У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів» про розірвання попереднього договору, повернення коштів та стягнення штрафних санкцій, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів» на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2007 року між ним та ТОВ "Гронло-Львів" було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 6380, у відповідності до якого сторони зобов'язалися у строк до 31 грудня 2008 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач передасть у його власність, а він набуде у власність житловий будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на будівельному майданчику кварталу малоповерхової забудови ТОВ "РБТК" на умовах, встановлених цим попереднім договором. На виконання умов п. 2 попереднього договору, ним перераховано відповідачу авансовий внесок у розмірі 121 896 доларів США 71 центи. Відповідно до п. 3 попереднього договору відповідач зобов'язувався на момент укладання договору купівлі-продажу оформити право власності на будинок, зареєструвати у реєстрі прав власності на нерухоме майно, отримати свідоцтво про право власності на будинок, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та підготувати усі інші документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору. Умовами договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору сторони зобов'язалися у строк до 31 червня 2009 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір), згідно якого відповідач передасть у його власність, а він набуде у власність будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на будівельному майданчику кварталу малоповерхової забудови ТОВ "РБТК" на умовах встановлених попереднім договором. Однак, у визначений у попередньому договорі строк основний договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку не було укладено з вини відповідача. У межах визначеного у попередньому договорі строку для укладення основного договору - до 31 червня 2009 року, відповідач не повідомляв про неможливість виконання взятих на себе зобов'язань, не відмовлявся від договору та не припиняв договірних зобов'язань, а також не повертав отримані від нього грошові кошти за попереднім договором. Незважаючи на його неодноразові звернення з вимогою про укладення основного договору купівлі-продажу та надіслання претензій, відповідач не приступив до виконання зобов'язань, покладених на нього попереднім договором та не уклав із ним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. Натомість, на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара О.Р. та зареєстрованого у реєстрі за № 1514, вказаний житловий будинок був відчужений ТОВ "РБТК" іншій особі - ОСОБА_6, а не йому, як це передбачалося умовами попереднього договору. Внаслідок порушення умов попереднього договору та ухилення від укладення основного договору просив суд розірвати вказаний договір та стягнути з відповідача сплачений відповідачу авансовий платіж 121 896 доларів США 71 центи, що на день розгляд справи еквівалентно 1 420 096 грн. 60 коп., збитки визначені п. 6 попереднього договору 205 030 доларів США 26 центів, що еквівалентно 2 388 602 грн. 50 коп., 3% річних визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України 16 851 доларів США 80 центів, що становить 196 323 грн. 47 коп., неустойку 3 656 доларів США 90 центів, що становить 42 602 грн. 89 коп., на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" 4 613 грн. 18 коп. збитків у вигляді витрат на оплату послуг банку за перерахування авансових платежів.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2013 року у справі № 1316/4169/12 за його позовом до ТОВ "Гронло-Львів", ТОВ "РБТК", ОСОБА_6, Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" за ним визнано право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 65%, що розташований у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області на земельній ділянці загальною площею 104000 кв.м, кадастровий номер НОМЕР_1. Спір, за результатами якого ухвалено зазначене судове рішення, стосувався порушення відповідачами його прав, якими він був наділений на підставі попереднього договору. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що вартість майна, на яке за ним визнано право власності, становить 474 383 грн., у зв'язку з чим, заборгованість відповідача перед ним зменшується на зазначену суму та на час розгляду справи з врахуванням офіційного курсу НБУ становить 3 577 850 грн. 40 коп.

Позивач, уточнивши позовні вимоги просив розірвати попередній договір від 25 вересня 2007 року, укладений між ним та ТзОВ "Гронло-Львів", посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 6380, з врахуванням договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. за реєстровим № 6380 від 25 грудня 2008 року та стягнути з відповідача на його користь суми відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи, еквівалентні 121 896 дол. США 71 центи основного боргу, 205 030 доларів США 26 центів штрафних санкцій, 16 851 доларів США 80 центів.

Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року, позов задоволено. Розірвано попередній договір від 25 вересня 2007 року, укладений між ТОВ «Гронло-Львів» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 6380, з врахуванням договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. 25 вересня 2007 року за реєстровим номером 6380. Стягнуто з ТОВ «Гронло-Львів» на користь ОСОБА_3 3 577 850 грн. 40 коп. заборгованості за попереднім договором. Стягнуто з ТОВ «Гронло-Львів» на користь держави 3 654 грн. судового збору.

У касаційній скарзі ТОВ «Гронло-Львів», посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем за умовами попереднього договору було сплачено 1 420 096 грн. авансу, який підлягає стягненню з відповідача, також підлягають стягненню штрафні санкції за умовами п. 6 договору, пеня, 3% річних і комісія за перерахування коштів банком.

З такими висновками судів погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Гронло-Львів» укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. та зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 6380 (а. с. 8-9 т. 1).

25 грудня 2008 року між сторонами укладено договір про внесення змін і доповнень до попереднього договору, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лунь А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 10234.

Згідно умов вищезазначеного договору сторонами було встановлено новий строк укладення договору купівлі-продажу (основного договору) - 30 червня 2009 року. Крім цього, у зазначений строк відповідач повинен передати у власність позивача будинок АДРЕСА_1, що знаходиться на будівельному майданчику кварталу малоповерхової забудови ТОВ «РБТК» на умовах, встановлених попереднім договором.

Пунктом 2 зазначеного договору про внесення змін і доповнень до попереднього договору визначено, що продаж зазначеного майна буде вчинено за ціною еквівалентною 155 805 доларів США з оплатою цієї суми у гривнях за курсом не вище ніж 5,05 грн. за один долар (а. с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

У встановлений у договорі про внесення змін і доповнень до попереднього договору строк основний договір укладено не було.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_3 відповідачу грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-176цс12 від 13 лютого 2013 року.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Ухвалюючи рішення про розірвання попереднього договору, суди не звернули уваги, що відповідно до його умов сторони погодили строк укладення договору купівлі-продажу (основного договору) - 30 червня 2009 року, який укладений не був, а відповідно попередній договір вичерпав свою дію, та не перевірили, чи є в такому випадку правові підстави для його розірвання.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов попереднього договору сплачено: 15 жовтня 2007 року - 151 500 грн., що підтверджується квитанцією № 5 від 15 жовтня 2007 року; 28 січня 2008 року - 161 600 грн., що підтверджується квитанцією № 4 від 28 січня 2008 року; 25 квітня 2008 року - 161 600 грн., що підтверджується квитанцією № 8 від 25 квітня 2008 року; 03 грудня 2008 року - 25 250 грн., що підтверджується квитанцією № 5 від 03 грудня 2008 року; 17 грудня 2008 року - 12 625 грн., що підтверджується квитанцією № 5 від 17 грудня 2008 року, що у загальному розмірі складає 512 575 грн. (а. с. 137-140 т. 1).

Крім того у матеріалах справи є акт звірки розрахунків за попереднім договором від 30 серпня 2012 року, згідно якого сторони погодили, що на розрахунковий рахунок ТОВ «Гронло-Львів» крім 512 575 грн. (що в еквіваленті складає 99 118 доларів США 71 центів) та комісії за перерахування коштів згідно тарифів банку у розмірі 4 613 грн. 18 коп. (що в еквіваленті складає 892 доларів США 07 центів) також фактично сплачено вартість будівельних матеріалів, які були спрямовані на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 на загал ну суму 170 008 грн. 60 коп. (що в еквіваленті складає 22 778 доларів США) (а. с. 13 т. 1).

Проте суди, зазначаючи вищевказані обставини, дійшли висновку, що позивачем добросовісно виконано обов'язок щодо сплати відповідачу грошових коштів, визначених попереднім договором від 25 вересня 2007 року в сумі 121 896 доларів США 71 центи.

Крім того, суди зазначали, що ОСОБА_3 на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2013 року набув право власності на об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок готовністю 65%, що розташований у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, яким його вартість визначена у розмірі 474 383 грн., то вказана сума підлягає зарахуванню в погашення заборгованості відповідача перед позивачем за попереднім договором, відтак, така становить 3 577 850 грн. 40 коп.

При цьому не звернули уваги на наявне у матеріалах справи рішення апеляційного суду Львівської області від 29 вересня 2014 року (а. с. 9-14 т. 2), яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2014 року, яким рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2013 року скасовано та у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок готовністю 65%, що розташований у с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області - відмовлено.

Таким чином, суди не звернули належної уваги на вказані обставини, у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гронло-Львів» задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко