а нарахування відсотків після припинення дії договору не передбачено. Також вказує, що частково виплатив вклад у сумі 500 грн., тому не заперечує проти стягнення з нього внеску на користь позивача у сумі 148 500 грн. В решті позову просить відмовити, оскільки 3 % річних та інфляційні втрати розраховані невірно.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх спроможними, оскільки вони ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи.

За умовами договору внеску нарахування процентів передбачено лише в межах строку його дії, тобто з 08.05.2013р. по 08.09.2014р.

В членській книжці члена кредитної спілки «Довіра» ОСОБА_2 були відмічені всі сплачені на його користь відповідачем проценти протягом дії договору внеску. Із записів в членській книжці вбачається, що проценти позивач отримував кожного місяця, починаючи з 07.06.2013р. ( за період з 07.05 по 07.06.2013р.) та по 10.09.2014р. у правильно розрахованій сумі, тому всі нараховані проценти позивачу були виплачені станом на 10.09.2014р. ( а.с. 11). А відтак, його вимоги про стягнення недоплаченої суми процентів є необґрунтованими.

В позові ОСОБА_2 вимагав сплатити йому проценти за період з 10.09.2014р. по день звернення до суду - 08.02.2015р., тобто поза межами дії договору внеску, та суд задо-

вольнив ці вимоги, не зваживши на те, що проценти у відповідності до п. 2.3.1 договору нараховуються на внесок, починаючи з наступного дня після отримання Спілкою внеску, та їх нарахування припиняється в день закінчення строку дії договору.

Отже, ці вимоги не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору, а тому не можуть бути задоволені.

Також з членської книжки вбачається, що після закінчення строку дії договору кредитна спілка сплатила ОСОБА_2 частину внеску: 23.10.2014р. - у сумі 100 грн., 24.10.2014р. - у сумі 250 грн., 27.10.2014р. - у сумі 150 грн., а загалом у сумі 500 грн. Тому до повернення спілкою позивачу залишилась сума внеску у розмірі 149 000 грн. - 500 грн. = 148 500 грн.

Враховуючи, що після закінчення строку дії договору спілка не повернула ОСОБА_2 суму внеску в повному обсягу, суд дійшов правильного висновку про те, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов»язання має сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми.

Проте, дійшовши таких правильних висновків, суд не пересвідчився у правильності вказаних нарахувань, які здійснені позивачем на суму боргу у розмірі 149 000 грн., в той час як фактична заборгованість за внеском склала 148 500 грн.

Розраховується сума 3 % річних від суми боргу за період з 08.09.2014р. по 08.02.2015р.: 148 500 грн. х 3 : 100 : 365 х 154 = 1879,64 грн.

Розраховується сума інфляційних втрат:

- за вересень 2014р. складає 148 500 х 1,029 = 152 806,50 грн., 152 806,50 - 148 500 = 4306,50 грн.;

- за жовтень 2014р. - 148 500 х 1,024 = 152 064 грн., 152 064 - 148 500 = 3 564 грн.;

- за листопад 2014р. - 148 500 х 1,019 = 151 321,50 грн., 151 321,50 - 148 500 = 2 821,5 грн.;

- за грудень 2014р. - 148 500 х 1,03 = 152 955 грн., 152 955 - 148 500 = 4 455 грн.;

- за січень 2015р. - 148 500 х 1,031 = 153 103 грн., 153 103 - 148 500 = 4 603 грн.

Загалом сума інфляційних втрат складає: 4 306,50 + 3 564 + 2 821,5 + 4 455 + 4 603 = 19 750 грн.

Отже, прийнявши вірне рішення щодо стягнення суми заборгованості за внеском, 3 % річних та втрат від інфляційних процесів у державі, суд невірно визначив суми до стягнення, у зв»язку з чим рішення в цій частині слід змінити щодо розміру стягнутої заборгованості та судових витрат, а також зменшити визначену судом суму на розмір відсотків, які не підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної кредитної спилки «Довіра» задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2015 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої суми та судових витрат.

Стягнути з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором № 9077 від 07 травня 2013р. в сумі 170 129 ( сто сімдесят тисяч сто двадцять дев»ять) гривень 64 копійки, яка складається з: внеску - 148 500 ( сто сорок вісім тисяч п»ятсот) гривень, трьох відсотків річних - 1 879 ( одна тисяча вісімсот сімдесят дев»ять) гривень 64 копійок, інфляційних втрат -19 750 ( дев»ятнадцять тисяч сімсот п»ятдесят) гривень.

Стягнути з Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» в доход держави судовий збір в сумі 1 701 ( однієї тисячі семисот однієї) гривні 29 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.