Справа № 447/3729/14 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/5496/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В..

за участю секретаря Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про відшкодування майнової шкоди , завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

08 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування, пені та оплати правової допомоги, посилаючись на те, що 18 січня 2013 року на території Львівської області, Миколаївського району на автотрасі М-06 Київ - Чоп 577 км. + 100 м. сталася дорожньо -транспортна подія: водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_6, цивільна відповідальність, якого була застрахована в ПрАТ «СТ «Гарантія», згідно полісу АВ/4921921, який був чинний на момент вчинення ДТП, порушив правила дорожнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілем марки «PEUGEOT 206» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням позивача ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілю «PEUGEOT 206» завдано значні технічні пошкодження, а потерілому значна матеріальна шкода. Згідно постанови від 18 лютого 2013 року Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_6, який керував транспортним засобом «CITROEN BERLINGO» державний реєстраційний номер НОМЕР_2, визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та у вчиненні правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП, його притягнуто до адміністративної відповідальності - накладено штраф. Згідно рахунку № 000000053 від 25 лютого 2013 року, наряду - замовлення № Д00000124 від 25.02.2013 року ФОП ОСОБА_7 вартість виконаних робіт та матеріалів відновлюваного ремонту автомобіля марки «PEUGEOT 206» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 складає 48965,00 грн. 14 квітня 2013 року позивачка отримала відремонтований автомобіль та підтвердила об'єм і якість виконаних робіт, та відсутність претензій щодо терміну і якості робіт. За результатами розгляду страхового випадку у страховій справі ПрАТ «СТ «Гарантія» повинно бути складено страховий акт та прийнято рішення про проведення виплати страхового відшкодування в сумі 48 965,00 грн., однак зазначену суму відповідачем не виплачено. На адресу відповідача була скерована претензія з вимогою провести виплату страхового відшкодування, але жодної відповіді надано не було.

В процесі розгляду справи позивачка подала заяву про зміну (уточнення) позовних вимог та просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» суму страхового відшкодування в розмірі 23218, 22 грн., пеню в розмірі 10672,2 грн., 3 % штрафних санкцій - 1307,21 грн., інфляційні суми - 14395,29 грн. Всього 49592,90 грн., судовий збір та 3000 грн. витрат на оплату за надання юридичних послуг адвоката.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року позов задоволено. Вирішено: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 23218 (двадцять три тисячі двісті вісімнадцять) грн. 22 коп., пеню в розмірі 10672 (десять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 20 коп., 3% штрафних санкцій - 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 21 коп. та інфляційні суми 14395 (чотирнадцять тисяч триста дев'яносто п'ять) грн. 29 коп. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 495,93 грн та 3000 грн витрат на правову допомогу.

Рішення суду першої інстанції від 10 червня 2015 року в апеляційному порядку оскаржено відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Гарантія», яке, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги наводить наступні доводи:

- після отримання страхового відшкодування від СГ «ТАС» на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № А/291653 у розмірі 12676,90 грн ОСОБА_5 звернулася до відповідача із заявою від 10 квітня 2013 року про виплату страхового відшкодування в сумі 14431,00 грн. на поточний рахунок ФОП ОСОБА_7 Відповідач намагався провести виплату страхового відшкодування в сумі, яку у своїй заяві просила позивачка, однак грошові кошти поверталися із відміткою « Відсутній рахунок отримувача», тобто невірні або неповні реквізити;

- відповідач погоджується із висновком суду, щодо вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Пежо» р.н. НОМЕР_3 в сумі 36405, 41 грн;

- оскільки 12676,90 грн. страхового відшкодування за договором добровільного страхування КАСКО № А/291653, укладеним між ОСОБА_5 та ПрАТ «Страхова група «ТАС» було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_7, що підтверджується платіжним дорученням № 87382, тому залишок невідшкодованої суми становить 23782, 22 грн;

- судом не враховано те, що у відповідності до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні суми, що підлягає до стягнення слід було застосувати вищевказану норму та відняти від суми матеріальної шкоди суму податку на додану вартість ( 36405, 41грн./1,2) 30337, 84 грн., а також слід зменшити на суму коштів, перерахованих ПрАТ «СГ «ТАС» 18170,94 грн. ( 30 337,84 грн. - 12 166,90 грн.) і зменшити суму франшизи 510,00 грн., а тому виходить 17 660, 94 грн. ( 18 170,94 грн.- 510,00 грн.);

- судом не взято до уваги заяву представника позивача про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог про стягнення пені ;

- судом не враховано того, що позивач ОСОБА_5 не є власником автомобіля «Пежо» р.н. НОМЕР_3, а керувала ним під час дорожньо-транспортної пригоди на підставі довіреності, а у відповідності до даної довіреності власником вказаного вище автомобіля ОСОБА_8 не наділено ОСОБА_5 правом звернення до суду із позовом від її імені, а відтак ОСОБА_5 є неналежним позивачем у справі і її майнові права не є порушеними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було перераховано позивачці 14431 грн , нібито із-за зазначення нею неправильних реквізитів ФОП «ОСОБА_7 у заяві від 10.04.2015 р, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки у заяві від 10.04.2013 (а.с. 71) позивач повідомляла, що її страховик - «СГ»ТАС» виплатив їй страхове відшкодування за винятком суми по попередньому страховому випадку в розмірі 14431 грн і не просила відповідача здійснити їй виплату вищезазначеної суми , а просила здійснити їй виплату в сумі недоплати страхової суми, при цьому вона не вказувала реквізитів поточного рахунку ФОП ОСОБА_7

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що при визначенні суми, що підлягала до стягнення слід було застосувати положення ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відняти від суми матеріальної шкоди суму податку на додану вартість, оскільки вищезазначена норма закону, в редакції, чинній на дату настання страхового випадку, не передбачала зменшення страхових виплат на суму податку на додану вартість. З огляду на викладене, та з врахуванням тієї обставини, що відповідач погоджувався із висновком суду, щодо вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Пежо» р.н. НОМЕР_3 в розмірі і 36405, 41 грн, з відповідача слід було стягнути на користь позивача 23218 грн 51 коп( (36405,41 мінус 12166,90 мінус 510 грн), тому рішення суду першої інстанції про стягнення суми страхового відшкодування в пред»явленому розмірі - 23218,22 грн , колегія суддів вважає правильним.

Водночас колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке проявилося в тому , що, не зважаючи на заявлення відповідачем про застосування наслідків спливу позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені , суд не застосував цього правового інституту , помилково зазначивши у оскаржуваному рішенні, що у зв»язку з невиконанням зобов»язання про страхове відшкодування, позивачем не пропущено строку звернення до суду про стягнення пені.

Оскільки, у відповідності до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені) п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік, то зважаючи на те, що позов було пред»явлено 08.12.2014 року, пеня підлягала стягненню за період, починаючи з 08.12.2013 року по дату заявлену в позові ( по 25.05.2015 року), в т.ч. за періоди:

з 08.12.2013 р. по 14.04.2014 р. (128 днів) в розмірі 1058,50 грн ( 23218,22 * 13%=3018,37 : 365 дн * 128 дн = 1058,50,;

з 15.05.14 р. по 16.07.14 р. - 1124,02 грн;

з 17.07.14 р. по 12.11.14 р. - 1892,44 грн;

з 13.11.14 р. 05.02.15 р. - 1513,96 грн ;

з 06.02.15 р. по 03.03.15 р - 645,02 грн;

з 04.03.15 р. по 25.05.15 р. - 3167,86 грн,

а всього пеня підлягала стягненню в розмірі 9401,80 грн ( 1058,50 грн +1124,02 грн + 1892,44 грн + 1513,96 грн + 645,02 грн + 3167,86 грн = 9401,80).

Враховуючи те, що страховий випадок стався 18 січня 2013 року , а із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до страховика 10 квітня 2013 року, тобто з простроченням на 50 днів, внаслідок чого, у відповідності до ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», строк для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату підлягав збільшенню на кількість днів такого прострочення , то перебіг строку для нарахування трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання починає текти з 29.08.2013 року ( 50 днів + 90 днів =140 днів). Відтак, сума процентів за прострочення виконання грошового зобов»язання за період з 29.08.2013 року по заявлений позивачем період - 07.05.15 року , яка підлягає стягненню складатиме 1177,24 грн ( 23218,22 грн *3%=6906,55 : 365 днів = 1,908 грн, 1,908 грн * 617 днів = 1177,24 грн.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат заявлені позивачем лише за 2014 рік та за 4 місяці 2015 року в загальній сумі 14395,29 грн, задоволені судом першої інстанції правильно .

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача становитиме 48192,55 ( 23218,22 грн + 1177,24 грн + 9401,80 грн + 14395,29 грн = 48192,55 грн).

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення в частині стягнення: пені, 3 % штрафних санкцій, судового збору та витрат на правову допомогу ухвалено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду у вищезазначеній частині не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування оскаржуваного рішення у вищезазначеній частині, та ухвалення у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також про перерозподіл судових витрат, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України.

Позов було заявлено в загальній сумі 49592,90 грн, відтак судовий збір належало сплатити в розмірі 495,93 грн, а оскільки при зверненні з позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 489,65 грн, тому позивачу належить доплатити в дохід бюджету судовий збір в сумі 6 грн 28 коп ( 495,93 мінус 489,65 = 6,28).

У зв»язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, підлягали стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 481,93 грн ( 48192,55 * 495,93 : 49592,90= 481,93), тобто за мінусом 14 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем було сплачено судовий збір в сумі 247 грн 96 коп. У зв»язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, на позивача слід віднести витрати по сплаті судового збору понесені позивачем в розмірі 7 грн (48192,55 * 247,97 грн : 49592,90 грн = 240,96 грн; 247,96 грн мінсу 240,96 грн = 7 грн).

З огляду на це з відповідача належить стягнути на користь позивача 460,93 грн судового збору ( 481,93 грн мінус 14 грн мінус 7 грн = 460,93 грн).

Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2915,29 грн ( 48192,55 * 3000 грн : 49592,90 = 2915,29 грн).

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство» «Гарантія» задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року в частині повного задоволення позовних вимог та в частині:

стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» на користь ОСОБА_5:

пені в розмірі 10672 (десять тисяч шістсот сімдесят дві) грн. 20 коп ;

3 % штрафних санкцій -1307 (одна тисяча триста сім) грн. 21 коп;

судового збору у розмірі 495,93 грн та 3000 (три тисячі) грн. витрат на правову допомогу,-

скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов»язання задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», , на користь ОСОБА_5:

пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 08 грудня 2013 року по 25 травня 2015 року у розмірі 9401 (дев»ять тисяч чотириста одна) грн. 90 коп, три проценти річних від простроченої суми за час прострочення виконання грошового зобов»язання за період з 29 серпня 2013 року по 07 травня 2015 року у розмірі 1177 (одна тисяча сто сімдесят сім) грн. 24 коп, судовий збір 460 (чотириста шістдесят) грн. 93 коп, витрати на оплату правової допомоги 2915 (дві тисячі дев»ятсот п»ятнадцять) грн. 29 коп.

В решті рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 6 (шість) гривень 28 коп судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.