АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4432/2015 Головуючий у першій інстанції - Катющенко В.П.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача БондарО.В.,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», третя особа: Кузнецов Ілля Станіславович, про визнання окремих положень кредитного договору недійсними,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML-004/482/2007 від 24.12.2007 у розмірі 74 990, 63 доларів США, що еквівалентно 1 135 813,11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 412 365,31 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором № 001/229/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) від 12.01.2006 у розмірі 4012,34 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» витрати на оплату судового збору в розмірі 3 654 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.12.2007 між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є AT «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений кредитний договір № ML-004/482/2007. Кредитний договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, згідно з п. 1 частини № 1 кредитного договору. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000,00 дол. США зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 13,99% річних. Кредитні кошти надавались банком на підставі кредитної заявки позичальника від 24.12.2007 шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку. В свою чергу позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов'язання, визначені кредитним договором. 26.05.2009 між ОСОБА_4 та банком було укладено додатковий договір до кредитного договору № ML-004/482/2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік Платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). Відповідно до умов данного Додаткового договору на період з моменту підписання цього Додаткового договору до 22.06.2009 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процента ставка розмір та вид якої визначено умовами кредитного договору. На період з 22.06.2009 по 22.02.2010 для розрахунку процентів за користування кредитом будевикористовуватись фіксована процента ставка у розмірі 9,09% річних. На період з 22.02.2010 до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 15,05% річних. 15.03.2010 між ОСОБА_4 та банком було укладено Додатковий договір до кредитного договору № ML-004/482/2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік Платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). 20.12.2012 між ОСОБА_4 та банком було укладено Додатковий договір до кредитного договору № ML -004/482/2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік Платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). Відповідно до умов даного Додаткового договору на період з 20.12.2012 до 27.12.2012 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована проценти ставка у розмірі 15,05% річних. На період з 27.12.2012 по 27.06.2013 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована проценти ставка у розмірі 14,50% річних. На період з 27.06.2013 до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 15,05% річних. Станом на 21.11.2014 у позичальника за кредитним договором № ML-004/482/2007 від 24.12.2007 існує заборгованість перед позивачем в сумі 74 990,63 доларів США, що еквівалентно 1 135 813,11 грн., за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 412 365,31 грн., що складається з: залишку заборгованості за кредитом у сумі 70 608,95 дол.США, що еквівалентно 1 069 447,89 грн., за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; суми несплачених відсотків за користування кредитом - 4 381,68 дол. США, що еквівалентно 66 365,22 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості; пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 30.01.2014 по 21.11.2014 в розмірі 412 365,31 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.12.2007 було укладено договору поруки № SR-004/482/2007 між банком та ОСОБА_5 За умовами договору поруки, а саме п. 1.1., поручитель зобов'язався відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору. 26.05.2009 між банком та ОСОБА_5 було укладено Додатковий договір до договорі поруки № SR-004/482/2007 від 24.12.2007 щодо змін, які були внесені Додатковим договором до кредитного договору від 26.05.2009. 15 березня 2010 року між банком та ОСОБА_5 було укладено Додатковий договір до договору поруки № SR-004/482/2007 від 24.12.2007 щодо змін, які були внесені Додатковим договором до кредитного договору від 15.03.2010. 20 грудня 2012 року між банком та ОСОБА_5 було укладені Додатковий договір №1 до договору поруки № SR-004/482/2007 від 24.12.2007 щоді змін, які були внесені Додатковим договором до кредитного договору від 20.12.2012.

Крім того, 12.01.2006 між ОСОБА_4 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є AT «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений договір № 001/229/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових картої (приватних). Згідно з Додатком № 2, а також на підставі заяви на кредитну картку від 12.01.2006, банк відкрив картковий рахунок і видав платіжну картку Visa Classicіз встановленим кредитним лімітом в розмірі 6 700,00 грн. Відповідач, в свою чергу зобов'язувався вчасно та в повному обсязі погашати банку суми мінімального платежу (зокрема в п. 3.3.1. Договору №2), а також сплачувативідповідну платню за користування кредитом, в тому числі простроченимкредитом та овердрафтом (зокрема в п. 5.1. договору № 2). Станом на 14.07.2014 заборгованість відповідача ОСОБА_4 по кредиту за договором №001/229/06 про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток (приватних) від 11.04.2008 складає 4 012,34 грн.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідач ОСОБА_4 подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання окремих положень кредитного договору недійсними.

Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог, позивач ОСОБА_4 просила суд: визнати положення пункту 3 частини № 1 Договору «Фіксований відсоток - FIDR», FIDR - процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором …), недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 2) визнати п.п. 1.4.1.1.2. частини № 2 договору «У разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR+ Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладання цього договору)», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 3) визнати п.п. 1.4.1.1.3. частини № 2 договору «плаваюча процента ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору, якщо інше не передбачено цим договором», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 4) визнати п.п. 1.4.1.1.4. частини № 2 договору «Плаваюча процентна ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього договору, підлягає коригуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 5) визнати п.п. 1.4.1.1.5. частини № 2 договору «Плаваюча процента ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї суми непогашеного кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 6) визнати п.п.; 1.4.1.5.2. частини № 2 договору «Підвищення процентної ставки, передбачене п.п. 1.4.1.5.1. цього договору, буде здійснено в силу настання п.1.4.1.5.1. цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи Графіку Погашення у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процента ставка по кредиту, при цьому, процента ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6., 2.3.7., 2.3.7.1. цього договору», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 7) визнати п.п. 1.9.1. частини № 2 договору «Незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником, та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3.7. та ст. 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокових боргових зобов'язань вцілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору; 8) визнати п.п. 1.9.3. частини № 2 договору «У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання цього договору. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника вказаного листа. Застереження 1: Сторони визначають, що реалізація положень п. 1.9. цього договору не буде розглядатисьсторонами як одностороння зміна умов цього договору. Реалізація положень п. 1.9. цього договору є одним із способів виконання боргових зобов'язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін», недійсним з моменту укладення та виключити його з умов договору.

Свої зустрічні позовні вимоги позивач ОСОБА_4 обгрунтовувала тим, що 24.12.2007 між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-004/482/2007. Цільовим використанням кредитних коштів, як зазначено у п. 2 частини № 1 договору, є «на спожа цілі». Тому, по суті взаємовідносин даний договір є Договором споживчого кредитування, тож на взаємовідносини позивача та відповідача поширюється дія законодавства про захист прав споживачів. Пункт 3 частини № 1 договору містить неоднозначні, несправедливі та оманливі умови кредитування для «необізнаного» позичальника (споживача). В даному пункті наведі неоднозначні розшифровки: «Фіксована процентна ставка = 13,99%», «Фіксований відсота FIDR», FIDR - процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валютікредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінченя строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором…). Також, пункт 1.4. частини № 2 договору містить суперечливі, несправедливі та оманливі умови кредитування для позивача (споживача), зокрема п.п. 1.4.1.1.2. договору «У разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти з користування кредитом розраховуються як FIDR + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладання цього договору)»; п.п. 1.4.1.1.3. договору «плаваюча процента ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору, якщо інше не передбачено цим договором»»; п.п. 1.4.1.1.4. договору «Плаваюча процентна ставка за користуваннякредитом впродовж першого року дії цього договору, підлягає коригуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору»; п.п. 1.4.1.1.5. «Плаваюча процента ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку річна бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї суми непогашеного кредиту, без укладення будь яких додаткових договорів до цього договору». Крім того, відповідно до п.п. 1.4.1.5.2. договору«Підвищення процентної ставки, передбачене п.п. 1.4.1.5.1. цього договору, буде здійснено в силу настання п. 1.4.1.5.1. цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи Графіку Погашення у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процента ставка покредиту, підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, і якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6., 2.3.7., 2.3.7.1. цього договору».

Істотна умова договору повинна бути зрозумілою, конкретною, прозорою, відомою позивачу, як споживачу та чітко визначеною до моменту підписання договору. Включивши вищезазначені пункти в умови договору, банк ввів позичальника в оману, не надав йому інформації у чіткий, зрозумілий та недвозначний спосіб, позбавив його, як споживача послуг, можливості зробити свідомий вибір у потрібний час та спираючись на конкретні, відомі параметри кредитної послуги (товару).

Зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідно вимоги. Включивши підпункт 1.9.1. пункту 1.9. частини № 2 Договору до тексту, Банк фактично поставив позичальника у дискримінаційне положення та покладає на нього зобов'язання які з ним не погоджені, на які він не надавав своєї згоди та не може про них знати, навіть з технічних причин, хоча навіть підпунктом 6.2. п. 6 Частини № 2 Договору передбачено: «Всі зміни та доповнення до цього договору повинні бути складені у письмовій формі та підписані сторонами. Такі зміни додаються до цього договору та складають його невід'ємну частину. Тому умова підпункту 1.9.1. пункту 1.9. частини № 2 договору є несправедливою, дискримінаційною та такою, що порушує рівність сторін договору та свідчить про застосування відповідачем нечесної підприємницької практики. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування цього кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. В законі та законодавстві немає жодного згадування чи посилання на плаваючу проценту ставку та FIDR, який за своєю природою є незрозумілим для необізнаного споживача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2014 позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №МL-004/482/2007 від 24.12.2007 в сумі 70 608,95 дол. США, що за курсом НБУ станом на 21.11.2014 становить 1 069 447,89 грн., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 4 381,68 дол. США, що за курсом НБУ станом на 21.11.2014 становить 66 365,22 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язань в сумі 100 000 гривень, а всього стягнуто 1 235 813,11 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором №001/229/06 від 12.01.2006 в сумі 4 012,34 грн. та судовий збір в сумі 1 827 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 1 827 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк», третя особа ОСОБА_5 про визнання окремих положень кредитного договору недійсними - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_5 до спільного розгляду з основним позовом, не врахувавши, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Також зазначає, що банк ввів позичальника в оману щодо законності укладання оспорюваного договору, порушивши при цьому ч. 1 ст. 230 ЦК України та ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов'язання, визначені кредитним договором та договором поруки щодо вчасного повернення кредиту та плати за його користування (відсотків), що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає, в силу вимог договору та закону, стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 суд виходив з відсутності визначених законом підстав для визнання недійсними окремих положень кредитного договору.

Вказані висновки суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 12.01.2006 між ОСОБА_4 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» бувукладений договір № 001/229/06 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних).

Право вимоги до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло на підставі договору факторингу №20/03/14 від 20.03.2014, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передає, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «OТПБанк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.

Згідно з Витягу з Додатку 1 до договору факторингу №20/03/14 від 20.03.2014 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по договору № 001/229/06 від 12.01.2006 на загальну суму заборгованості 4 012,34 грн.

Відповідно до п. 2.1.1 договору № 001/229/06 банк відкриває держателю картковий рахунок в гривнях та видає кредитну картку, категорія якої визначається держателем в заяві на випуск кредитної картки, а також виконує розрахункове касове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. Номер кредитної картки та розмір кредитного ліміту визначаються у листі-повідомленні.

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору банк видав ОСОБА_4 платіжну картку Visa Classic із встановленим кредитним лімітом в розмірі 6 700 грн.

Відповідно до п. 3.3.1 договору держатель зобов'язувався вчасно та в повному обсязі погашати банку суми мінімального платежу, а відповідно п. 5.1. - за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі,встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

За вимогами п. 8.3 договору, незважаючи на інші положення цього договору, у випадку невиконання держателем боргових зобов'язань понад 60 календарних днів, банк має право водносторонньому порядку розірвати цей договір шляхом направлення держателю за 10календарних днів до розірвання цього договору відповідного листа.

20.05.2014 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до ОСОБА_4 з вимогою про дострокове виконання боргових зобов'язань, в якому вимагало протягом 30календарних днів з дня отримання вимоги сплатити суму боргових зобов'язань у розмірі 6 459,87 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 001/229/06, залишок заборгованості за кредитом, станом на 14.07.2014, становить 4 012,34грн.

Також, судом встановлено, що 24.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ML - 004/482/2007.

Відповідно до Частини №1 кредитного договору № ML - 004/482/2007, цей договір складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою Договір вважається укладенним за умови підписання сторонами обох частин цього Договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього Договору).

Згідно до п. 2 Частини №1 кредитного договору, Банк надавПозичальнику, ОСОБА_4, кредит у розмірі 100 000,00 дол. США, з цільовим використанням - на споживчі цілі, зі строком повернення кредиту до 24.12.2017.

Відповідно до п. 3 Частини №1 кредитного договору, сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, а саме фіксований відсоток та FIDR, де фіксована ставка становить 13,99%, a FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінченим строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку (як в головному офісі так і в інших установах банку) на інформативних стендах.

Відповідно до п. 4 Частини №1 кредитного договору, повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати Позичальником ануїтетних платежів, щомісячне погашення Кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту.

За користування Кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку відповідну плату в порядку та на умовах визначених в п.1.4 Частини № 2 кредитного договору (проценти).

Відповідно до п.п. 1.5.1. Частини № 2 кредитного договору, повернення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором.

Згідно до п.п. 4.1., 4.1.1 Частини № 2 кредитного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору Позичальник несе відповідальність у порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки.

В подальшому, 26.05.2009 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 було укладено Додатковий договір до кредитного договору № МL-004/482/2007 від 24.12.2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). Так, на період з моменту підписання цього додаткового договору до 22.06.2009 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процента ставка, розмір та вид якої визначено умовами кредитного договору. На період з 22.06.2009 по 22.02.2010 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 9,09% річних на період з 22.02.2010 до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунків процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 15,05% річних.

15.03.2010 між ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір до кредитного договору № МL-004/482/2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік Платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору).

20.12.2012 між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Додатковий договір до кредитного договору № МL-004/482/2007, відповідно до умов якого внесено зміни до кредитного договору, зокрема Графік Платежів викладено у новій редакції (Додаток № 1 до цього Додаткового договору). Відповідно до умов даного Додаткового договору на період з 20.12.2012 до 27.12.2012 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процента ставка у розмірі 15,05% річних. На період з 27.12.2012 по 27.06.2013 для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процента ставка у розмірі 14,50% річних. На період з 27.06.2013 до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процента ставка у розмірі 15,05% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № МL-004/482/2007, 24.12.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR - 004/482/2007.

Відповідно до умов вказаного договору, Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником ОСОБА_4, боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором (№МL-004/482/2007), в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно.

В подальшому, на виконання вимог Додаткових договорів до кредитного договору, 26.05.2009, 15.03.2010, 20.12.2012 між ОСОБА_5, та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено додаткові договори до договору поруки № SR - 004/482/2007 від 24.12.2007.

30.01.2014 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передає (відступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права грошової вимоги на кредитний портфель, який включає в себе право грошової вимоги за кредитними договорами, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» здійснює фінансування ПАТ «ОТП Банк» за плату на умовах цього Договору.

Згідно з Витягу з Додатку 1 до договору факторингу від 30.01.2014, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги по кредитному договору № ML - 482/2007 від 24.12.2007 та договору поруки № SR - 004/482/2007 від 24.12.2007, на загальну суму заборгованості 74 990 долари США 63 центи, з яких сума боргу закредитним договором 70 608 доларів США 95 центів, загальна сума процентів нарахованих на суму боргу 4 381 доларів США 68 центів.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.

Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, розмір заборгованості ОСОБА_4 станом на 21.11.2014 за кредитним договором № ML - 004/482/2007 від 24.12.2007 становить 74 990,63 доларів США, що еквівалентно 1 135 813,11 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, та 412 365,31 грн., що складається з:

- залишку заборгованості за кредитом у сумі 70 608,95 доларів США, що еквівалентно 1 069 447,89 гривень, за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості;

- суми несплачених відсотків за користування кредитом - 4 381,68 доларів США, що еквівалентно 66 365,22 гривень за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості;

- пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 30.01.2014 по 21.11.2014 в розмірі 412 365, 31 гривень.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного грошового зобов'язання за кожен день прострочки виконання.

Частиною 3 статті 551 ЦК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачем, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» розраховано до сплати відповідачам за кредитним договором № ML-004/482/2007, пеню, у відповідності до п.4.1.1 Частини 2 кредитного договору, за прострочення сплати кредиту та відсотків на суму 412 365,31 грн.

Як роз'яснено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Врахувавши те, що нарахована позивачем пеня за неналежне виконання умов договору, значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правомірно у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшив розмір пені до 100 000 грн.

Разом з тим, у відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання юоржником.

Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитом як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не вказано договором поруки.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржник (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них.

Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом,солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову(субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання іншими умовами договорів.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 559 ЦК України, з огляду на наступне.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінченя строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договоу поруки.

Як роз'яснено в 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимог до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщокредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лишенесплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Розрахунком заборгованостіпідтверджується, щопозичальником ОСОБА_4 здійснена остання сплата коштів за кредитним договором за № ML - 004/482/2007 23.01.2014.

04.03.2014 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося з досудовою вимогою до ОСОБА_4 про погашення заборгованості за кредитним договором, в якому вимагало на підставі п.1.9 договору, дострокового виконання боргових зобов'язань протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги. Аналогічна досудова вимога була направлена і поручителю ОСОБА_5 ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернулося до суду з позовними вимогами до відповідачів 26.08.2014, тобто до спливу шестимісячного строку встановленого ч. 4 ст. ст. 559 ЦК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо визнання недійсним пункту 3 частини № 1 договору, пункту 1.4 частини № 2 договору та п.п. 1.9.1, 1.9.3 Частини № 2 кредитного договору, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.п. п.п. 1.4.1.,. 1.4.1.5.2. частини № 2 договору, у разі використання Плаваючої процентної ставки, проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR сторони приймають ставку FIDR (діючу на момент укладення цього договору). Плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору, якщо інше не передбачено цим договором. Плаваюча процентна ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього договору, підлягає коригуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дати укладання цього договору. Плаваюча процента ставка фіксується відповідно до умов цього договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно всієї непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору. Підвищення процентної ставки, передбачене п.п. 1.4.1.5.1. цього договору, буде здійснено в силу настання п. 1.4.1.5.1. цього договору та не потребує укладання будь-якого додаткового договору до цього договору чи Графіку Погашення у новій редакції та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процента ставка по кредиту, підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з п.п.2.3.6., 2.3.7., 2.3.7.1. цього договору.

Розмір процентів за кредитним договором і порядок їх сплати є договірними умовами, які узгоджуються сторонами в договорі кредиту. Як правило, банк сам пропонує боржнику проценти по кредиту, що вираховуються спеціалістами банку виходячи із багатьох факторів: строку кредиту, облікової ставки НБУ, ситуації на кредитному ринку, кредитного ризику, попиту і пропозицій, наданого забезпечення, тощо.

Розмір процентів, узгоджений сторонами в договорі, може змінюватися, виходячи із різних факторів. Однак, в будь-якому випадку така зміна має бути узгоджена банком та позичальником та закріплена на рівні додаткової угоди до кредитного договору, або передбачена умовами кредитного договору.

Пунктом 3 Частини № 1 кредитного договору, передбачено, що сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, а саме фіксований відсоток та FIDR, де фіксована ставка становить 13,99 % річнх, а FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR. може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні банку (як в головному офісі так і в інших установах банку) на інформативних стендах.

Перед укладанням кредитного договору, ЗАТ «ОТП Банк» ОСОБА_4 надало Інформаційний листок - умови кредитування по програмі «Кредит на відновлення капіталу (споживчі цілі)» від 14.12.2007, які підписані ОСОБА_4 11.12.2007, відповідно до якого Банк ознайомив ОСОБА_4 в письмовій формі з умовами кредитування по програмі «Кредит на відновлення капіталу (споживчі цілі)», а також надав їй інформацію щодо орієнтовної сукупної вартості кредиту (Додаток №1), наявних в Банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих схем кредитування.

ОСОБА_4 повністю була ознайомлена з умовами кредитування, про що свідчить кредитна заявка від 24.12.2007, в якій ОСОБА_4 просить видати їй кредит у розмірі 100 000,00 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів в повній сумі з кредитного рахунку на поточний рахунок, відкритий у ЗАТ «ОТП Банк» на її ім'я.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, зв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданогозабезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною укредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшуватипроцентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором.Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та іншихзобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу.Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має право змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до ч 5 ст. 18 Закону України«Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено абовизнано недійсним.

Виходячи з викладеного, праваОСОБА_4 як споживача, під час укладання кредитного договору та відповідно видачі кредитних коштів, в тому числі визначення у кредитному договорі фіксованої та плаваючої процентної ставки, порушено не було.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо визнання недійсним п.п. 1.9.1, 1.9.3. частини № 2 кредитного договору, з посиланням апелянта на те, що відповідач фактично поставив себе у домінуюче положення, ввів до договору суперечливі, неоднозначні, несправедливі та оманливі умови кредитування та ввів відповідача в оману.

Відповідно до п.п. 1.9.1. Частини № 2 кредитного договору, незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених п. 2.3. та ст. 3 цього договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому, зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настав з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

Згідно п.п. 1.9.3. Частини № 2 договору, у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання цього договору. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника вищевказаного листа. Застереження 1: Сторони визначають, що реалізація положень п. 1.9. цього договору не буде розглядатися сторонами як одностороння зміна умов цього договору. Реалізація положень п. 1.9. цього договору є одним із способів виконання боргових зобов'язань, встановлених за взаємною домовленістю сторін.

04.03.2014 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором №МL-004-482/2007 від 24.12.2007, в якій у зв'язку з порушенням умов кредитного договору, несплати належних сум кредиту та відсотків, вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги сплатити заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦКУкраїни, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України закріплено, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України«Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Таким чином, апелянтом не було доведено наявність передбачених ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» обставин для визнання положень кредитного договору № МL - 004/482/2007 несправедливими та не надано суду доказів відносно того, що перед підписанням кредитного договору позичальника не було ознайомлено з умовами кредитного договору, в тому числі і з п. п.п. 1.9.1, 1.9.3. Частини № 2 договору.

Посилання апелянта на відмову суду у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_5, як на підставу скасування рішення суду, не може братись до уваги, оскільки дана обставина не впливає на законність і обґрунтованість рішення суду у даній справі.

Тим більше, слід зауважити, що ОСОБА_5 не позбавлений права звернення до суду з окремим позовом, якщо вважає свої права порушеними.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, оскільки при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді