У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року публічне акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2008 року з ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 419 150 грн на строк до 15 лютого 2015 року зі сплатою 17,5 % річних. На забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання 25 лютого 2008 року між банком і ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, предметом якого є належна їй квартира АДРЕСА_1. Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_5 належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 5 вересня 2008 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 686 713 грн 05 коп.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 4 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Брокбізнесбанк», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання (іпотечний договір) має бути укладено в письмовій формі. Висновком експерта в категоричній формі встановлено, що цей договір ОСОБА_4 не підписувала, що виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги про те, що висновок експерта повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами є вірним, проте інших належних, достовірних, безпідставних доказів позивач не надав, клопотання про призначення іншої експертизи не заявляв, отже, своїх позовних вимог не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Ураховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 1 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта