24.09.2015 Єдиний унікальний номер 205/2150/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

при секретарі Я.О. Єрьоменко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25 березня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10.12.2013 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. В заяві від 25.12.2013 р. ОСОБА_2 повідомив, що жодних розрахунків з винуватцем ДТП не проводилося та просив відшкодувати за нього матеріальну шкоду. У заяві про виплату страхового відшкодування від 27.12.2013 року ОСОБА_2 було допущено описку, зазначено замість вірного прізвища «Литвинчов» - «Григорчук», вказана описка була усунута. МТСБУ розглянувши надані ОСОБА_2 документи прийняло рішення про виплату останньому 14 412,46 грн., які були перераховані на його рахунок. Після проведення страхової виплати МТСБУ 14.04.2014 року повідомило винуватця ДТП про необхідність компенсувати витрати на загальну суму 15 383,70 грн. На свій лист МТСБУ від ОСОБА_3 отримало лист про те, що з потерпілою особою ОСОБА_2 було досягнуто домовленість про добровільну оплату суми матеріальної шкоди в розмірі 10 000 грн., яка була сплачена потерпілому 28.12.2013 року в повному обсязі. В обґрунтування листа було надано копію договору про добровільне відшкодування (погашення) матеріальних збитків від 28.12.2013 року та акт приймання-передачі коштів. Листом від 02.06.2014 року МТСБУ звернулося до ОСОБА_2 з проханням компенсувати безпідставно отримані кошти, проте отримали відмову. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача грошові кошти в розмірі 15 383,70 грн. набуті без достатньої правової підстави та судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Представник позивача в судове засідання не зявився, письмово просив слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 та його представника надійшли письмові заперечення згідно яких позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в їх задоволенні.

Співвідповідач в судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомили.

Третя особа в судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи сповіщалася належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В ході судового розгляду встановлено, що 10 грудня 2013 року, близько 00.08 год. ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись на перехресті вул. Леніна та вул. Комсомольської в м. Дніпропетровську, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав дороги та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в по головній дорозі, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

27 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.33), заподіяної внаслідок ДТП, яке сталось 10 грудня 2013 року за участю автомобіля під керуванням ОСОБА_1

Згідно п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обовязкове стархування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_4 (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

ОСОБА_4 (транспортним) страховим бюро України було перераховано на рахунок ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди 14 412,46 грн., за пошкодження транспортного засобу марки «ДЕО», д/н НОМЕР_3, внаслідок ДТП 10.12.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням №1/22580 від 14 квітня 2014 року (а.с.36).

Отже, ОСОБА_2Г, керуючись вимогами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вимогами Позивача повідомив та надав останньому всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст.36. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Разом з тим, як зазначає позивач 28 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про добровільне відшкодування (погашення) матеріальних збитків. Згідно акту приймання-передачі ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 матеріальні збитки в розмірі 10 000 грн., в межах дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.12.2013 року (а.с.45-47).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави до висновку, що ст.1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Судом встановлено, що правовою підставою для виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування було вмотивоване рішення позивача про здійснення страхового відшкодування, прийняте на підставі поданих відповідачем документів в порядку передбаченому ст.ст. 36,41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відтак, позивач ОСОБА_4 (транспортне) страхове бюро України не позбавлено права звернутися до суду з регресним позовом до винної особи в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.12.2013 року.

Посилання позивача на те, що кошти в сумі 15 383,70 грн., з яких: 14 412,46 грн. страхове відшкодування та 971,24 грн. витрати на аварійного комісара підлягають поверненню, оскільки були виплачені безпідставно, не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про повернення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Басова