Номер провадження: 22-ц/785/7002/15
Головуючий у першій інстанції: Вергопуло А. К.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,-

В С Т А Н О В И ЛА:

ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_4, стверджуючи, що з ОСОБА_4 за час перебування у шлюбі придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль NISSAN X-TRAIL державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 262000 грн. Угоди щодо поділу спільно нажитого майна не досягли. ОСОБА_4 06 лютого 2014 року без письмового дозволу позивачки перереєстрував право власності на автомобіль на свою доньку ОСОБА_6 , щоб вивести автомобіль з поділу майна.

ОСОБА_5 просила визнати недійсним укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 06 лютого 2014 року договір купівлі-продажу автомобіля NISSAN X-TRAIL державний номерний знак НОМЕР_1 та привести сторони в першочергове положення, а також стягнути з відповідачів кошти, пов'язані зі сплатою судового збору та за адвокатські послуги.

Позивачка у судове засідання не з*явилась, її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав, стверджував, що ОСОБА_4 позичив у ОСОБА_8 гроші на придбання автомобіля у розмірі 265000,00 грн. У лютому 2014 року ОСОБА_4 з усної згоди ОСОБА_5 продав автомобіль ОСОБА_6. Щодо стягнення судових витрат, позивачем не надані документально підтверджені судові витрати на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з*явилась, сповіщалась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання. Повідомлення про виклик повертались із зазначенням закінчення терміну зберігання.. З пояснень представника відповідача ОСОБА_4, який є батьком ОСОБА_6 , вбачається, що ОСОБА_6 перебуває за кордоном, батько з нею спілкується, проте відмовляється допомагати суду у сповіщенні ОСОБА_6 про судове засідання, надати інформацію щодо місцезнаходження ОСОБА_6, тому суд слухав справу за відсутності відповідачки.

Рішенням суду позов задоволено частково.

На рішення суду представник ОСОБА_4 приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року по 09 червня 2015 року. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2015 року, яке набрало законної сили 09 червня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання подружжя придбало автомобіль NISSAN X-TRAIL державний номерний знак НОМЕР_1 , який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

06 лютого 2014 року ОСОБА_4 перереєстрував вказаний автомобіль на свою доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_6, відповідно до довідки рахунку № 145320 від 06 лютого 2014 року. Автомобіль відчужено без письмової згоди позивачки на укладення договору щодо розпорядження спільним майном подружжя.

Твердження представника відповідача про те, що позивачка надала усну згоду на відчуження автомобіля нічим не підтверджені.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Відповідно до п. п. 12, 14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Також представник відповідача вказував, що сама по собі довідка-рахунок не є правочином, у зв'язку з чим не може бути визнаний недійсним.

Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), відповідно до якого документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, довідка-рахунок за формою, договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, рішення суду. Згідно п. 16 Порядку на зареєстровані у підрозділі ДАІ транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію. Транспортні засоби підлягають реєстрації з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів (п. 3 Порядку).

Довідка-рахунок відповідно до Порядку є достатньою та самостійною підставою і документом для переоформлення автомобіля, що тягне за собою зміну власника. Враховуючи, що спірний правочин оформлений на підставі такої довідки-рахунку, тому доводи представника відповідача є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи, що за час спільного проживання подружжя придбало спірний автомобіль, який було відчужено відповідачем без письмової згоди позивачки на укладення договору купівлі-продажу, суд зробив правильний висновок, що вказаний договір був укладений без додержання вимог ст. 65 СК України, є таким, що порушив права позивачки, як співвласника спірного автомобіля, тому позовні вимоги у частині визнання договору недійсним є обґрунтованими та підлягали задоволенню.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та за наслідками, передбаченими законом. При цьому, застосування наслідків недійсності оспорюванного правочину, враховуючи положення ст.216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участі власника і першого покупця (набувача).

Позивачка не є стороною угоди щодо продажу автомобіля, а тому не може звертатися до суду з вимогою про приведення сторін у першочергове положення.

Також представник позивачки просив стягнути з відповідачів понесені позивачкою судові витрати, судовий збір за подачу позову у розмірі 243,60 грн., судовий збір за витребування доказів у розмірі 243.60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., кошти у розмірі 9,20 грн. за почтові послуги та кошти у розмірі 3,65 грн. за послуги банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору встановлюються у 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

При таких обставинах, з відповідача підлягають стягнення на користь позивачки витрати, повязані зі сплатою судового збору за подачу позову у розмірі 243,60 грн. та 121,80 грн. судового збору за забезпечення доказів по справі, а всього 365,40 грн.

Також суд звертає увагу позивачки, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачка може звернутися до суду з заявою про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Однак, суд правильно вказав, що позивачкою не надані суду розрахунки та докази в підтвердження того, що вартість наданої їй юридичної допомоги складає вказану суму.

При таких обставинах витрати пов*язані із оплатою правової допомоги не підлягали стягненню з відповідача.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.С. Комлева

О.Г. Журавльов