АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася в суд до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року відкрито провадження по справі.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу суду та передати питання про відкриття провадження в цій справі на новий розгляд до того ж суду.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній доводів і підстав.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи ухвалу суду законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_3 звернулася в суд до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Як видно зі справи, відповідач є громадянином Чеської республіки, в якій і проживає.

Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з поземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки відповідач є громадянином Чеської Республіки, то на підставі п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», дана справа є справою з іноземним елементом.

Отже при вирішенні судом питання про підсудність справи враховується положення не лише ЦПК України, а й Закону України «Про міжнародне приватне право» та договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах.

Частиною 2 ст.2 ЦПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Між Україною та Чеською Республікою було підписано Договір про правову допомогу в цивільних справах від 21.05.2001 року, який був ратифікований Законом України N 2927-ІІІ від 10.01.2002 року та містить спеціальні норми про підсудність справ стосовно правовідносин між батьками та дітьми.

04.06.2008 року Верховна Рада України Законом України № 318-УІ ратифікувала Протокол, яким було внесено зміни до Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах та викладено ст. 33 в новій редакції.

Згідно з діючою редакцією ст. 33 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, правовідносини між батьками і дітьми регулюються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Якщо це найбільше відповідає інтересам неповнолітньої дитини, ці правовідносини можуть регулюватися законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої проживає дитина.

Компетентним виносити рішення щодо правовідносин між батьками і дітьми є як суд тієї Договірної Сторони, на території якої проживає дитина на час порушення справи, так і суд тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Україна та Чеська Республіка також ратифікували Гаазьку Конвенцію про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 листопада 1996 року, яка встановлює правила для визначення юрисдикції судових органів, у тому числі у справах про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 5 даної Конвенції судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Отже, Гаазька Конвенція та Договір про правову допомогу з Чеською республікою встановлюють не лише компетенцію українського суду, а й територіальну підсудність справи місцевому суду за місцем проживання дитини.

Як видно зі справи, малолітній ОСОБА_2 з моменту народження постійно проживає на території України, зареєстрований разом з матір'ю за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 та є громадянином України.

Отже, дана справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва відповідно до правил підсудності, визначених у Договорі про правову допомогу в цивільних справах між Україною та Чеською Республікою, який має преорітетну дію на нормами ЦПК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в Договорі між Україною та Чеською Республікою норми про підсудність справ, не підлягають застосуванню, тому що, не встановлюють підсудність справи будь-якому конкретному суду в Україні, є безпідставними.

З огляду на викладене, судом першої інстанції при відкритті провадження у справі не допущено порушення правил підсудності.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону й не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді