Справа № 755/7376/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

при секретарях Фузік Г.В., Неділько Л.Л.

за участю прокурора Дашкевич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, просить відібрати без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітніх дітей та передати їх Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації для подальшого влаштування; стягнути з ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки але не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку від заробітної плати щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття, на особу або установу в якій будуть перебувати діти.

Свої вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_6, яка є одинокою матір'ю, проживає за адресою: АДРЕСА_2, разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які поставлені на облік в службі у справах дітей, як діти які опинилися у складних життєвих обставинах. Мати дітей ОСОБА_6 цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням дітей не займається не займається їх фізичним, моральним, духовним розвитком, не цікавиться їх здоров'ям, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей, нехтує потребам дітей. При відвідуванні дітей за місцем проживання з'ясовано, що у житловому приміщенні відсутній холодильних та їжа для дітей, є наявність місць підвищеної небезпеки, діти у занедбаному стані, житлові умови для проживання занедбані, діти дошкільного віку не відповідають своєму віку, мають хворобливий вигляд, вони сумні та апатичні, у них відсутні будь-які емоції, діти тільки спостерігають за тим, що відбувається навколо, мати на вулицю їх не виводить, вони постійно залишаються без її догляду, діти залишаються із бабусею-інвалідом, яка сама потребує сторонньої допомоги та пересувається за допомогою інвалідного візка, постільна білизні у дітей пошматована та у брудних плямах, в квартирі безлад і антисанітарія, всі ці обставини створюють небезпеку для життя та здоров'я малолітніх дітей, протягом двох років спостережень за сім'єю показує, що ставлення матері до дітей не змінилося, мати зловживає алкогольними напоями, на прийом до лікаря з дітьми не з'являється, навчанням дітей не цікавиться. Відповідно до розпорядження Дніпровської РДА в місті Києві від 03.04.2015 № 149 у ОСОБА_6 було здійснено відібрання її малолітніх дітей та влаштовано до оздоровчого санаторію для дітей із захворюванням легенів «Лісовий» (м.Ірпінь, вул. Ломоносова,51), а малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 до Київської міської дитячої клінічної лікарні №2.

Представник позивача Науменко І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові, додатково пояснила, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків, діти знаходяться у занедбаному стані, умови для проживання погані, відібрання дітей здійснюється виключно в інтересах дітей, за час проживання дітей в оздоровчому санаторії та лікарні діти почали більше розвиватися, стало помітним покращення їх фізичного стану.

Відповідачка ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що хоче щоб діти проживали разом з нею, вона працює, в квартирі зробила належні умови для проживання дітей, провела ремонт.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримав та просив винести рішення в інтересах дітей.

Прокурор Прокуратури Дніпровського району міста Києва Дашкевич К.В. в судовому засіданні підтримала позов, вважає його обґрунтованим, та діючи в інтересах дітей просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки, прокурора, врахувавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, матір'ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, є - ОСОБА_6. (а.с. 5,6,7)

Згідно довідки Форми 3 № 451 від 17.04.2013 року ОСОБА_6 разом з дітьми - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, братом ОСОБА_4, бабусею ОСОБА_10, сестрою ОСОБА_11 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 11)

Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації повідомлено Службу у справах Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації листом, зі змісту якого вбачається, що під час виїзду за адресою проживання ОСОБА_6 разом з дітьми встановлено, що ОСОБА_6 залишила неповнолітніх дітей на бабусю, яка має інвалідність і самостійно немає можливості пересуватися, яка під час їх візиту попросила п'ятирічну онучку самостійно підігріти воду для того, щоб розвести суміш для годування, що становить небезпеку життю та здоров'ю дитини, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 не відвідують дитячий навчальний заклад, в квартирі порушено санітарно-гігієнічні умови, постійно відбуваються конфлікти в сім'ї, обстеження дітей проводиться не регулярно, розвиток дітей не відповідає віковим нормам, також з'ясовано, що мати дітей соціальні виплати використовує не за призначенням, з матір'ю було проведено профілактичну бесіду. (а.с. 10)

За повідомленнями ГУ МВС України Дніпровського районного управління в місті Києві встановлено, що з ОСОБА_6 були проведені профілактичні бесіди виховного характеру та відносно неї було складено адміністративний протокол за ч. 1, ч. 2 ст. 184 КУпАП. (а.с. 12,14)

Центром екстреної підтримки «Езра» листом від 25.11.2013 року повідомлено Службу у справах Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що при екстреному виїзді за адресою проживання ОСОБА_6 було встановлено, що в квартирі під наглядом бабусі, яка не ходить, хворіє, перебувають п'ятеро дітей в занедбаному стані, умови для проживання антисанітарні, при розмові з бабусею відчувався різкий запах алкоголю, з'ясувалося також, що діти не відвідують школу та садок, матір в цей час була відсутньою, місце її перебування встановити не можливо. (а. 12)

Крім того, Центром екстреної підтримки «Езра» листом від 13.02.2015 року повідомлено Службу у справах Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що працівники фонду після декількох років роботи з сім'єю не бачать змін, умови виховання та проживання дітей не створюються, під час виїзду зясувалося, що матір спала у верхньому одязі та взутою в стані алкогольного сп'яніння. (а.с. 17)

Сестрою ОСОБА_6 - ОСОБА_12 повідомлено Службу у справах Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що при відвідуванні квартири де проживає її сестра бачила неодноразово її в стані алкогольного сп'яніння, квартиру відвідують сторонні особи, з якими вона вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя у присутності дітей, житлові умови квартири дуже у занедбаному стані, немає їжі для дітей, діти не готові для того щоб відвідувати садок та школу, соціальні виплати використовує не за призначенням, у зв'язку з чим просила звернути на це увагу. (а.с. 13-14)

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_6 № 182 від 11.02.2014 року, № 76 від 01.04.2015 року, 27.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_1. встановлено, що квартира їх проживання знаходиться у занедбаному стані, 11.02.2014 року ОСОБА_6 перебувала в алкогольному сп'янінні, у квартирі велике скупчення тарганів, на стінах цвіль, немає їжі для дітей, з'ясувати цільове використання соціальної допомоги не можна, діти знаходяться в занедбаному стані, при складені акту 27.05.2015 року було проведено частково ремонт, речі дітей складені в мішки, кімнати не обладнанні меблями, підлога брудна, продукти харчування також були відсутні. (а.с. 15-16,19, 69)

Відповідно до характеристики ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, виданої директором середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 184 м. Києва встановлено, що ОСОБА_1 навчається у третьому класі, на уроках активний, проте часто немає приладів необхідних для навчання, домашні завдання виконує гірше ніж класні, старанність знизилася, не повністю використовує свої можливості, прогулює уроки, матір навчанням дитини не цікавиться, школу на запрошення не відвідує. (а.с. 16)

За довідками про здоров'я дітей встановлено, що у дітей ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відносно задовільний стан здоров'я, також у ОСОБА_4 визначається середній рівень спілкування, низький рівень мовлення, сон неспокійний, у ОСОБА_5 визначено низький рівень активного мовлення, високий рівень тривоги, у ОСОБА_3 рівень вербального мислення не відповідає віковій нормі.(а.с. 47, 48, 49, 54-55а)

Свідок ОСОБА_13 яка являється представником благодійного фонду «Чисте серце» та ОСОБА_14, яка являється сусідкою відповідачки показали, що ОСОБА_6 почала змінюватися в кращу сторону, перестала вживати алкогольні напої.

Згідно посвідчення № НОМЕР_1 Відділу у справах сім'ї, молоді та спорту Дніпровської в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_6 має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. (а.с. 9)

Судом також встановлено, що ОСОБА_6 поновлено виплату державної допомоги як одинокій матері на дітей. (а.с. 11)

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Стаття 167 Сімейного Кодексу України покладає на суд обов'язок вирішити питання щодо влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Як з'ясовано судом, на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 149 від 03.04.2015 року «Про відібрання малолітніх дітей», за результатами розгляду клопотання Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації та у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю малолітніх дітей, прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від матері ОСОБА_6 (а.с.20)

Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними справі доказами, малолітні діти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебували на утриманні матері ОСОБА_6, мати дітей самоусунулась від їх виховання, не піклується про стан здоров'я дітей, які потребують систематичного нагляду з боку лікарів та медичного обстеження, мати разом з дітьми проживають в антисанітарних умовах, відповідачка не забезпечує дітям нормальні умови для проживання, не дбає про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, матеріально не утримує, веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ці обставини підтверджуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України випливає, що при вирішенні спору щодо відібрання дітей, судом мають враховуватися передусім інтереси дітей. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, а саме стан дітей, їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створені позивачкою неналежні умови для їх розвитку та проживання, відношення відповідачки до виховання дітей, незадовільні умови проживання, причетності матері дітей до повсякденного їх режиму життя, психологічного стану дітей, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідачка не надала достатніх пояснень та доказів по суті спору, враховуючи по закази свідків, суд дійшов висновку, що до відповідачки ОСОБА_6 може бути застосований захід впливу як до особи, яка не виконує батьківських обов'язків, а саме відібрання малолітніх дітей: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 від матері ОСОБА_6 без позбавлення її батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, яка дублюється в ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ч. 4 ст. 170 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 79, 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища матері, а саме те, що вона отримує соціальні виплати по догляду за дітьми передбачені законодавством для багатодітних сімей, вказала в судовому засіданні що працевлаштована, а оскільки піклуванням про дітей буде здійснюватися органом, в якому будуть перебувати діти, при цьому діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися позовні вимоги про стягнення аліменти на користь позивача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, підлягають задоволенню у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% від прожитого мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2015 року до їх повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року ст. 51 Конституції України, Законом України "Про охорону дитинства", Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 7, 19, 79, 150, 155, 164, 165, 167, 170, 181, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 167, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про відібрання малолітніх дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Відібрати без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12 малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11 та передати їх Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь органу, в якому будуть перебувати діти, аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% від прожитого мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2015 року до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.)

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: