Номер провадження 2/754/1354/15
Справа №754/361/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва про вселення, встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартири та зобов»язання не чинити перешкод в користуванні ними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів про вселення, встановлення порядку користування житловими приміщеннями квартири та зобов»язання не чинити перешкод в користуванні ними, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві 29.06.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 26.07.2004 року квартира АДРЕСА_1 належить йому та відповідачам на праві спільної сумісної власності в рівних долях. Рік тому у нього з відповідачами почали виникати спори стосовно користування вказаною вище квартирою, тому він був вимушений звернутися з даними позовними вимогами до суду, просив вселити його в квартиру, встановити порядок користування житловими приміщеннями в спірній квартирі, виділивши йому в користування кімнату площею 10,2 кв.м., а відповідачам по справі в користування житлові кімнати площею 13,6 кв.м. та 18,2 кв.м.., інші приміщення (кухню, туалет, ванну кімнату, коридор) залишити у їх спільному користуванні.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили суд задовольнити вимоги позову в повному обсязі. Позивач зауважив, що у нього на даний час немає ключів від дверей спірної квартири, а тому він не може нею користуватися.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, пояснили, що дійсно рік тому поміняли замки від вхідних дверей квартири, а позивач не звертався до них, щоб вони надали йому їх примірник. Не заперечують проти проживання позивача в спірній квартирі та виділення йому у користування кімнати 10,2 кв.м.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, в своїй письмовій заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідачів, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Деснянської РДА в м. Києві 29.06.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 26.07.2004 року квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та відповідачам на праві спільної сумісної власності в рівних долях. (а.с. 6).

На момент розгляду справи згідно довідки №338/11 від 29.10.2014 року, виданої ЖЕК №304, у спірній квартирі зареєстровані 3 особи: позивач та відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с . 7).

Фактично в квартирі на даний час сторони по справі не проживають.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. З вказаною нормою кореспондуються положення ст. 358 ЦК України, ст. 150 ЖК України.

Власник майна відповідно до ст.ст. 317, 319, 325, 383 ЦК України має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому на праві приватної власності майном на свій розсуд та вчиняти будь-які дії щодо свого майна, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до частини 3 даної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Кожний з учасників спільної часткової власності, згідно із ч.1 ст. 364 ЦК України, має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»:- квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов».

В судовому засіданні позивач просив суд виділити йому в користування житлову кімнату в спірній квартирі, розміром 10,2 кв.м., а інші кімнати залишити в користуванні відповідачів. Відповідачі в судовому засіданні не заперечували проти такого порядку користування квартирою.

Жила площа квартири АДРЕСА_1, відповідно до технічного паспорту на квартиру складає 42,00 кв.м. (а.с. 23).

Відповідно частка позивача становить 8,4 кв.м. жилої площі в спірній квартирі.

Такий порядок користування житловими приміщеннями квартири як просить встановити позивач не відповідає ідеальним часткам сторін у праві спільної часткової власності на спірну квартиру, проте відповідачами в судовому засіданні такий порядок користування визнавався.

В судовому засіданні також встановлено та не оспорювалося відповідачами те, що позивач немає доступу до квартири АДРЕСА_1, оскільки у нього немає ключів від її вхідних дверей, з приводу чого позивач звертався до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві з відповідною заявою (а.с.8-9).

Відповідно до вимог ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Оскільки позивач позбавлений на даний час права користуватись квартирою АДРЕСА_1, в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірну квартиру та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Аналізуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що порядок користування спірною квартирою, який просить встановити позивач не буде суперечити житловим інтересам сторін по справі, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині. Позовні вимоги про вселення позивача до спірного житлового приміщення та про усунення перешкод в користуванні квартирою також підлягають задоволенню як обґрунтовані і доведені ним в ході судового розгляду.

Судові витрати по справі відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 325, 383,391 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 155 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 10,2 кв.м., ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити в користування житлові кімнати площею 18,2 кв.м. та 13,6 кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приміщення загального користування квартири АДРЕСА_1, а саме: кухню, туалет, ванну кімнату, коридор.

Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 81,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 81,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя