АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Андрієнко А.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», поданою через представника ОСОБА_1, на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного підприємства «Ананда Україна» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у червні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПП «Ананда Україна», в якому просило стягнути солідарно з останніх заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 239 569, 41 грн., з яких 1 195 664,44 грн. заборгованість за кредитом, 30 375,81 грн. заборгованість по відсотках, 13 529, 16 грн. пені, посилаючись на те, що відповідачі в порушення умов кредитного договору та договорів поруки взяті не виконали зобов'язання щодо повернення кредитних коштів.

Справа № 758/6863/14-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/8798/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 06.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «Альфа-Банк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 908 688, 57 грн. Надалі апелянт надав письмові пояснення, у яких зазначив, що у апеляційній скарзі допущена описка щодо суми вимог, парвильної слід вважати суму, вказану у позовній заяві 1 195 664,44 грн. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що на підтвердження доказів наявності заборгованості відповідачів перед банком до суду було надано оригінал розрахунку заборгованості та виписку по особовому рахунку позичальника, про що зазначено у позовній заяві. Акту про відсутність таких документів у додатках до позовної заяви матеріали справи не містять.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.07.2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк», який перейменовано в ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 800000427, за умовами якого банк надав останній кредит в розмірі 138 000 доларів США, зі сплатою 12 % річних строком до 02.07.2022 року. Погашення кредиту передбачено шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 800000427-П.

16.03.2010 року між банком та ПП «Ананда Україна» було укладено договір поруки № 800000427-П2.

За умовами договорів поруки поручителі зобов`язались відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не надав доказів порушення відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та наявності у них заборгованості.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що розрахунок заборгованості чи виписка з особового рахунку позичальника відсутня. Проте, позовна заява була направлена до суду через поштове відділення. У додатках до позовної заяви зазначено про те, що долучається, серед інших документів, розрахунок суми заборгованості та виписка з особового рахунку. Акт про відсутність таких вкладень до справи не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Представник позивача ОСОБА_1 була у судовому засіданні, проте з журналу судового засідання не вбачається, що суд повідомив останню про відсутність у справі додатків до позовної заяви, не з`ясував причину відсутності таких документів та не роз`яснив наслідки відсутності таких доказів, тим самим не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та фактично ухвалив рішення без з`ясування питання про порушення зобов`язань по кредитному договору позичальником та поручителями та розміру заборгованості.

Згідно зі ст. 213 цього ж Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки рішення не відповідає положенням зазначеної норми, ухвалене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір по суті колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахункам ОСОБА_2 порушувала взяті зобов`язання щодо внесення коштів на погашення кредиту та сплати процентів у строки, визначені графіком платежів, який є додатком до кредитного договору. Представник позивача вказав, що на час звернення з позовом останній термін прострочення платежів складав 53 дні. Зазначені обставини не заперечувалися представником ОСОБА_2 у судовому засіданні. Заперечень щодо правильності розміру заборгованості, складеного позивачем також не надходило, будь - яких своїх розрахунків представник позичальника не надала, клопотань про призначення судової бухгалтерсько - економічної експертизи не заявляла.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договори поруки укладено з кожним із поручителів окремо. Позивач просить стягнути заборгованість з усіх відповідачів, не зазначаючи порядку стягнення.

Оскільки поручителі не давали спільну поруку, а уклали кожний окремий договір поруки з позивачем, то кожний з поручителів відповідає солідарно з боржником за невиконання умов кредитного договору за правилами ч. 1 ст. 554 ЦК України, проте поручителі не є солідарними відповідачами між собою.

Колегія суддів критично ставиться до заперечень представника ОСОБА_2 щодо припинення договорів поруки у зв`язку із пред`явленням банком вимог про дострокове стягнення всієї суми заборгованості протягом 2008 - 2009 років.

Так, при укладенні кредитного договору договір поруки було укладено з ОСОБА_3

У 2010 році банк звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості. Проте, на той час сторони вирішили спір шляхом мирного врегулювання та за заявою банку позовну заяву було залишено без розгляду. При мирному врегулюванні на користь банку була сплачена певна сума простроченої заборгованості, та 16.03.2010 року було укладено ще один договір поруки з ПП «Ананда Україна» в особі того ж ОСОБА_3

Таким чином при позасудовому врегулюванні спору у 2010 році як позичальник, так і поручитель ОСОБА_3 визнали той факт, що кредитний договір та договір поруки є діючими та строк виконання не настав.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що умовами кредитного договору передбачено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань при порушенні умов кредитного договору. Проте, умови договору не містять посилань на те, що в такому випадку банк змінює в односторонньому порядку строк повернення кредиту у випадку невиконання вимоги чи розриває договір. Про зміну строку виконання зобов'язання чи про розірвання кредитного договору не вказано також у вимогах, наданих представником ОСОБА_2

Після узгодження питань щодо продовження дії кредитного договору та договору поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у березні 2010 року банк з вимогами про дострокове погашення кредиту, до подачі даного позову, не звертався.

Оскільки дане питання після направлення вимог було врегульовано між банком, позичальником та поручителем, та вимоги не містили посилань на зміну строку договору чи розірвання договору, колегія суддів вважає, що до даних правовідносин не може бути застосовано правову позицію щодо припинення поруки, викладену у постановах Верховного Суду України від 23.05.2012 року № 6-33 цс12, від 24.09.2014 року № 106цс14.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення суми заборгованості, процентів за користування кредитними коштами та пені з позичальника солідарно з кожним з поручителів.

Судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 06 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 1 195 664,44 грн. заборгованість за кредитом, 30 375,81 грн. заборгованість по відсотках, 13 529, 16 грн. пені, що разом складає 1 239 569, 41 грн.

Стягнути з Приватного підприємства «Ананда Україна» солідарно з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 1 195 664,44 грн. заборгованість за кредитом, 30 375,81 грн. заборгованість по відсотках, 13 529, 16 грн. пені, що разом складає 1 239 569, 41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватного підприємства «Ананда Україна» судовий збір у розмірі 3 654 грн. по 1 218 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді