У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилався на те, що 11 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № МКWONN00000003, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 17 тис. грн зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором виконала заборгованість, яка станом на 28 листопада 2014 року становить 83 540 грн 41 коп., яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № МКWONN00000003 у сумі 18 174 грн 37 коп. з яких: 14 990 грн 50 коп. - борг, 3 183 грн 87 коп. - пеня нарахована у межах одного року до 25 грудня 2014 року.

У решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року скасовано в частині відхилених вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № МКWONN00000003 на загальну суму 8 590 грн 70 коп. з яких: 179 грн 96 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 3 956 грн 43 коп. - заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн - штраф (фіксована частина), 3 954 грн 31 коп. - штраф (процентна складова), а також 85 грн 90 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, справу направити на новий судовий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ‒ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між сторонами не припинились проведенням виконання зобов'язання належним чином, оскільки заборгованість за кредитом не погашена, а тому майнові права позивача порушені, у зв'язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відхилених вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме, стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 11 серпня 2008 року № МКWONN00000003 на загальну суму 8 590 грн 70 коп. з яких: 179 грн 96 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 3 956 грн 43 коп. - заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн - штраф (фіксована частина), 3 954 грн 31 коп. - штраф (процентна складова).

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 30 березня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.