Справа № 444/2574/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/1522/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Жовківська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням задоволено зазначений позов. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 щодо її дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Зазначає, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема вказує, що передбачених ст. 164 СК України підстав до позбавлення батьківських прав не має, вона піклується дитиною, у міру можливостей надає матеріальну допомогу. Спілкуватися із дитиною вона не може, так як цьому перешкоджає мати її покійного чоловіка.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить їх достатньо обґрунтованими для скасування рішення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що дитина - ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її матір'ю є ОСОБА_2, а батьком - ОСОБА_8, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. На утриманні ОСОБА_4 перебуває у своєї тітки - ОСОБА_9

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову є вірним, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах права.

Стаття 150 СК України визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до цієї норми батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Ця ж норма передбачає, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Дана стаття забороняє будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, після смерті батька дитини - ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_2 усунулася від виконання батьківських обов'язків, окремо проживала, вихованням та розвитком дитини не займалася. При цьому слід зазначити, що утримання (фактично - виховання і розвиток) дитини її тіткою - ОСОБА_9 не звільняло відповідача від виконання нею свого батьківського обов'язку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції.

Так, посилання апелянта на створення перешкод для здійснення батьківських обов'язків свекрухою - ОСОБА_10, зокрема недопущенням до дитини, виселенням із житла, наговору на неї є голослівним і не підтверджено жодним доказом.

Як випливає із ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Не зважаючи на ці права, ОСОБА_2 їх не використовувала не зверталася із відповідними заявами до державних органів для забезпечення своїх прав щодо дитини. Ці обставини свідчать про відсутність таких перешкод для відповідача. Про відсутність будь - яких перешкод для виховання дитини свідчить і позиція самої дитини, яка в категоричній формі налаштована проти ОСОБА_2 із - за відсутності позитивних материнських емоцій, відносин до неї протягом понад десять років.

Не підтвердились належним чином пояснення ОСОБА_2 щодо наговору, обмовляння, виставляння її перед дитиною у негативному образі ОСОБА_10 Натомість із характеристик на ОСОБА_4 з Жовківської загальноосвітньої школи та Жовківської дитячої школи мистецтв убачається, що дитина знаходиться на утриманні і вихованні ОСОБА_9, ОСОБА_10, а мати дитиною не піклується, не цікавиться, живе окремо.

До цього ж дійшла Жовківська районна адміністрація як орган опіки і піклування, що стало підставою для висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Відвідування ОСОБА_2 дочки потай від сторонніх осіб є голослівним. При цьому колегія суддів зазначає, що такий спосіб виховання дитини (навіть при умові, що він мав місце) не відповідає наведеній вище нормі права та підтриманню нормальних батьківських стосунків із дитиною, не сприяє її розвитку, вихованню, адаптації до життя.

Перевіряючи рішення суду в апеляційному порядку, колегія суддів з'ясовувала мотиви подання ОСОБА_4 даного позову. Твердження апелянта в цій частині спростовані поясненнями дитини, яка заявляла, що жодних позитивних почуттів до ОСОБА_2 не має із - за негативного її ставлення, застосування насильства при зустрічах, підвищенням тону тощо. Жодних претензій про недостатність матеріального її утримання, позивач не висловлювала.

Натомість представник позивача стосовно невиконання ОСОБА_2 обов'язку матеріального утримання дитини, заявляла, що після смерті батька дитина не одержувала соціальних виплат по втраті годувальника із -за байдужості відповідача, яка не подавала відповідної заяви і належних підтверджуючих документів. Інші особи, в тому числі баба - ОСОБА_10 і тітка - ОСОБА_9, за наявності матері були позбавлені такої можливості.

Ці пояснення знайшли підтвердження довідками органів Пенсійного Фонду України та управління соціального захисту населення.

Не є підставою для висновку про незаконність рішення суду та обставина, що у грудні 2013 року орган опіки і піклування вважав недоцільним позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав, а у вересні 2014 року - надав такий висновок. При цьому колегія суддів виходить із того, що місцевий суд правомірно взяв до уваги наданий більш пізніше висновок і те, що такі висновки не носять імперативного характеру, а оцінюються судом у сукупності усіх доказів.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Колегія суддів не знаходить обґрунтованими доводи ОСОБА_2 про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав, так як вона надає матеріальну допомогу дитині, оскільки це є обов'язком батьків і позбавлена вона батьківських прав на підставі недодержання вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Разом із цим колегія зазначає, що матеріали справи містять документальні дані про надання ОСОБА_2 матеріальної допомоги дитині лише з кінця 2012 року. До цього часу такі дані відсутні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги у сукупності з наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів не знаходить підстав вважати про незаконність рішення суду першої інстанції, навіть з урахування того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом до ОСОБА_2

При цьому суд апеляційної інстанції, врахувавши застосування такого крайнього заходу місцевим судом, роз'яснив ОСОБА_2 підстави та порядок поновлення батьківських прав у спосіб, передбачений ст. 169 СК України.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його правильність і тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: