Справа № 742/1732/15-ц Провадження № 22-ц/795/1712/2015 Головуючий у I інстанції Рябота В. І. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В. ,

суддів Бечка Є.М. , Шевченка В.М.

при секретарі Мартиновій А.В.

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Чернігівської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» про стягнення майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ТОВ Транс-Сервіс-1» на користь ОСОБА_1 6603 грн. 33 коп у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП , а саме, шкоду, повязану із втратою товарного вигляду автомобіля та 243,60 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору, а в іншій частині вимог відмовлено, відповідач ТОВ «Транс-Сервіс-1» просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог повністю .

Доводами апеляційної скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вважає, що судом невірно застосовні положення ст. 1194 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів»( далі Закон №1961-У1), та безпідставно не враховані положення ст.ст.9,12,22 Закону №1961-У1.

На думку апелянта, за змістом вказаних правових норм шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю та майну третьої особи, розмір якої не перевищує ліміту відповідальності, визначеного полісом, має відшкодовувати страховик. Оскільки ліміт встановлено 50 000,00 грн, а розмір шкоди, про стягнення якої заявлено позов, не перевищує ліміту відповідальності, суд першої інстанції безпідставно стягнув з ТОВ „ Транс-Сервіс-1 шкоду, яка повязана із втратою товарного вигляду автомобіля позивача. Вказує, що не відшкодовується лише франшиза, розмір якої, у даному випадку, встановлено „0.

Також, апелянт посилається на пункт 16 розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», із змісту якої, вважає апелянт, вбачається, що відповідачем має бути тільки страхова організація.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу відхилити, вважаючи її необґрунтованою. Вказує, що судом вірно застосовані норми закону, яким регулюються спірні правовідносини, зокрема п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів», відповідно до якої страховиком не відшкодовується шкода, пов»язана із втратою товарного вигляду автотранспортного засобу, отже, суд, вірно застосувавши норми матеріального права, у тому числі, ст. 1166, 1167,1172, 1187, 1194 ЦК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Також відповідач ОСОБА_3 „ УСК „ КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_2 у письмових запереченнях просить апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на її безпідставність і необгрунтованість.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У тому числі, не з»явився для участі у засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача ТОВ « Транс-Сервіс-1». Проведення засідання у режимі відеоконференції забезпечував Пустомитівський районний суд Львівської області відповідно до ухвали апеляційного суду від 15.10.2015 року, яку відповідач отримав 20.10.2015 року ( а.с.120-122). Причину неявки у судове засідання апелянт не повідомив, письмове клопотання про повторне відкладення розгляду справи чи розгляд справи без участі представника відповідача, суду не заявив.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень на скаргу, перевіривши законність рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 12 грудня 2014 року в м. Прилуки на перехресті вул. Котляревського - Костянтинівській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_4 д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, який належить ТЗОВ «Транс Сервіс1» та яким на момент ДТП керував ОСОБА_5

Внаслідок зіткнення автомобіль ОСОБА_4 отримав технічні ушкодження. Згідно Висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №010/15 від 13.02.2015 року вартість відновлювального ремонту становить 32635 грн 62 коп., крім того величина втрати товарної вартості автомобіля після ДТП становить 6603 грн 33 коп.( а.с.8-13) .Вартіть експертного дослідження 600,00 грн.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.12.2014 року винним у ДТП визнано водія автомобіля MAN TGA 18.440 ОСОБА_5, який на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ « Транс-Сервіс-1» ( а.с.4).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та стягуючи 6603,33 грн з відповідача ТОВ „ „Транс-Сервіс-1 на підставі положень ст. ст.1172, ст.1194 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідальність ТЗОВ «Транс сервіс -1» була застрахована у ОСОБА_3 «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_2» 2 березня 2015 року і страховик відшкодував ОСОБА_1 повністю вартість відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 32635,62 грн та витрати на експертне дослідження у розмірі 600 грн. (а.с. 32-33), проте, шкода, пов»язана з втратою товарної вартості автомобіля позивача, згідно з п.32.7 ст.32 Закону №1961-У1 страховиком не відшкодовується.

Такий висновок суду повністю ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

За загальними правилами ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою,, яка її завдала.

За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом пiдвищеної небезпеки, вiдшкодовується власником (володiльцем) цього джерела.

У той же час, відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України, шкода завдана працівником при виконанні своїх трудових обовязків, відшкодовується юридичною або фізичною особою, з якою працівник перебував у трудових правовідносинах.

Виходячи із системного аналізу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, ст. ст. 1166,1187, 1188 ЦК України, та їх взаємозв»язку, наявні підстави для висновку, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія , який на відповідній правовій підставі керував автомобілем , що належить роботодавцю, відшкодовується власником джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку це ТОВ „ Трас-Сервіс-1.

Така ж правова позиція щодо належного відповідача за шкоду, заподіяну особою, яка перебувала у трудових відносинах з власником джерела підвищеної небезпеки висловлена у постанові Верховного Суду України по справі № 6-108 цс 13.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати,( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Враховуючи, що відповідно до положень п.32.7 ст.32 Закону №1961-У1, шкода, пов»язана з втратою товарної вартості автомобіля позивача 6603,33 грн становить різницю між реальним розміром шкоди та страховою виплатою, залишається не відшкодованою, зогляду на вищенаведені положення закону, саме ТОВ « Трас-Сервіс-1» зобов»язане відшкодувати ОСОБА_1 зазначену суму.

Отже, доводи апеляційної скарги про невірне застосування судом першої інстанції ст. 1194 ЦК України та п.32.7 ст.32 Закону №1961-У1 є безпідставними оскільки ґрунтуються на невірному розумінні і тлумаченні закону, яким регулюються спірні правовідносини, у тому числі ст.1194 К України та ст.9,12,22,32 Закону №1961-У1.

Суд першої інстанції, у обсязі необхідному для вирішення справи, встановив всі обставини справи, визначився з характером спірних правовідносин,

Правильно визначив закон, який регулює спірні правовідносини та вірно його застосував, ухваливши законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо дійде висновку, що суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1» відхилити .

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:Судді: