Справа № 552/7926/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

03 березня 2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Куліш О.Г.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання права користування самочинно перепланованими приміщеннями, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача виконкому Київської районної у м.Полтаві ради про визнання права користування на самочинно збудованим нерухомим майном.

В позовній заяві зазначили, що в їх користуванні перебуває квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Квартиронаймачем даної квартири в теперішній час є ОСОБА_3

З метою покращення житлових умов у 1990 році до вказаної квартири ними самочинно було прибудовано кухню (4) площею 10 мІ та ванну (5) площею 5,3 мІ.

В прийнятті в експлуатацію даної добудови їм Інспекцією ДАБК було відмовлено.

Тому позивачі просили суд визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 право користування самочинно переобладнаними приміщеннями, а саме кухнею (3-4) площею 10 мІ, та ванною (3-5) площею 5,3 мІ квартири №3, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, та згідно технічного паспорту в цілому складається з кімнати (3-1) площею 29,1 мІ, передпокою (3-2) площею 12,7 мІ, кладової (3-3) площею 5,3 мІ, кухні (3-4) площею 10 мІ, ванної (3-5) площею 5,3 мІ, тамбуру (3-6) площею 4,8 мІ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_2 позов підтримали та просили задовольнити.

Інші позивачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, в судове засідання не з'явились, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.

Треті особи Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна організація №2" та Територіальна громада м.Полтави в судове засідання своїх представників не направили, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 травня 2014 року (а.с.44), яке набрало законної сили, 12.10.1976 року ОСОБА_8 на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної Ради народних депутатів трудящих м. Полтави видано ордер №1094 на вселення до квартири АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у даній квартирі залишились проживати ОСОБА_3 та її сім'я, які зареєстровані як члени сім'ї квартиронаймача.

Позивач ОСОБА_3 вселилась та зареєструвалась в даній квартирі 29.10.1976 року. Позивач ОСОБА_3 являється квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, і це підтверджується рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23.01.2014 року.

Власником даної квартири є Полтавська міська рада.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України наведені обставини доказуванню не підлягають.

У вказаній квартирі позивачами самочинно, тобто без одержання необхідних дозволів та виготовлення проекту було здійснено добудову приміщень кухні (3-4) площею 10 мІ та ванної (3-5) площею 5,3 мІ (а.с.9-10).

Неодноразові звернення позивачів до уповноважених органів з питань прийняття даної прибудови в експлуатацію та щодо визнання права користування даними приміщеннями залишені без задоволення.

Так, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області відмовила ОСОБА_1 в прийнятті в експлуатацію самочинно збудованої у 1990 році прибудови, а саме: приміщення кухні (3-4) площею 10 мІ та ванної (3-5) площею 5,3 мІ, про що повідомила листом від 11 березня 2014 року №7/1603/1-15/157 (а.с.12).

При цьому Інспекція ДАБК посилалась на те, що чинним законодавством не передбачено прийняття в експлуатацію самовільно побудованих будівель та споруд.

Управлінням з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради на звернення ОСОБА_3 листом від 11 лютого 2014 року №01-02-21/33 повідомлено, що відповідно до протоколу засідання тимчасової комісії з розгляду питань самочинного будівництва (№Пр3/01 від 06.02.2014 року) при розгляді питання щодо виконаної добудови приміщень №3-4 - кухні площею 10 кв.м. та №3-5 - ванної площею 5,3 кв.м. до квартири АДРЕСА_1 вирішено не заперечувати проти виконаної добудови приміщень (а.с.13).

Рішенням Київської районної у м.Полтаві ради від 28 серпня 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_7 відмовлено у визнанні права власності на самочинно добудовані приміщення кухні (3-4) площею 10 мІ та ванної (3-5) площею 5,3 мІ до квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю повноважень (а.с.14).

Згідно із ч. 2 ст. 383 ЦК власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 100 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Позивачами, які не є власниками квартири, такого дозволу на її переобладнання отримано не було.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 р. N 5), установлено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Проект переобладнання квартири відсутній.

Також в матеріалах справи відсутні докази, що свідчили б про наявність згоди власника - Полтавської міської ради - на добудову квартири.

За відсутності дозволу виконавчого комітету на переобладнання квартири, проекту та дозволу на проведення будівельних робіт виконана позивачами добудова є самовільною.

З наведеного також вбачається, що користувачам квартири надається право на переобладнання квартири, що перебуває в їх користуванні, за умови одержання відповідних дозволів.

Але жодним нормативним актом не передбачено право користувачів квартири здійснювати до неї добудови.

На цю обставину звернув увагу і представник позивача ОСОБА_2, у зв'язку з чим повідомляв, що позивачі просять визнати їх право користування саме самочинно переобладнаними приміщеннями кухні та ванної.

Як встановлено судом, приміщення кухні (3-4) площею 10 мІ та ванної (3-5) площею 5,3 мІ до квартири АДРЕСА_1 саме прибудовані, а не переобладнані, як вказує представник позивача.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачі ж просять суд визнати за ними право користування самочинно переобладнаним (а фактично - самовільно добудованими) приміщенням.

В той же час позивачі не звернули увагу на наступне.

Вказані добудови ними здійснені у 1990 році, коли зазначені правовідносини регулювались Цивільним кодексом України редакції 1963 року.

Згідно ст.105 ЦК України 1963 року громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

За позовом виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів такий будинок або частина його можуть бути безоплатно вилучені судом і зараховані до фонду місцевої Ради народних депутатів або за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів знесені громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Таким чином єдиним наслідком здійснення самочинного будівництва ЦК України 1963 року передбачав знесення таких об'єктів.

Відповідно, відсутні підстави вважати, що у позивачів виникло право користування зазначеними самовільно прибудованими приміщеннями.

Оскільки право користування у позивачів не виникло, відповідно, воно не може бути порушено, оспорено, або невизнане, а тому не підлягає і судовому захистові.

Підтримуючи позов до виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, позивач та представник позивача посилаються на ст.100 ЖК України, згідно якої переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

В той же час до виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради з питань отримання дозволу на добудову позивачі не звертались.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звертались до Київської районної у м.Полтаві ради (а не до виконавчого комітету) з питань визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (а не з питань одержання дозволу на переобладнання і перепланування жилого приміщення).

Крім того, з жодного доказу не вбачається, що відповідач - виконавчий комітет Київської районної у м.Полтаві ради не визнав, оспорив або порушив право позивачів.

Встановивши дані обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В задоволенні позову необхідно відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачами судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_7, до Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради про визнання права користування самочинно перепланованими приміщеннями - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін.

Головуючий О.А.Самсонова

03.03.2015