АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6648/15 Головуючий 1 інст. - Якуша Н.В.
Справа № 640/1920/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Харківського відділення Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_1 про встановлення факту неукладеності кредитного договору, розірвання договору іпотеки, визнання кредитного договору припиненим та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому неодноразово уточненим позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Харківського відділення Центральної філії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_1.

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що 10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та нею укладено кредитний договір № Ф2417/02-12, відповідно до якого банк зобов'язується надати їй грошові кошти в розмірі 625000,00 грн. на строк до 01.02.2032 року, а вона зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та нею укладено договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1, предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами літ. А-2 загальною площею 120,9 кв. м., басейн літ. Д., альтанка літ. Е, огорожа № 3-5, зливна яма 6,7, замощення № І, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, № 30, яке є її власністю згідно договору купівлі-продажу від 10 лютого 2012 року.

Вказала, що грошові кошти від банку вона не отримала.

Зазначила, що 12 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року.

17 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_1 укладено договір, за яким остання приймає на себе обов'язок сплачувати усі платежі, що обумовлені кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, які укладені між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк».

Вважала, оскільки ОСОБА_1 є боржником і кредитором за зазначеними договорами, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Просила встановити факт неукладеності кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та нею, розірвати договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та нею, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М., зареєстрований в реєстрі № 431, кредитний договір № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 та договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М., зареєстровано в реєстрі № 432 - визнати припиненим поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

ОСОБА_1 позов не визнала та подала зустрічний позов, в обґрунтування якого посилалася на те, що між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 10 лютого 2012 року укладено кредитний договір № Ф2417/02-12, згідно якого ОСОБА_3 отримала 625000,00 грн. та зобов'язалась повернути кредит і сплатити відсотки у розмірі 15,99% річних зі строком повернення до 01.02.2032 року.

Зазначила, що 17 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір, відповідно до якого ОСОБА_1 прийняла на себе обов'язок сплачувати усі платежі (погашення всієї суми кредиту, відсотків, комісій, а також будь-яких інших платежів), що обумовлені кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року. За період з 01.03.2012 року по 01.05.2013 року вона сплатила 159174,93 грн.

Вказала, що при здійсненні платежів в квитанції зазначала платником ОСОБА_3 та ставила свій підпис, а в квитанції № 8035119 від 30.03.2012 року платником зазначила себе.

Вважала, що оскільки вона виконувала обов'язки боржника, вона набула права кредитора в зобов'язанні та має право вимоги до боржника.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 159174,93 грн., стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1591,75 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року, в якому ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2015 року та 07 вересня 2015 року виправлено описку, та додатковим рішенням від 21 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково, визнано припиненим кредитний договір № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнано припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено, стягнуто в частковому порядку з ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Харківського відділення Центральної філії ПАТ «Кредобанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 121,80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення - скасувати,ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задовольнити позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_1

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги.

Зазначила, що між ОСОБА_1 та банком немає взаємних прав та обов'язків; що договір про заміну боржника у зобов'язанні не укладався, банк згоди на це не надавав; що в порушення норм процесуального права суд прийняв позов із зміненим предметом та підставами.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову в частині встановлення факту неукладеності кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3, розірвання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М., зареєстрованого в реєстрі № 431, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 кредитні кошти в розмірі 625000,00 грн. від банку отримала і реалізувала їх для придбання нерухомості (житлового будинку з надвірними будівлями) на вторинному ринку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, № 30, який став предметом іпотеки, про що зазначили представники ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, тому підстав для зміни або скасування рішення в цій частині не вбачається.

Задовольняючи позов в частині визнання припиненим кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнання припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник та кредитор поєднано в одній особі, зобов'язання припиняється.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № Ф2417/02-12, відповідно до якого банк зобов'язується надати ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 625000,00 грн. на строк до 01.02.2032 року, а ОСОБА_3 зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 лютого 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1, предметом якого є нерухоме майно: житловий будинок з прибудовами літ. А-2 загальною площею 120,9 кв. м., басейн літ. Д., альтанка літ. Е, огорожа № 3-5, зливна яма 6,7, замощення № І, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Нікітіної Галини, № 30, яке є власністю ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 10 лютого 2012 року.

12 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та договір відступлення прав за договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1.

Згідно зазначеного договору про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 цедент - банк відступає цесіонарієві - ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_3 в повному обсязі (у зв'язку з чим ОСОБА_1 стає в їх межах кредитором за кредитним договором) з дати та за умови належного виконання ОСОБА_1 у повному розмірі свого обов'язку по оплаті банку за відступлення таких прав вимоги до ОСОБА_3 згідно з умовами цього договору.

Пунктом 2.3. зазначеного договору передбачено, що права вимоги до боржника, що відступаються цедентом цесіонарію на умовах цього договору, охоплюють права вимоги всієї заборгованості, визначеної в п.1.3. цього договору.

Із пункту 3.1. цього договору вбачається, що права вимоги до боржника відчужуються цедентом та набуваються цесіонарієм за вартістю, що становить 669220, 75 грн.

Пунктом 4.2.2 зазначеного договору вбачається, що впродовж п'яти робочих днів після одержання цедентом у повному розмірі суми, вказаної в п. 3.1 цього Договору, прийняти від цедента документацію (кредитний договір, актуальний розрахунок заборгованості за кредитним договором, копію документа про видачу кредиту, тощо). Цесіонарій цим підтверджує повноту та достатність для цесіонарія переданого пакету документації щодо прав вимоги до боржника, що відступаються на умовах цього договору.

Пунктом 9.1. кредитного договору вбачається, що позичальник зобов'язаний повідомити банк про зміну місця проживання, роботи, прізвища або імені, інших обставин, здатних вплинути на виконання ним зобов'язань за цим договором протягом 3-х днів з моменту настання таких обставин.

Із договору відступлення прав за договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 вбачається, що права іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором, переходять від цедента до цесіонарія з дати одержання цедентом від цесіонарія в повному розмірі суми вартості прав вимоги згідно з умовами договору відступлення прав вимоги (як оплати таких прав вимоги, яка також повністю охоплює вартість прав іпотекодержателя за договором іпотеки, які відступаються згідно з цим договором).

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що ОСОБА_1 за кредитним договором зазначену в договорі відступлення права вимоги суму сплатила в повному обсязі з урахуванням суми, яку сплатила раніше, тому має право вимагати від ОСОБА_3 погашення боргу за кредитним договором.

ОСОБА_1 та її представник в суді апеляційної інстанції підтвердили, що за кредитним договором зазначену в договорі відступлення права вимоги суму ОСОБА_1 сплатила в повному обсязі, отримала документи на предмет іпотеки.

Вона сплатила наступні суми: 30.03.2012 року - 9400,00 грн., 27.04.2012 року - 10860,00 грн., 30.05.2012 року - 11522, 79 грн., 26.06.2012 року - 10791,16 грн., 31.07.2012 року - 11025,00 грн., 30.08.2012 року - 10992, 34 грн., 01.10.2012 року - 10688, 23 грн., 29.10.2012 року - 10923, 04 грн., 14.11.2012 року - 10616, 48 грн., 26.12.2012 року - 10831, 29 грн., 30.01.2013 року - 10808, 48 грн., 28.02.2013 року - 10000,00 грн., 27.03.2013 року - 10750,00 грн., 30.04.2013 року - 10750,00 грн., а всього 149958, 36 грн. Пояснила, що у квитанціях вона зазначала платником ОСОБА_3, оскільки договору про переведення боргу вони не укладали.

17 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір, згідно якого вона зобов'язалася погашати як заборгованість за ОСОБА_3, так і заборгованість за інших осіб за позикою в сумі 53000,00 доларів США.

Представники ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не заперечували проти того, що ОСОБА_1 сплачувала за ОСОБА_3 грошові кошти банку.

Посилання представників ОСОБА_3 на те, що укладання договору від 17 лютого 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та договору про відступлення права вимоги від 12 лютого 2015 року між банком і ОСОБА_1 є підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки, оскільки ОСОБА_1 є одночасно кредитором та боржником, є безпідставними.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що про існування договору від 17 лютого 2012 року банку не було відомо. Письмової згоди на переведення боргу банк нікому не надавав.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник не заперечували проти того, що договір від 17 лютого 2012 року не є переведенням боргу, оскільки письмової згоди на переведення боргу банк не надавав, тому і кошти сплачувалися від імені ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Із змісту цієї статті вбачається, що зобов'язання - це правовідношення між, як мінімум, двома сторонами, а поєднання двох сторін в одній особі є підставою для припинення зобов'язання. Поєднання боржника і кредитора може бути лише у межах одного і того самого договору (зобов'язання).

Із змісту договору від 17 лютого 2012 року вбачається, що він регулює наміри щодо порядку здійснення переходу права власності на житловий будинок, який є предметом іпотеки від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 шляхом виконання ОСОБА_1 обов'язку сплатити платежі як за кредитним договором № Ф2417/02-12, так і розрахуватися з іншими особами, які не є учасниками цього договору.

Таким чином вважати, що договір від 17 лютого 2012 року є договором про переведення боргу підстав немає, оскільки по - перше відсутнє поєднання боржника і кредитора у межах одного і того самого договору (зобов'язання), по-друге його укладено без письмової згоди банку.

У зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в частині визнання припиненим кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнання припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_3, а зустрічний позов ОСОБА_1, в задоволенні якого ОСОБА_1 - відмовлено, частковому задоволенню, оскільки як вбачається з наданих пояснень банку раніше сплачена банку сума увійшла у суму боргу, яку сплатила ОСОБА_1 при укладанні договору відступлення права вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями питання щодо стягнення судового збору, розмір якого становить 1499, 58 грн. за зустрічним позовом вирішується, виходячи з загальної суми стягнення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2. ст.314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року - змінити, скасувавши його в частині визнання припиненим кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнання припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_3 та в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_3 - відмовити.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2015 року - скасувати.

Зустрічний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 149958, 36 грн. заборгованості за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та 1499, 58 грн. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії