Справа № 2/489/2926/2015
У Х В А Л А

1 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності, зняття арешту з майна.

Одночасно позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме: набору меблів кухонних вартістю 5000 грн., меблевого гарнітуру, вартістю 5000 грн., столу обіднього з набором з шести стільців, вартістю 5000 грн., набору меблів для прихожої вартістю 3500 грн., набору меблів до дитячої кімнати, вартістю 3000 грн., дивану розкладного, вартістю 5000 грн., набору меблів до спальної кімнати, вартістю 15000 грн., мякого куточку вартістю 5000 грн., кондиціонеру «Сансей» - 2 шт., вартістю 2000 грн. за 1 шт., телевізору «Panasonic», вартістю 2000 грн., бойлеру «Gorenje», вартістю 2500 грн., пральної машини «Indezit», вартістю 2000 грн., до вирішення зазначеного позову по суті.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Згідно п.5 ч.1 ст.152 ЦПК України забезпечення позову зупиненням продажу арештованого майна допускається лише у випадку коли подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пп.1, 2, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частини 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на рухоме майно меблі та побутову техніку.

Проте, до позову та заяви про його забезпечення не долучено жодного доказу про те, що на теперішній час проводяться виконавчі дії щодо примусової реалізації спірного майна.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151,152,153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Спінчевська