У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4, відділу Держземагентства у Межівському районі Дніпропетровської області, третя особа - Слов'янська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області, про визнання недійсними заповіту та його дублікату, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року, до якої приєднався ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

У липні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_5, в якому з урахуванням уточнень просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_6 через вступ в управління та розпорядження спадковим майном, визнати право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,730 га, що розташована на території Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області у порядку спадкування за заповітом.

У грудні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_4, відділу Держземагентства у Межівському районі Дніпропетровської області, третя особа - Слов'янська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області, в якому з урахуванням уточнень просив визнати недійними заповіт ОСОБА_6, складений 22 травня 2000 року та посвідчений Слов'янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області, та його дублікат; визнати недійсним державній акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4; визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_6 за заповітом від 22 травня 2000 року (дублікат) через вступ в управління та розпорядження спадковим майном в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільського виробництва площею 5,730 га, вартістю 28 585 грн у порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 від 22 травня 2000 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Позов ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним заповіт ОСОБА_6, складений 22 травня 2000 року та посвідчений Слов'янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області. Визнано недійсним дублікат заповіту ОСОБА_6, складений 22 травня 2000 року, виданий Слов'янською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області 24 грудня 2010 року. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 27 жовтня 2008 року, виданий Межівським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 серпня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року з підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року з підстав, передбачених п. 4 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У касаційній скарзі Слов'янська сільська рада Межівського району Дніпропетровської області просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 і відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що заповіт, складений ОСОБА_6, є недійсним з підстав, передбачених ст. 48 ЦК УРСР, оскільки не відповідав вимогам закону, а саме пп. 17, 19 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, оскільки виправлення, дописки, що підтверджені висновком судово-технічної експертизи від 11 лютого 2010 року, не були затверджені перед підписом заповідача, а вони були суттєвими, оскільки стосувалися прізвища, ім'я, по батькові спадкоємця, тобто волевиявлення заповідача.

Крім того, доводи касаційної скарги стосуються в основному переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції, а порушення норм матеріального чи процесуального права не встановлено.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Слов'янської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, до якої приєднався ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта