АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Саліхова В.В..., Прокопчук Н.О.,

при секретарі П'ятничук В.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду,

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року відмовлено у задоволені заяви ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_4 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ПАТ «Ідея Банк» Дзундза О.В. подала апеляційну скаргу, вякій просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою заяву банку задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилалася на порушення судом норм матеріального і процесуального права. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що справа за позовом ПАТ «Ідея Банк» про стягнення заборгованості, не підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», оскільки вона не пов'язана із захистом прав споживача, та безпідставно відмовив у задоволенні заяви ПАТ «Ідея Банк». Також, вважає, що суд безпідставно послався на правовий висновок Верховного Суду України в справі №6-64цс15.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд виходив з того, що справа, в якій ухвалено рішення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків не підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про третейські суди» сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Порядок та підстави видачі виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів визначено главою 2 розділу VІІ-1 ЦПК України.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ЗазначенийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №Р13.196.70783 у відповідності до якого ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_4 кредит на строк 24 місяці, на загальну суму 36700 грн., на умовах виплати позичальником 11,5% річних за час фактичного користування кредитом, а відповідач, при цьому, зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» звернулось до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на підстави позову, а також особу, яка звернулась до третейського суду за захистом своїх прав, яка не є споживачем в розумінні п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Також, суд безпідставно застосував правовий висновок Верховного Суду України в справі №6-64цс15, який не є тотожним до даної справи. Вказана постанова Верховного Суду України не містить висновку про те, що третейські суди не можуть розглядати спори щодо захисту прав банку.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» ДзундзиОльги Володимирівни задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді