Справа № 204/1437/15-ц
Провадження № 2/204/1158/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь суму основного боргу в розмірі 3463500 грн. 00 коп., пеню в розмірі 655726 грн. 18 коп., три проценти річних в розмірі 35021 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 31 грудня 2014 року між нею та відповідачем був укладений договір позики № 2, відповідно до п. 1 якого, позивачка передала у борг відповідачу грошові кошти в національній валюті України у сумі, еквівалентній 150000,00 доларів США без нарахування та виплати процентів, а відповідач зобовязувався повернути позивачці зазначену суму за першою вимогою останньої протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 01.02.2015 року. На час укладання Договору позики відповідач був одружений з ОСОБА_6, яка надала йому свою згоду на укладання Договору позики своєю заявою від 29.12.2014 року, в якій (заяві) зазначено, що вона надає згоду своєму чоловікові на отримання грошових коштів у борг, з видачею розписки та договору позики, а також, що вона надає згоду на те, щоб її чоловік визначив умови, суму і строки такого договору. Сума позики була вручена позивачкою відповідачу при підписанні цього договору. Незважаючи на те, що строк сплати боргу за Договором позики сплив 01.02.2015 року, відповідачем не було повернуто позивачці грошові кошти за цим договором в повному обсязі. Позивачка вважає, що грошові кошти, отримані відповідачем за Договором позики, а також передбачені договором пеня та три проценти річних підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги позивачки та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі. Сам відповідач раніше в судовому засіданні вказував, що він дійсно отримував кошти від позивачки та писав розписку, але він їх особисто отримував гроші не від позивачки, а він інших осіб.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання даної справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У судовому засіданні було встановлено, що 31 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений Договір позики № 2, відповідно до п. 1. якого, ОСОБА_3 передала у борг ОСОБА_4 грошові кошти в національній валюті України у сумі, еквівалентній 150000,00 доларів США без нарахування та виплати процентів, а ОСОБА_4 зобовязувався повернути ОСОБА_3 зазначену суму за першою вимогою останньої протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше 01.02.2015 року (а.с.6).

Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 написала заяву від 29.12.2014 року, в якій зазначено, що вона надає згоду своєму чоловікові на отримання грошових коштів у борг, з видачею розписки та договору позики, а також, що вона надає згоду на те, щоб її чоловік визначив умови, суму і строки такого договору (а.с.8).

Сума позики була вручена позивачкою відповідачу при підписанні Договору позики № 2 від 31.12.2014 року, що передбачено п. 5 цього договору.

Позивачка виконала свої зобовязання в повному обсязі надавши ОСОБА_4 грошові кошти в національній валюті України у сумі, еквівалентній 150000,00 доларів США, що підтверджується розпискою останнього, в якій він зазначив, що отримав від ОСОБА_3 гроші в національній валюті України у сумі, еквівалентній 150000,00 доларів США (а.с.7).

Відповідач же в судовому засіданні вказував, що він дійсно отримував кошти та писав розписку, але він їх отримував не від позивачки, а від посередника.

На питання суду вказати особу чи осіб від яких відповідач отримав кошти, останній відмовився надати відповідь на вказане питання.

При цьому, факт отримання коштів та написання власноручно боргової розписки ОСОБА_4 сам підтвердив в судовому засіданні, а тому, доказуванню вказані обставини не підлягають на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, згідно якої обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Проте, ОСОБА_4 не виконав свої зобовязання по Договору позики № 2 від 31.12.2014 року та не повернув позичені ним кошти до 01 лютого 2015.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що отримані відповідачем кошти необхідно стягнути в примусовому порядку.

Але, оскільки станом на дату ухвалення судом даного рішення офіційний курс НБУ долара США до української гривні складає 21,60 грн. за 1 $ США, то основна заборгованість відповідача перед позивачкою складає 3240000 грн. 00 коп.

Крім того, в п. 4 Договору позики встановлено, якщо відповідач прострочить повернення позики чи її частини згідно з п. 1 цього Договору, він, на вимогу позивачки, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пеню за кожний день прострочення від суми простроченої сплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Вищевказане узгоджується з ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А також, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач суму позики у строк, встановлений п. 1 Договору позики, не повернув, чим прострочив виконання свого зобовязання перед позивачкою. Отже, відповідач, окрім виконання основного зобовязання за Договором позики, зобовязаний сплатити позивачці пеню за кожний день прострочення від суми простроченої сплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нараховується пеня, а також 3 проценти річних від простроченої суми.

Останнім днем сплати суми позики, встановленим у п. 1 Договору позики, є 01 лютого 2015 року. Тобто, прострочення платежу починається з 02 лютого 2015 року.

На підставі вищевказаного, позивачем були нараховані відповідачу пеня за несвоєчасне виконання зобовязання та три проценти річних від простроченої суми станом на 27.07.2015 року, які склали: пеню в розмірі 655726 грн. 18 коп., три проценти річних в розмірі 35021 грн. 58 коп.

Станом на дату ухвалення судом даного рішення, суми пені та трьох процентів річних за невиконання відповідачем своїх зобовязань є значно більшими, але відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням вищевказаного, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, заявлених позивачкою, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 3240000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 655726 грн. 18 коп., три проценти річних в розмірі 35021 грн. 58 коп.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слідує стягнути судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу в розмірі 3240000 грн. 00 коп., пеню в розмірі 655726 грн. 18 коп., три проценти річних в розмірі 35021 грн. 58 коп. та судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп., а всього 3934401 грн. 76 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова