Справа № 369/4027/14ц Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/3848/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 24 23.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Воробйової Н.С., Приходька К.П.,

за участі секретаря Ромашини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04 червня 2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «УніКредит Лізинг» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-01/0884, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мерседес» державний реєстраційний № НОМЕР_1.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «Мерседес» державний реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу «Субару», державний реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль «Мерседес».

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 92 297,21 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу ОСЦПВ № АВ/1724567, 08 жовтня 2012 року позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу до ПрАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна».

22 лютого 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатила по заяві позивача страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, а саме 50 000 грн.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 42 297,21 грн. по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача 39697 грн. 04 коп. - суму страхового відшкодування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано звіт про оцінку, на підставі якого визначено розмір витрат на відновлення транспортного засобу марки «Мерседес» в розмірі 92 297, 21 грн. з наданням належних доказів в підтвердження повноважень суб'єкта оціночної діяльності, яким повинно було би бути складено звіт про оцінку.

Окрім того, з висновку експертизи не зрозуміло чи здійснювався огляд пошкодженого автомобіля, чи відбувалася заміна чи ремонт вузлів агрегату та деталей ушкодженого автомобіля, що має істотне значення для визначення суми ремонту та відшкодування завданих збитків.

Враховуючи вказані в апеляційній скарзі обставини, представник відповідача просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_8, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 червня 2012 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «УніКредит Лізинг» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0101-01/0884, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мерседес» державний реєстраційний № НОМЕР_1.

03 серпня 2012 року в м. Києві по вул. Заболотного, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мерседес» державний реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу «Субару», державний реєстраційний № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м Києва від 20.08.2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно полісу ОСЦПВ № АВ/1724567.

06 серпня 2012 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

27 серпня 2012 року позивачем на підставі ремонтної калькуляції №ДККА-19165 від 20.08.2012 р. згідно рахунку «СПД ОСОБА_9» було складено страховий акт № ДККА-19165 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 72 657,61 грн., що підтверджується платіжним дорученням до нього.

22 жовтня 2012 року позивачем на підставі рахунку від 19.10.2012 р. було складено страховий акт № ДККА-19165/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 7 718,00 грн.

13 листопада 2012 року позивачем на підставі рахунку від 13.11.2012 р. СПД «ОСОБА_9», рахунку № 2119893 від 07.11.2012 р. було складено страховий акт № ДККА-19165/2 та розрахунок відшкодування до нього.

На підставі даних документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 8 951,60 грн., згідно платіжного доручення № 14620 від 13.11.2012 р на суму 6 323,00 грн., та згідно платіжного доручення № 14621 від 13.11.2012 р. на суму 2 628,60 грн.

06 лютого 2012 року позивачем на підставі рахунку від 31.01.2013 р. СПД «ОСОБА_9» було складено страховий акт № ДККА-19165/3 та розрахунок страхового відшкодування до нього.

На підставі вказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2 970,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1899 від 07.02.2013 р.

Всього позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 92 297,21 грн.

22 лютого 2013 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатила по заяві позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі ліміту за шкоду завдану майну передбаченого полісом, а саме 50 000 грн.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 24.12.2014 р. № 13625/14-54, вбачається що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 03.08.2012 року складає 89 697,04 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому зобов'язаний відшкодувати понесені потерпілим матеріальні витрати в порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини позивача та страхувальника - ТОВ Кредит Лізинг» виникли на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, отже є добровільним страхуванням і регулюється Законом України «Про страхування».

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В даному випадку шкода має відшкодовуватись відповідачем, оскільки вона винна у дорожньо-транспортній пригоді, але в межах перевищення страхового ліміту, який був виплачений страховою компанією, в якій вона застрахувала свою цивільну відповідальність.

Враховуючи вимоги ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування, він має право зворотної вимоги до винної особи.

Відповідач в запереченнях на позов і в доводах апеляційної скарги посилалась на те, що не була проведена оцінка пошкодженого транспортного засобу відповідно до вимог п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не наданий звіт про оцінку, на підставі якого визначено розмір витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу, а тому, на її думку, позивач не довів суму страхового відшкодування.

Однак із такими доводами відповідача не можна погодитись, оскільки, як вже наголошувалось вище, правовідносини між позивачем (страховиком) та ТОВ «УніКредит Лізинг» регулюються законом України «Про страхування», а не Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилається відповідач.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», розмір страхової суми та (або) розмір страхових виплат визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у і випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, Закон України «Про страхування» не містить положень, які б зобов»язували страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням лише авто товарознавчої експертизи, проведеної оцінювачем або суб»єктом оціночної діяльності, а також лише на підставі звіту про оцінку транспортного засобу.

Позивач виплатив страхове відшкодування на підставі страхових актів та рахунків суб»єкта підприємницької діяльності ОСОБА_9, який проводив ремонт автомобіля. Також вартість збитків визначалась на підставі калькуляції, складеної аварійним комісаром. Зміст ремонтної калькуляції не суперечить вимогам чинного законодавства про оціночну діяльність та відображає суму завданих збитків, оскільки калькуляція складалась з використанням комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про страхування» аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України.

Разом із тим, вирішуючи позов, суд першої інстанції зменшив розмір відшкодування, який мала сплатити відповідач, при цьому керувався висновком судової авто товарознавчої експертизи.

Доводи відповідача про те, що вона має право отримати замінені на автомобілі «Мерседес» пошкоджені деталі, не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими і такими, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та норми права, які їх регулюють, а тому рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов, передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 318 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді