АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/5363/2013 Головуючий
Провадження№22-ц/790/2195/2015 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: житлові Доповідач: Трішкова І.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи: Дергачівський РВ ГУ ДМС України в Харківській області, Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації про виселення,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила поновити її порушене право на користування і проживання у квартирі № 12 в житловому будинку № 10-Ж по вул.Садовій в місті Дергачі Харківської області, що належить їй на праві власності.

Також просила виселити з вказаної квартири ОСОБА_7 і ОСОБА_6 разом з дітьми ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого житла, зобовязати Дергачівський РВ ГУДМС України в Харківській області анулювати реєстрацію ОСОБА_7 в цій квартирі; стягнути з відповідачів на її користь витрати, повязані з розглядом справи: 1400,00 грн. за надання юридичної допомоги і 114,70 грн. зі сплати судового збору.

ОСОБА_4 проти позову заперечував, посилаючись на те, що у спірній квартирі він зареєстрований з 1989 року. До січня 2013 року з дружиною та дітьми проживав на зйомних квартирах.

У січні 2013 року мати запропонувала йому оселитися у квартирі разом з сімєю, виділила їм у користування дві кімнати. Невідомо з яких причин позивач змінила ставлення до них, вимагає виселення, неодноразово висловлювала необгрунтовані звинувачення, що призводило до викликів міліції, які проводили перевірки, під час яких жодне зі звинувачень не знайшло підтвердження.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені частково.

Поновлено її право користування і проживання у належній квартирі АДРЕСА_1. Виселено з вказаної квартири

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 разом з дітьми ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 без надання іншого житлового приміщення.

В частині зобовязання Дергачівськкий РВ ГУДМС України в Харківській області анулювати реєстрацію ОСОБА_7 в цій квартирі у позові відмовлено. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось у звязку з відмовою позивача від вимог про компенсацію понесених нею судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції як незаконне і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповно зясування обставин у справі.

ОСОБА_6 приєдналась до апеляційної скарги, подавши заяву.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 01.10.2014 року рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2014 року в частині виселення ОСОБА_7 скасовано і у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області від 01.10.2014 року в частині позовних вимог до ОСОБА_6 та неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 скасовано і справа в цій частині направлена на новий апеляційний розгляд.

Пори новому розгляді справи ОСОБА_4 жодного разу до судового засідання не зявився, судові повістки ним не отримуються, зі слів позивачки його постійне місце проживання є Німеччина, тому він на цей час відсутній у м.Харкові. ( а.с.109 120 т.2)

ОСОБА_6 судові повістки не отримує, хоча знає про слухання справи в апеляційному суді.

Враховуючи положення ст.303-1 ЦПК України щодо строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, а також зловживання з боку відповідачів своїми правами і обовязками щодо отримання судових повісток та повідомлення суду про зміну місця знаходження, судова колегія вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині виселення ОСОБА_6 з неповнолітніми дітьми у відсутності зазначених осіб.

Заслухавши ОСОБА_5 та її представника, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка є власником трикімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_2, 1/2 частина якої належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1993 року, а 1/2 частина - отримана у спадок після смерті матері ОСОБА_10. Відповідач ОСОБА_4 у вказаній квартирі зареєстрований з 1989 року як член сімї.

Між позивачкою та відповідачами. склалися неприязні стосунки, добровільно виселятися зі спірного будинку відповідачі не бажають.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Доводи ОСОБА_7 про те, що на вселення його дружини мати надала свою згоду спростовуються матеріалами справи, а також поясненнями позивачки

Як наполягала позивачка, вона не давала згоди на вселення ОСОБА_6 разом з неповнолітніми дітьми. На цей час її син у квартирі не проживає, ОСОБА_6 її постійно бє, про що свідчать Витяг з кримінального провадження; висновки експерта, які свідчать про наявність у позивачки тілесних ушкоджень. Тобто право користування жилою площею у спірній квартирі у передбаченому законом порядку ОСОБА_6 не набула.

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність виселення ОСОБА_6 разом з її неповнолітньою дочкою ОСОБА_8, яка не є дочкою ОСОБА_7, оскільки вони зареєстровані за іншим місцем проживання ( т.2 а.с.12).

В частині виселення неповнолітнього ОСОБА_9 рішення суду підлягає скасуванню, оскільки ця дитина є рідним сином відповідача ОСОБА_7, а на вселення до батька неповнолітньої дитини згоди власника не потрібно.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в частині виселення ОСОБА_6 разом з неповнолітніми ОСОБА_8 і ОСОБА_11 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 березня 2014 року в частині виселення неповнолітнього ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати.

ОСОБА_5 відмовити у задоволенні позовних вимог в частині виселення неповнолітнього ОСОБА_11.

В частині виселення ОСОБА_6 разом з неповнолітньою ОСОБА_8 рішення суду залишити без змін.

В інший частині рішення суду не переглядалось.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: