Ухвала

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення факту, що має юридичне значення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту роботи у зоні відчуження внаслідок Чорнобильської катастрофи в певний період. У заяві зазначав, що 15 березня 1993 року його було визнано учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, проте він має докази на підтвердження ще кількох днів його перебування в зоні, а саме: з 02 до 06 вересня 1986 року включно, що є підставою для визнання його учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року, у відкритті провадження у вказаній справі відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвали судів першої й апеляційної інстанцій, питання про відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Статтею 256 ЦПК України установлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 06 червня 1996 року

«Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Кабінет Міністрів України 20 січня 1997 року прийняв постанову № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок).

Згідно з п. 10 указаного Порядку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту); інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи; хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - на підставі висновку експертної медичної ради і акта форми № Н-1.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи з числа евакуйованих

у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особам, які на момент

евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після

досягнення ними повноліття) і особам, які постійно проживали в зоні безумовного (обов'язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 28 червня 1989 року № 224), - на підставі довідки, виданої Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською

облдержадміністраціями (додатки № 3 або № 4).

Особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного

обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день

аварії або які за станом на 01 січня 1993 року прожили у зоні

безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на

території зони гарантованого добровільного відселення - не менше

трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 5).

Особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого

добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня

1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні

безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у

зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 6).

Особам, які постійно проживають або постійно працюють чи

постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного

контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили

або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше

чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Особам, які працювали з моменту аварії до 01 липня 1986 року не

менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо

шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з

ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 1).

Такої підстави для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, як рішення суду про встановлення факту роботи у зоні відчуження в певний період, указаним Порядком не передбачено.

З огляду на вищевикладене правильним є висновок суду про те, що встановлення указаного факту у судовому порядку не створює для заявника ОСОБА_3 виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових його прав, отже, заява ОСОБА_3 не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції, при цьому обґрунтовано послався на Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 08 червня 1995 року № 404, від 20 січня 1997 року № 51.

Наведені в касаційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків судів попередніх інстанцій та не надають підстав для скасування або зміни оскаржуваних ухвал.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення без змін ухвал судів першої й апеляційної інстанцій в силу вимог ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

І.К. Парінова

О.В. Ступак