АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 647/657/15-ц
Номер провадження 22-ц/791/2005/2015 Головуючий в І інстанції Волошин Р.Р.,
Категорія 25 Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_1 страхування» на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 21.05.2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_1 страхування»до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно- страхова компанія» про стягнення заборгованості в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року до суду із зазначеним позовом звернулося приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ОСОБА_1 страхування» ( далі ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.12.2011 року між ОСОБА_6 та позивачем було укладено договір страхування наземного транспорту №123/11-Тз/М, відповідно до якого під страховим захистом знаходився автомобіль НОМЕР_1. 23.04.2012 року на автошляху Р-47 Херсон-Нова Каховка-Генічеськ сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої сталось зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 Відповідно до довідки УМВС України в Херсонській області дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_5 За заявою ОСОБА_6 на виплату страхового відшкодування позивачем йому було перераховано страхове відшкодування в розмірі 220451,23 грн. Цивільно правова відповідальність ОСОБА_5 застрахована за договором страхування у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») згідно полісу №АА 3630904. У звязку з цим, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 170451,23 суми страхового відшкодування, а з ПрАТ «УПСК» - 50000 грн. в рахунок відшкодування витрат, та стягнути з відповідачів 2204,51 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 21.05.2015 року в задоволенні позову ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування» відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «ОСОБА_1 страхування» суд першої інстанції в своєму рішенні послався на те, що копія відомості №8994805 про дорожньо-транспортну пригоду, де вказано, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_5 М.І.п.п.10.4,10.1 ПДР не є належним та допустимим доказом, який підтверджує винність ОСОБА_5 Однак, позивачем неодноразово були надіслані запити до Бериславського РВ УМВС у Херсонській області з метою отримання копії постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_5, але відповіді на запити апелянтом не були отримані. Дану постанову позивачем були отримано лише під час підготовки апеляційної скарги. Крім того, апелянт звертає увагу на те,що відомість ВДАІ не є належним доказом по справі лише у тих випадках, коли мова йде про визначення розміру збитку, завданого внаслідок ДТП, але не при визначенні винної в ДТП особи. Також в рішенні суду зазначено, що Бериславською державною нотаріальною конторою було надано інформацію, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, що дало підстави вважати, що спадкоємці відповідача ОСОБА_5 відсутні. Таким чином розмір страхового відшкодування у сумі 170 451,23 грн. є таким, що не підлягає стягненню, оскільки відсутні спадкоємці винної особи, на яких можливо було б покласти обовязок щодо відшкодування даної шкоди. Але при цьому, обовязок ПрАТ «УПСК» щодо відшкодування шкоди по договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів залишається не виконаним. На підставі чого, ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування» просило змінити рішення суду, в частині відмови в задоволенні позову, та ухвалити, в даній частині, нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ПрАТ «УПСК» 50000 грн. основного боргу, 2204,51 грн. суму судового збору за подачу позовної заяви та 1102,26 грн. суму судового збору за подачу апеляційної скарги.

У письмових запереченнях на апеляцію ПрАТ «УПСК» на необґрунтованість доводів ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування» просило про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Під час розгляду справи ПрАТ «УПСК» подане клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що з урахуванням положень ст.15 ЦПК України, ст.ст.1,2,21 ГПК України, зміст правовідносин та субєктний склад учасників цих правовідносин, спір, що виник між ПрАТ «СК «ОСОБА_1 страхування» та ПрАТ «УПСК» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.

Представник ПрАТ «УПСК» - ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив рішення суду скасувати, провадження у справі закрити.

Представник ПрАТ «СК «ОСОБА_8 страхування» до суду не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без його участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПрАТ «СК «ОСОБА_8 страхування» підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 06.12.2011 року між ОСОБА_6 та ПрАТ «СК «ОСОБА_8 страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №123/11-Тз/М, з додатком №1 до договору, відповідно до якого під страховим захистом знаходився автомобіль НОМЕР_1 (а.с.8-18).

23.04.2012 року на автошляху Р-47 Херсон-Нова Каховка Генічеськ сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення автомобілів НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та «Toyota» державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 (а.с.20). ОСОБА_5 загинув на місці ДТП.

За заявою ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування позивачем йому було перераховано 220451,23 грн.

02.06.2011 року між Херсонським обласним управлінням АТ «Українська пожежно- страхова компанія» та ОСОБА_9 укладено договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортного засобу, поліс № АА/3630904, тип договору I, яким забезпечена цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с.5).

Згідно актового запису про смерть № 12 від 26.04.2012 року ОСОБА_5 помер 23.04.2012 року (а.с.95,96).

Нормою ст.28 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5, який помер 23.04.2012 року спадкова справа не заводилась (а.с.97). Отже, спадкоємці у ОСОБА_5 відсутні. ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 26.03.20015 року, тобто на час звернення позивача до суду ОСОБА_10 був померлим.

Спірні правовідносини, які випливають із обовязку особи відшкодувати, заподіяну з його вини матеріальну шкоду допускають правонаступництво, оскільки вони не є такими, що нерозривно повязані з особою відповідальною за шкоду. Тобто у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі на підставі п.5 ч.2 ст.122 чи п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України. Процесуальні підстави для закриття провадження у справі передбачені п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України, як про це просить ПрАТ «УПСК» також відсутні,оскільки справа про відшкодування шкоди фізичною особою у порядку регресу має розглядають саме у цивільному судочинстві. Тому колегія не вбачає підстав для закриття провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в рахунок сплаченого страхового відшкодування.

З урахуванням того, що ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Стархування» звернулось до суду до фізичної особи, яка на час подання позову була померлою і у звязку із цим не могла бути стороною у справі, а вжитими судом першої інстанції заходами правонаступників померлого встановлено не було, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову до ОСОБА_5 При цьому колегія суддів виходить з того, що захист порушеного права позивача міг відбутись лише в рамках судової процедури, у ході якої суд використовуючи надані йому повноваження з'ясовував наявність чи відсутність правонаступників померлого ОСОБА_5 Встановивши відсутність правонаступників, суд першої інстанції мав відмовити у позові, у звязку із тим, що позовні вимоги звернуті до особи, яка не може відповідати за предявленим позовом. Проте, суд помилково зазначив підставою для відмови у позові відсутність доказів вини ОСОБА_5 у вчиненні ДТП. Тому колегія суддів вважає, що у позові до ОСОБА_5 слід відмовити з інших підстав ніж ті, що були зазначені судом. У звязку із цим рішення суду, у вказаній частині, підлягає скасуванню з підстав вказаних у п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові з інших підстав.

Що ж до позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», звернутих до ПрАТ «УПСК», то колегія суддів вважає, що провадження у справі щодо цих вимог слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Проте, відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п.4 постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі,суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.1,2 ст.15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства (ст.17) або ГПК України (ст.1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Вказана правова позиція викладена також і в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі №6-467цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Таким чином, розглядаючи позовні вимоги ПрАТ «СК «ОСОБА_8 страхування», суд першої інстанції не звернув уваги та не врахував, що спір між двома субєктами господарювання, якими є обидві страхові компанії, має розглядатись у порядку господарського судочинства. Тому рішення суду, в частині відмови ПрАТ «СК «ОСОБА_8 страхування» у задоволенні вимог до ПрАТ «УПСК» підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.205,ч.1 ст.310 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,310,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_8 страхування» задовольнити частково.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 21.05.2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ОСОБА_8 страхування», звернутих до ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю.

В частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ОСОБА_8 страхування», звернутих до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно страхова компанія» провадження у справі закрити, розяснивши позивачу його право на звернення до суду у порядку господарського судочинства.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: