У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення в натурі частини майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, який уточнила у процесі розгляду справи, і остаточно просила:

- виділити їй із спільної часткової власності в її особисту приватну власність в натурі Ѕ частину нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення магазину № 1 із вбудованими нежилими приміщеннями № № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 119, 87 кв.м., згідно проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект»;

- виділити із спільної часткової власності в особисту приватну власність ОСОБА_5 в натурі Ѕ частину нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення магазину № 2 з вбудованими нежилими приміщеннями за № № 6, 7, 8, 9 загальною площею 119.81 кв.м., згідно проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект»;

- зобов'язати її облаштувати у порядку та у спосіб, передбачені проектними проробками ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» у нежилому приміщенні № НОМЕР_1 першого поверху у вказаному будинку перегородку з подвійних листів гіпсокартону по топовому каркасу із заповненням пустот базальтовими мінеральними плитами товщиною 100 мм між приміщенням № 2 магазину № 1 і приміщенням № 7 магазину № 2, приміщенням № 5 у магазині № 2, санітарний вузол у приміщенні № 5 у магазині № 1;

- зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати їй у здійсненні виділення в натурі належної їй частини нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху у вказаному будинку;

- зобов'язати ОСОБА_5 облаштувати у порядку та у спосіб, передбачені проектними проробками ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» у нежилому приміщенні № НОМЕР_1 першого поверху в цьому будинку приміщення № 6 у магазині № 2, вхідну групу у приміщенні № 6 магазину № 2 та евакуаційний вихід шляхом розширення нижньої частини віконного отвору у стіні приміщення № 8 магазину № 2;

- поділити між нею та ОСОБА_5 в рівних частинах витрати на опрацювання ПАТ «Київпроект» кінцевих проектних робіт, а також витрати у сумі 71581 грн на оплату будівельних робіт з поділу нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху цього будинку;

- стягнути з ОСОБА_5 на її користь Ѕ частину вартості проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» в сумі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що за договором дарування від 23 липня 2003 року відповідачка подарувала їй, а вона прийняла у дар Ѕ частину нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху по АДРЕСА_1. Зазначила, що з часу укладення договору вона не може користуватися, володіти і розпоряджатися своєю частиною приміщення, тому що відповідач одноособово володіє та користується всім приміщенням, здала приміщення в оренду товариству, а тому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено.

Виділено ОСОБА_4 приміщення НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 загальною площею 122,5 кв.м., які розташовані у межах першого поверху в будинку АДРЕСА_1, з виконанням визначених у висновку № 637/638 судової будівельно-технічної експертизи від 14 травня 2009 року робіт та переобладнань щодо виділеної в натурі частки.

Виділено в натурі ОСОБА_5 приміщення НОМЕР_7, НОМЕР_6, НОМЕР_8, НОМЕР_9 загальною площею 122,6 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, з виконанням визначених у висновку № 637/638 судової будівельно-технічної експертизи від 14 травня 2009 року робіт та переобладнань щодо виділеної в натурі частки.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду України від 01 грудня 2010 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року скасовано, справу передано до апеляційного суду на новий розгляд.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2009 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виділено із спільної часткової власності, зареєстрованої за договором дарування від 23 липня 2003 року в особисту приватну власність ОСОБА_4 в натурі Ѕ частину нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення магазину № 1 з вбудованими нежилими приміщеннями за № № 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 119,87 кв.м., згідно проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект».

Виділено із спільної часткової власності, зареєстрованої за договором дарування від 23 липня 2003 року в особисту приватну власність ОСОБА_5 в натурі Ѕ частину нежилого приміщення № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення магазину № 2 з вбудованими нежилими приміщеннями за № № 6, 7, 8, 9 загальною площею 119,81 кв.м., згідно проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект».

Зобов'язано ОСОБА_4 облаштувати у порядку та у спосіб, передбачені проектними проробками ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» у нежилому приміщенні № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1 наступне: перегородку з подвійних листів гіпсокартону по топовому каркасу із заповненням пустот базальтовими мінеральними плитами товщиною 100 мм. між приміщенням за № 2 магазину № 1 і приміщенням за № 7 магазину № 2; приміщення за № 5 у магазині № 1; санітарний вузол у приміщенні за № 5 у магазині № 1.

Зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у здійсненні виділення в натурі належної їй частини із нежилого приміщення за № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_5 облаштувати у порядку та у спосіб, передбачені проектними проробками ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» у нежилому приміщенні № НОМЕР_1 першого поверху в будинку АДРЕСА_1 наступне: приміщення № 6 у магазині № 2; вхідну групу у приміщенні № 6 магазину № 2; евакуаційний вихід шляхом розширення нижньої частини віконного отвору у стіні приміщення № 8 магазину № 2.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 провести оплату будівельних робіт з поділу нежитлових приміщень самостійно виходячи з виділеної частки з врахуванням висновків ПАТ «Київпроект».

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 Ѕ частину вартості проектних проробок ДП «Інститут «Київцивілпроект» ПАТ «Київпроект» в сумі 5000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 липня 2013 року рішення апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2009 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу до цього ж суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, а саме те, що проведення робіт з переобладнання з метою поділу спірного нежитлового приміщення внатурі позбавить відповідача можливості використовувати виділене їй приміщення (відсутність вхідної групи) до переобладнання, що є порушенням права власності, а належних та допустимих доказів про те, що таке переобладнання відповідатиме будівельним, санітарним, протипожежним нормам та відповідач отримає дозвіл на влаштування ґанку на земельній ділянці, яка примикає до будинку АДРЕСА_1 сторони не надали, а тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко