Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6184/14-ц
Провадження №2/711/85/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі:

- головуючого - Клочко О.В.

- при секретарі - Туз Н.В., Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2,яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування за законом.

Свої доводи мотивують тим , що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їхній батько ОСОБА_5, якому на праві власності належала 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

12.10.2007 року ОСОБА_5 продав 2/3 належних йому частини квартири відповідачці ОСОБА_4 згідно договору купівлі - продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Довгань О.Я., реєстровий номер 7917.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини вищевказаної квартири.

У встановлений законом строк вони звернулися до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але у зв'язку з тим , що у них відсутні правовстановлюючий документ на право власності на 1/3 частини квартири , яка належала ОСОБА_5, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, і вони змушені звертатися з даним позовом до суду.

17.10.2014 року ОСОБА_4 надала суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільному майні, вказуючи , що вона являється власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу.

Інша 1/3 частини даної квартири належала ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Також, в позовній заяві вказується, що з моменту відкриття спадщини, а саме , з ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як діти померлого , є власниками 1/3 частини вказаної квартири в рівних частинах.

Частина 1 ст.365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї.

Далі вказується , що наліз цієї норми свідчить про те , що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь - якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови , що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї.

Такого висновку дійшов , зокрема , Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-81цс11.

Таким чином, для вирішення питання про припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників наявність всіх чотирьох умов, зазначених у ч.1 ст.365 ЦК України в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявності будь - якого з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні, й , кожен з чотирьох випадків, може бути самостійною підставою для звернення до суду.

Також, вказується , що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах належить 1/3 частини квартири, ця частка на кожного із співвласників є незначною та не може бути виділена в натурі.

Квартира складається з трьох житлових кімнат, одна з яких перебуває у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а допоміжні приміщення у загальному користуванні. Квартира є неподільною , оскільки в разі поділу вона втратить своє функціональне призначення.

Також, вказується , що відповідно до ст.47 ЖК України норми жилої площі в Україні встановлюються в розмірі 13,65 кв.м на одну особу. За даних конкретних обставин , площа, яка припадає на відповідачів є меншою за норму , встановлену вказаною ст.47 ЖК України.

Також, відповідно до ч.2 ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

Відповідачі є особами різної статі мають вік відповідно 21 та 18 років, отже проживання їх в одній кімнаті є недопустимим згідно вимог ч.2 ст.50 ЖК України.

Частиною 2 ст.365 ЦК України визначено , що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В разі визначення вартості 1/3 частини спірної квартири після проведення судової експертизи , вона зобов'язується внести вартість визначеної вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Просила суд припинити право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на 2/3 частини даної квартири та на 1/3 частини цієї квартири / загалом на всю квартиру -1 / , сплатити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з депозитного рахунку суду грошову компенсацію за 1/3 частини вказаної квартири у розмірі , визначеному у висновку судової експертизи.

Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3. та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 підтримали свої позовні вимоги , а в зустрічному позові ОСОБА_4 просили суд відмовити.

ОСОБА_4 підтримала свій зустрічний позов , а в позовних вимогах ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 просила суд відмовити.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що до задоволення підлягають позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , оскільки є обґрунтованим та базується на законі .

В зустрічному позові ОСОБА_4 має бути відмовлено , оскільки він суперечить фактичним обставинам справи.

За обставинами справи , вбачається , що 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 відповідно до наданого суду договору купівлі - продажу частини квартири від 12 жовтня 2007 року. / договір купівлі - продажу частини квартири додається / .

Відповідно до вказаного договору купівлі - продажу частини квартири , вбачається , що ОСОБА_5 являється власником 1/3 частини вказаної квартири у відповідності до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 19.03.1993 року

Згідно свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 3.12.2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 3.12.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьком яких вказано ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - являються спадкоємцями першої черги за законом у відповідності до ст.1261 ЦК України.

Встановлено , що при зверненні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Другої черкаської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини , вони отримали постанову про нотаріальну відмову від 28.02.2014 року з посиланням на те , що ними не надано правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_1, зв'язку з чим неможливо видати свідоцтво про право на спадщину на частину квартири.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив , та батьки .

Як спадкоємці за законом першої черги , ОСОБА_1 та ОСОБА_3, мають право на спадкування майна після смерті батька - ОСОБА_5, тобто , належного йому майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 у відповідності до вказаних ст.ст. 1261, 1222 ЦК України.

А тому , враховуючи вищевказане , суд вважає , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, інтереси якої представляє ОСОБА_2, мають право на спадкування майна свого батька ОСОБА_5 - на належну йому 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 та за ними має бути визнано право власності на вказані 1/3 частини даної квартири.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільному майні , то у задоволенні вказаного позову має бути відмовлено , виходячи з наступних підстав.

Позов ОСОБА_4 пред'явлено до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про припинення права власності на 1/3 частини квартири, якого відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 станом на час звернення з даним позовом не мають, вони не є власниками 1/3 частини квартири , вони не отримали свідоцтва про прийняття спадщини та лише пред'явили позов про визнання права власності на вказане спадкове майно.

Таким чином , на час звернення ОСОБА_4 з даним позовом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є власниками 1/3 частини квартири, а тому , вони не можуть нести цивільну - правову відповідальність за даними позовними вимогами ОСОБА_4

Ці обставини визнала судовому засіданні і сама ОСОБА_4, оскільки не могла надати суду вичерпну відповідь по питанню на підставі якого правовстановлюючого документу вони являються власниками 1/3 частини квартири про припинення якого вона просить суд.

Підстави набуття права власності визначені ст.328 ЦК України, а зміст права власності визначено ст.317 ЦК України.

Таким чином , ОСОБА_4 пред'явлено позов про припинення права власності, якого відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не мають.

За таких обставин , суд вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_4 має бути відмовлено.

Викладені ОСОБА_4 обґрунтування своїх позовних вимог про припинення права власності на частку у спільному майні з посиланням на ті чи інші норми права , за даних конкретних обставин справи , суд оцінює хибними і такими , що не відповідають фактичним обставинам справи , оскільки суд не може вирішувати питання про припинення права , якого не має і вказані обґрунтування лежать поза межами фактичних обставин справи.

Дійсно, ч.1 ст. 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї.

Проте, суд вважає, що за даних конкретних обставин , встановлені обставини свідчать про не обґрунтованість позовних вимог і вказане правило не може застосовуватись та вирішуватися в судовому порядку з вищевикладених підстав.

У відповідності до ст.88 ЦПК України та у зв'язку з задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , судовий збір в сумі 243,60 гривень підлягає до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, що підтверджено долученою до справи квитанцією про сплату судового збору.

На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України , керуючись ст. ст. 392,1217,1258,1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 їхньому батьку ОСОБА_5.

В позовних вимогах ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. В. Клочко