Справа № 362/1802/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/5770/15 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 38 27.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеною позовною заявою у відповідності до норм ст.ст. 1216, 1218 ЦК України та просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,30 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництваза адресою: АДРЕСА_1, територія Плесецької ради, Васильківський район, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Плесецької сільської ради народних депутатів Васильківського району від 21 березня 1997 року спадкодавцеві ОСОБА_4 передано у власність вищевказану земельну ділянку, але у зв'язку зі смертю, останній не зміг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим, позивачам було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, тому позивачі просили в судовому порядку визнати за ними право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2015року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до порушеннянорм матеріального та процесуального права.

При розгляді апеляційної скарги представник апелянтів - ОСОБА_5 підтримала вимоги апеляційної скарги та вважала висновок суду першої інстанції не обґрунтованим, оскільки на її думку, спадкодавець набув права власності на земельну ділянку з тих підстав, що даній земельній ділянці присвоєний кадастровий номер та вона внесена до публічної кадастрової карти України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, представника позивачів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Із матеріалів спадкової справи № 391/2012 заведеної Васильківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є його діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. (а.с. 54),

У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,30 га, кадастровий номер № НОМЕР_2, яка розташована в АДРЕСА_1 згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 березня 2015 року було відмовлено оскільки право власності на земельну ділянку у спадкодавця не виникло. (а.с. 7).

Згідно рішення Плесецької сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області від 21 березня 1997 року вирішено передати ОСОБА_4 безплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га в АДРЕСА_1 для ведення особистого підсобного господарства з подальшою видачею державного акта на право власності на землю (а.с.10)

Згідно листа Управління Держземагенства у Васильківському районі від 18.09.2013 року на запит Васильківської районної державної нотаріальної контори надано інформацію, що згідно кадастрової карти, на ім'я ОСОБА_6 виявлено земельну ділянку з кадастровим номером № НОМЕР_2 (а.с.11)

За життя ОСОБА_4 розпочав приватизацію земельної ділянки площею 0,2174 га, що знаходиться за адресою: Київська область Васильківський район, с. Плесецьке, на території Плесецької сільської ради , але державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку померлий не встиг отримати, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Плесецьке на території Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_4 (а.с. 69-72)

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя не офоромив та не отримав у встановленому законом документ який підтверджує право власності на земельну ділянку (державний акт на право власності на земельну ділянку), що унеможливлює спадкування вказаних прав за позивачами.

Колегія суддів вважає, даний висновок суду першої інстанції обґрунтованим та законним, і таким, що зроблений відповідно до наданих сторонами по справі доказів.

Так, відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.

Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 Земельного Кодексу України).

В силу ч. ч. 1, 4 ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК України, який діяв на час розроблення проекту землеустрою, за заявою спадкодавця визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадян.

Зокрема відповідно до ч. 8, 9, 10 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи ) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як вбачається з матеріалів вказаної справи, рішенням Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області за № 47 від 21 березня 1997 року спадкодавцю ОСОБА_4 було передано у приватну власність 0.30 га в с. Плесецьке для ведення особистого підсобного господарства та доручено виготовити державний акт Київському відділенню Інституту землеустрою.

Разом з тим, технічна документація із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, за заявою ОСОБА_4 від 22 жовтня 2009 року виготовлялася ТОВ «Земельний кадастр».

Згідно до вказаних матеріалів та кадастрового плану площа земельної ділянки, яку пропонується передати ОСОБА_4 становить не 0,30 га, як вказано в рішенні Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області за № 47 від 21 березня 1997 року, а 0,214 га., у звязку з чим, відповідно до положення ст.118 ч.9 ЗК України остаточний розмір земельної ділянки підлягає затвердженню Плесецькою сільською радою.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Враховуючи, що ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, однак не встиг, у зв'язку зі смертю, завершити вказану процедуру, а саме отримати державний акт та зареєструвати вказане право власності на земельну ділянку, його спадкоємці - позивачі у справі мають право на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю, а не визнання права власності, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених в рішенні суду та не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.А. Яворський

судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагєєв