Справа № 463/48/15 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/783/5580/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 і адвоката Гринди І.І. - представників позивачки ОСОБА_5;

адвокатів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 - представників відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, третя особа - Державна нотаріальна контора м. Львова № 4, про стягнення зі згаданого відповідача витрат пов'язаних з похованням та витрат пов'язаних з утриманням спадкового майна.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Неаполь (Італія) помер чоловік позивачки, ОСОБА_9, з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.03.1986 року. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. З заявою про прийняття спадщини звернулися: син від першого шлюбу покійного - відповідач ОСОБА_8, та батьки покійного, які відмовилися від спадкування на користь відповідача ОСОБА_8 Таким чином, ОСОБА_8 успадкував 3/4 частини від 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, а позивачка успадкувала 1/4 частину від згаданої частини квартири.

Так як ОСОБА_9 помер в Італії, то позивачка понесла витрати на транспортування тіла покійного до України та його поховання у розмірі 5 200 євро. Оскільки спадкоємці зобов'язані вішкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них на поховання спадкодавця, то відповідач зобов'язаний повернути позивачці 3/4 частини витрат на поховання ОСОБА_9 в розмірі 3 900 євро, що становить 93 600 грн. Крім того, заява до консула МЗС України в м. Неаполі про сприяння у перевезенні тіла ОСОБА_9 в Україну коштувала 150 грн., то відповідач має повернути 112,50 грн. На поминальний обід було витрачено 1238,75 грн., відповідно відповідач має повернути 929,02 грн. Крім цього, спадкоємці не можуть оформити право власності на спадкове майно, оскільки на квартиру накладений арешт через заборгованість по комунальних послугах, а відтак відповідач має сплатити частину заборгованості, яка існувала на момент смерті спадкодавця, в розмірі 533,88 грн. по оплаті комунальних послуг та 537,02 грн. по оплаті послуг з теплопостачання квартири. Крім того, спадкоємець має утримувати спадкове майно, а тому повинен сплатити 1405,31 грн. за комунальні послуги та 1571,11 грн. за теплопостачання. Також, оскільки позивачка користувалася послугами адвоката, то відповідач має повернути їй 500 грн. витрат на правову допомогу, а також 981,15 грн. судових витрат. Всього позивачка просила стягнути з відповідача на її користь 98 115 грн. 77 коп.

ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог за зустрічним позовом покликався на те, що спадщини на частку квартири АДРЕСА_1 він не оформив, свідоцтво про прийняття ним спадщини відсутнє, а тому первісний позов вважає передчасним. Крім того, вважав, що поданням первісного позову ОСОБА_5 і зазначенням в ньому неправдивих відомостей, які порочасть його честь та гідність, а також вчиненням нею дій, спрямованих на затягування прийняття спадщини, йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5 000 грн. Зазначав, що через перепони ОСОБА_5 він з 2012 року не може оформити спадщини, оскільки остання відмовляється надати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру.

Оскаржуваним рішенням первісний позов ОСОБА_5 частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5:

- витрати пов'язані із похованням ОСОБА_10 в сумі 3 900 євро, що на момент подання позовної заяви, як зазначено позивачем, становить 93 600 грн. (дев'яносто три тисячі шістсот гривень);

- витрати пов'язані із наданням юридичної допомоги в сумі розміром 500 грн.;

- витрати пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 981 грн. 15 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв'язку з їх безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди відмовлено у зв'язку з недоведеністю (а.с. 119-123).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_8

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 за первісним позовом у повному обсязі, а його позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Стверджує, що транспортуванням тіла його померлого батька займався рідний брат покійного ОСОБА_11 і саме на його ім'я похоронною агенцією у місті Неаполь були виписаними квитанції, які були пов'язані з витратами на поховання у розмірі 5 200 євро. При цьому ОСОБА_11, будучи судом допитаним в якості свідка, засвідчив, що ніяких грошей від ОСОБА_5 чи ОСОБА_3 (доньки ОСОБА_5.) він не отримував, а гроші він отримав від свого брата - ОСОБА_12.

Звертає увагу на те, що у самої ОСОБА_5 відсутні будь-які докази (квитанції тощо) про понесення нею витрат на поховання його батька.

Вважає, що суд першої інстанції не навів в оскаржуваному рішенні доводів стосовно того чому ним були взяті до уваги пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (доньки та подруги ОСОБА_5.), а також пояснення ОСОБА_11 від 03.08.2012 року, відібрані ДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС у Львівській області, та не взяті до уваги пояснення ОСОБА_11, надані ним безпосередньо у судовому засіданні, про те, що транспортуванням тіла покійного він займався особисто за рахунок коштів, які йому надав брат ОСОБА_12.

Покликається на те, що ст. 1232 ЦК України не передбачено, що витрати на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця розподіляються пропорційно успадкованому майну, а відтак вважає, що суд без жодної правової підстави задовольнив позовні вимоги про стягнення з нього 3/4 частин понесених витрат на поховання.

Вважає неправомірним незастосування судом до спірних правовідносин норм ст.ст. 208, 1000 ЦК України, оскільки (по версії ОСОБА_5.) між нею і ОСОБА_11 виникли правовідносини, які регулюються ст. 1000 ЦК України, і у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України такий правочин належало вчиняти у письмовій формі (оскільки ціна договору явно перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян) і у відповідності до ст. 218 ЦК України рішення суду за наведених обставин не може грунтуватися на свідченнях свідків, які (крім усього іншого) в ході розгляду справи були суперечливими.

Вважає неправомірним обгрунтування оскаржуваного рішення поясненнями позивачки ОСОБА_5, оскільки остання судом за правилами допиту свідків не допитувалася.

Покликається на те, що нотаріус не видав йому свідоцтва про право на спадщину і, відповідно, він не здійснив державної реєстрації своїх прав на спадкове майно, а відтак вважає, що він не набув прав і обов'язків спадкоємця, а тому на нього не можна покладати обов'язки, передбачені ст. 1232 ЦК України.

Звертає увагу на те, що відсутнє письмове волевиявлення померлого ОСОБА_9 про поховання його тіла на території України, так само, як відсутнє і його (апелянта) волевиявлення на переміщення тіла покійного через кордон України, про що його ніхто не запитував і не радився з ним, та вважає, що перевезення тіла покійного з однієї країни до іншої не відноситься, ні до утримання, ні до догляду, ні до лікування, ні до поховання спадкодавця (ст. 1232 ЦК України).

Вважає, що в ході судового розгляду справи були встановлені факти завдання йому ОСОБА_5 моральних страждань, які полягають у неможливості оформлення ним прав на спадкове майно, оскільки ОСОБА_5 відмовляється надавати нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру, у зв'язку з чим він змушений був звертатися до суду з позовами про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом та про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, а відтак вважає неправомірною відмову у задоволенні його позовних вимог за зустрічним позовом до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди (а.с. 130-135; 138-140).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ст. 57 ЦПК - що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи, і ці дані встановлюються на підставі (зокрема) пояснень сторін, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема - зі змісту позовної заяви ОСОБА_5 та оскаржуваного рішення, в основу позовної вимоги про стягнення з відповідача частини витрат пов'язаних із похованням ОСОБА_10 покладено квитанцію похоронного бюро м. Неаполя, Італія, на загальну суму 5 200 євро про отримання цих коштів від ОСОБА_11 (брата покійного) за ритуальні послуги та транспортування труни з тілом померлого в Україну для подальшого поховання (а.с. 14-15, 75). Вище наведена обставина визнається сторонами спору, а відтак (у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

ОСОБА_11, будучи допитаним судом першої інстанції в якості свідка (під присягою та з роз'ясненням про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів; а.с. 113), ствердив, що вище згадані кошти на ритуальні послуги та транспортування труни з тілом померлого в Україну для подальшого поховання йому дав його брат ОСОБА_12 і походження цих коштів йому невідоме.

Як вбачається зі змісту пояснень, відібраних 03.08.2012 року у ОСОБА_11 ДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, ОСОБА_11 вище згадані кошти отримав безпосередньо від старшого брата ОСОБА_12 (а.с. 18).

Представники позивачки в суді апеляційної інстанції визнали, що особисто ОСОБА_11, ні позивачка, ні її донька ОСОБА_3 жодних коштів не вручали, а вручали ці кошти (4 200 євро - безпосередньо позивачка, а 1 165 євро - її донька ОСОБА_3.) ОСОБА_12.

В той же час, ОСОБА_12, також будучи допитаним судом першої інстанції в якості свідка (під присягою та з роз'ясненням про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів; а.с. 114), заперечив отримання будь-яких коштів від позивачки і її доньки та ствердив, що на перевезення тіла покійного брата він ОСОБА_11 надав власні кошти.

Як вбачається з Висновку ДІМ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області від 18.11.2014 року, аналогічні до вище наведених пояснень ОСОБА_12 давав і раніше - працівникам міліції (а.с. 20).

Будь-яких доказів, які б можна було визнати належними та допустимими, про передачу 5 200 євро безпосередньо ОСОБА_12 позивачкою до суду подано не було.

За наведених вище обставин пояснення ОСОБА_11, дані ним ДІМ Шевченківського РВ, про те, що від свого старшого брата ОСОБА_12 він отримав кошти, які частково були надані тому дружиною покійного брата (якими суд обгрунтував оскаржуване рішення), не можуть прийматися до уваги, оскільки про наведене ОСОБА_11 стало відомо лише зі слів, однак безпосередньо сам ОСОБА_12 заперечував та заперечує факт отримання ним будь-яких коштів від позивачки.

Відтак оскаржуване рішення в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 підлягає скасуванню - з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з похованням (та, відповідно, судових витрат), - за недоведеністю понесення цих витрат саме позивачкою.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п. 2 і 4, 314 ч.2, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 частково задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_8 скасувати і в цій частині ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні її позовних вимог про стягнення з ОСОБА_8 витрат, пов'язаних з похованням ОСОБА_9, та судових витрат.

В решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: