Провадження №2/761/794/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Толкач О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року Відрите акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» (далі по тексту - позивач, ВАТ КБ «Надра», Банк), звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач-1, ОСОБА_1.) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач-2, ОСОБА_2.) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 277/П/74/2008-840 від 01.07.2008 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 1 липня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 277/П/74/2008-840 на суму 183148,72 доларів США із строком користування до 30 червня 2028 року та виплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 14,49 % річних. В забезпечення виконання зобов'язання, що випливає із кредитного договору, 1.07.2008 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, що витікають із кредитного договору №277/П/74/2008-840. Оскільки своїх зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_1 належним чином не виконує, банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту у розмірі 205407,84 доларів США, що еквівалентно 1644659,50 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 8 квітня 2014 року, позов задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту у розмірі 1644659 грн. 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2014 року рішення Шевченківського районного суд міста Києва від 14 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 08 квітня 2014 року скасовано та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 06.10.2014 року справу було прийнято до провадження суддею Шевченківського районного суду міста Києва Саадулаєвим А.І.

У зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Саадулаєва А.І., 13.05.2015 року згідно із протоколом автоматичного розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Рибаку М.А.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд про його задоволення. Зазначав, що висновок експертизи не може бути взятий судом до уваги, оскільки він не відповідає вимогам закону, серед іншого, п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту № 53/5 від 08.10.1998 року. Клопотань про проведення у справі іншої судової експертизи представником позивача не подавалось.

В судовому засіданні відповідачі позов не визнали та просили суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в письмових запереченнях по справі.

Судом встановлено, що 1 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» (за договором - Банк), та ОСОБА_1 (за договором - Позичальник) був укладений кредитний договір № 277/П/74/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 183148,72 доларів США із строком користування до 30 червня 2028 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 14,49% річних (Т. 1, а.с. 6-8).

В забезпечення зобов'язання за кредитним договором, 1 липня 2008 року між банком (за договором - Кредитор) та ОСОБА_2 (за договором - Поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель поручився за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, що витікають з кредитного договору № 277/П/74/2008-840 від 1 липня 2008 року (Т. 1, а.с. 9).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 23 вересня 2009 року виникла заборгованість у розмірі 205407,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1644659 грн. 50 коп. (Т. 1, а.с. 13).

Скасовуючи рішення Шевченківського районного суд міста Києва від 14 червня 2010 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 08 квітня 2014 року, ВССУ виходив з того, що відповідно до вимог ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1046 ЦК України кредитний договір є реальним, а тому встановлення обставин щодо того, чи підписував ОСОБА_1 заяву на видачу готівки, має значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.11.2014 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у заяві на видачу готівки № 566 від 01.07.2008 року ОСОБА_1 чи іншою особою?

Згідно із висновком експертів КНІСЕ за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 17396/17397/14-32 від 06.05.2015 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис отримувача)» у заяві на видачу готівки № 566 від 01.07.2008 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів та виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 (Т. 1, а.с. 244-249).

Таким чином, експертним шляхом встановлено, що відповідач-1 ОСОБА_1 не підписував заяву на видачу готівки № 566 від 01.07.2008 року, а тому слід дійти висновку про те, що коштів за кредитним договором він не отримував.

Відповідно до п.п. 3.1. кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/ іноземній валюті - доларах США/Євро; видачі готівки Позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/ іноземній валюті - доларах США/Євро.

На підтвердження вказаного положення кредитного договору позивачем не було надано суду належних доказів на підтвердження надання суми кредиту відповідачу-1 у передбачений спосіб. Тоді як, навпаки, експертним шляхом встановлено, що ОСОБА_1 не підписував заяву видачу готівки № 566 від 01.07.2008 року.

Посилання представника позивача на те що експертний висновок не відповідає вимогам закону, серед іншого, п. 1.8. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Мінюсту № 53/5 від 08.10.1998 року судом відхиляються з огляду на наступне.

Пунктом 1.8. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року N 1950/5) встановлено, що як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5 - 8 аркушів.

Із матеріалів справи вбачається, що для експертного дослідження було надано як вільні, умовно-вільні, так і експериментальні зразки підпису ОСОБА_1, яких виявилось достатньо для проведення експертного дослідження.

Окрім того, відповідно до п. 3.2. кредитного договору, моментом (днем) надання Кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника.

Проте, доказів утворення такої заборгованості позивачем суду не надано.

Разом з тим, відповідач-1 також зазначав, що кошти на погашення кредиту за процентів ним не сплачувались, належних доказів зворотного суду представником позивача не надано.

Розрахунок заборгованості, в якому зазначається про часткове погашення відповідачем-1 суми кредитних коштів не підтверджений належними та допустимими доказами.

В обґрунтування свої доводів позивач також посилався на те, що п. 1.2. кредитного договору було передбачено, що цільовим призначенням кредиту є проведення розрахунків по договорам купівлі-продажу земельних ділянок площами 0, 25 Га та 0,2499 Га, що розташовані в склі Велика Стариця Бориспільського району Київської області (реєстрові номери №№ 2150 та 2144 від 01.07.2008 року). А оскільки такі договори були укладені, що підтверджує сплату кредитних коштів.

Разом з тим, із копій вказаних договорів вбачається, що відповідно до п.п. 4 передбачено, що покупець (ОСОБА_1.) повністю сплатив Продавцю кошти до підписання цього договору (Т. 2., а.с. 26-27 та 28-29).

Таким чином, слід дійти висновку про те, що станом на час укладення кредитного договору, кошти за договорами купівлі-продажу земельних ділянок були вже сплачені.

Як зазначали в судовому засіданні відповідачі, власні кошти за купівлю земельних ділянок ними були передані продавцю до укладення договорів, а кредит необхідний був для проведення будівельних робіт, проте кошти так і не були отримані.

Доказів перерахування кредитних коштів відповідачу-1 або будь-якій іншій особі в зазначеному розмірі позивачем суду не надано, як і не надано пояснень з приводу відмінностей в копії заяви на видачу готівки (Т. 1, а.с. 64) та оригіналі, який надавався для експертного дослідження (Т. 2, а.с. 30).

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором не доведені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК