Справа № 199/3543/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Коломієць Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача шляхом визнання порушеними прав споживача використанням нечесної підприємницької практики та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про захист прав споживача шляхом визнання порушеними прав споживача використанням нечесної підприємницької практики та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що він є споживачем послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає відповідач як виконавець послуг. Вважає підприємницьку практику відповідача нечесною, оскільки він ввів в оману позивача стосовно розрахунку ціни своїх послуг. Відповідач не є виробником теплової енергії, користується покупною енергією Придніпровської ТЕС ПАТ «Дніпроенерго», для якої постановою НКРЕ України від 28.11.2011 року № 2246 тариф на виробництво теплової енергії встановлено 228,04 грн. на 1 Гкал без ПДВ. Відповідач у розрахунку тарифу ціну покупної енергії встановив не 228,04 грн., а 307,07 грн. за 1 Гкал без ПДВ. Також відповідач застосував нечесний спосіб розрахунку тарифу на свої послуги, зокрема застосував норму споживання на опалення 1 кв.м. опалювальної площі 0,144 замість 0,132 Гкал на рік, що призвело до завищення тарифу.

Всупереч положень Порядку розроблення, погодження та затвердження інвестиційних програм субєктів господарювання у сфері теплопостачання, затвердженого наказом Мінрегіону України від 14.12.2012 року № 630, розрахунки тарифу відповідач здійснив без схваленої на 2014 рік інвестиційної програми, що свідчить про нечесну практику введення в оману стосовно законності поданих на затвердження розрахунків тарифу. За порушення зазначеного Порядку розроблення на відповідача постановою НКРЕКПУ від 23.04.2015 року накладено штраф. Також вважає порушенням те, що згідно визначення договору приєднання споживач не може відмовитись від його умов, в той час невиконання умов Типового договору стосовно обслуговування і ремонту внутрішньобудинкової мережі тепло- та постачання гарячої води не надає споживачу гарантій відшкодування шкоди, завданої протіканням труб стояків до точок передачі послуг, якими, згідно договору надання послуг, визначені відгалуження від стояків опалення у квартирі і кран гарячої води у квартирі. У звязку з цим, позивач просить суд визнати порушеними права споживача з боку відповідача, що виразились у використанні нечесної підприємницької практики стосовно способу розрахунку ціни на послуги централізованого теплопостачання та у навязуванні умов договору, невідповідного умовам Типового договору, а також зобовязати відповідача у місячний термін припинити дії, які порушують його права шляхом надання для підписання договору, що відповідає нормам законодавства.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, зазначивши, що дії відповідача відповідають чинному законодавства та позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У судовому засіданні встановлено, що механізм формування та встановлення тарифів на надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, споживачем яких є позивач, визначається Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869, Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, затвердженим постановою НКРЕ від 17.02.2011 № 242 та Процедурою встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, затвердженою постановою НКРЕ від 17.02.2011 № 244.

Процедурою встановлення тарифів № 244 передбачено наступне:

1.6.Розрахунки тарифів виконуються заявником відповідно до вимог затвердженого НКРЕ Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання (Порядок № 242) та надаються до НКРЕ разом із заявою як додатки до заяви.

1.7.Рішення щодо встановлення тарифів приймається НКРЕ на відкритих засіданнях шляхом всебічного та повного з'ясування позицій усіх учасників відкритих засідань, які проводяться після розгляду наданих заявником документів та аналізу результатів фінансово- господарської діяльності заявника відповідними управліннями НКРЕ і підготовки їх пропозицій, і оформлюється постановою.

4.3. Підставою для зміни тарифів за ініціативою НКРЕ можуть бути такі обставини: 4.3.6 надання ліцензіатом до НКРЕ недостовірної інформації щодо здійснення ліцензованої діяльності та/або недостовірної інформації при обґрунтуванні і розрахунках тарифів.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, від 8.04.2014 року №336 відповідачу установлений тариф на теплову енергію для потреб населення. Вказана постанова є чинною, доказів протилежного позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідач допустив щодо нього діяльність (бездіяльність) при обґрунтуванні і розрахунках тарифів, що вводила б позивача, як споживача послуг, в оману чи є агресивною.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ст. 26 вказаного Закону договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання гарячої води, що укладається із споживачем-фізичною особою, яка не є субєктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред'явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

07.09.2015 року між сторонами був підписаний договір № 703-212086 про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Таким чином, позивач як сторона договору приєднання, може ініціювати лише його зміну чи розірвання відповідно до вимог закону, отже, вимоги позивача щодо визнання порушеним права споживача відповідачем шляхом навязування умов договору та зобовязання відповідача надати для підписання договір, що відповідає нормам законодавства,є безпідставними.

Крім того, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж нормою закону визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, якою не передбачено такий спосіб захисту,як визнання порушеним права. Таким чином, позивач звернувся до суду у спосіб, не передбачений законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.11, 60, 88, 169, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 634 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживача шляхом визнання порушеними прав споживача використанням нечесної підприємницької практики та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Руденко