У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гулько Б.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 5 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказу в частині преміювання та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона працює на посаді фахівця І категорії сектору адміністративного забезпечення центру забезпечення діяльності управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області, яка не відноситься до посад державних службовців. Відповідно до п. 1.7.3 Умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників бюджетних установ, закладів та організацій Міністерства надзвичайних ситуацій України, затверджених наказом від 10 липня 2006 року № 432, Положення про преміювання працівників управління та Положення про преміювання державних службовців управління, п. 2 наказу начальника управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області від 26 лютого 2015 року № 41 за фактично відпрацьований час у лютому 2015 року її було премійовано у розмірі 25 % фонду оплати праці за тарифними ставками та окладами з урахуванням надбавок та доплат працівників управління. Зазначала, що даним наказом усіх інших працівників управління, які працюють на посадах, що не відносяться до державної служби, було премійовано в повному обсязі - 50 % вищевказаного фонду, а тому вважала, що її незаконно було частково позбавлено премії за роботу в лютому 2015 року, оскільки зі змісту п. 2 наказу не зазначено причини зменшення розміру премії, яка підлягала їй виплаті, чи про порушення нею трудових обов'язків.

З урахуванням наведеного ОСОБА_2 просила суд визнати незаконним та скасувати п. 2 наказу в частині преміювання за фактично відпрацьований час у лютому 2015 року та зобов'язати відповідача преміювати її за фактично відпрацьований час у лютому 2015 року в повному розмірі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 3 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 5 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов до вірного висновку про те, що виплата премії є правом роботодавця, а не його обов'язком, порядок нарахування якої віднесено до локального правового регулювання, а саме Положення про преміювання працівників управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області, відповідно до якого та з урахуванням рапорту начальника сектору планування, аналітичного та документального забезпечення управління про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків її було премійовано у розмірі 25 % фонду оплати праці з дотриманням положень трудового законодавства.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області про визнання незаконним та скасування наказу в частині преміювання та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 5 серпня 2015 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Б.І. Гулько