Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1405/15-ц Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Житомироблдрукарня» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Житомироблдрукарня» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому після неодноразового збільшення позовних вимог, остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь 13 860,03грн. заборгованості по заробітній платі, компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5 590,40 грн., а також 2 000,00 грн. витрат на правову допомогу. В обгрунтування вимог зазначав, що з 07.08.2013 року перебував у трудових відносинах з ПП «Житомироблдрукарня», працював на посаді директора. Згідно наказу №18-к від 08.12.2014 року звільнений з роботи за згодою сторін. Посилаючись на те, що на час звільнення відповідачем йому не виплачена заборгованість по заробітній платі просив стягнути цю заборгованість та компенсацію втрати частини доходів у зв"язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Житомироблдрукарня» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 13 860,03 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 5 285,48 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення. Стягнуто з ПП «Житомироблдрукарня» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПП «Житомироблдрукарня» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, зазначає, що підприємством позивачу надлишково виплачено заробітну плату, а тому йому належить до виплати 2 858,31 грн. Вказує, що нарахування компенсації за дні додаткової відпустки є безпідставним. Крім того вважає, що безпідставною є і заявлена позивачем вимога про виплату йому компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, оскільки він не виконував своїх безпосередніх обов»язків як керівник підприємства, чим спричинив собі збитки, у зв»язку з чим своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. Також позивач виплатив собі безпідставно 16000грн. частки статутного капіталу ПП «Житомироблдрукарня» та 30000грн. позики.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Власник або уповноважений ним орган зобов"язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України (ст.47 КЗпП України).

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач з 07.08.2013 року згідно наказу №112-к від 07.08.2013 року був прийнятий на роботу на посаду директора Приватного підприємства „Житомироблдрукарня" та звільнений з роботи з 08.12.2014 року згідно наказу №18-к від 18.12.2014 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін /т.1а.с.3-4,139,235/.

Згідно затвердженого 23.01.2014 року штатного розпису керівників, спеціалістів та робітників ПП „Житомироблдрукарня" посадовий оклад директора встановлено у розмірі 3100грн /т.1 а.с.227/.

На підставі відомостей розподілу заробітної плати працівників ПП „Житомироблдрукарня", розрахункових листків, платіжних доручень із зазначенням призначення платежу, наданих ПАТ КБ „Приватбанк", судом встановлено розмір заборгованості по заробітній платі позивача в сумі 13 860,03грн., у тому числі: грудень 2013 року - 491,64грн., вересень, жовтень, листопад 2014 року - по 2493,64, грудень 2014 року -5887,47грн.( з урахуванням компенсації за невикористану відпустку)/ т.1 а.с.151-152, 156-162, 259-342/.

Розрахунковим листком за грудень 2014 року однозначно і однією сумою підтверджується борг за підприємством перед працівником (позивачем) у розмірі 13 860грн.03 коп./т.1а.с.161/.

Встановивши такі обставини, та на підставі наведених норм трудового законодавства, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 13 860грн.03 коп.

Наказом №18-к від 8 грудня 2014 року по підприємству визначено виплатити кошти за невикористану частину щорічної відпустки ОСОБА_1 за 41 календарний день за період роботи з 07.08.2013 року по 08.12.2014 року /а.с.139/. Зазначений наказ на час розгляду справи ніким не скасований та є чинним, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що кошти позивачеві за час невикористаної відпустки належить сплатити за 41 календарний день, а не за 32, як вважає відповідач.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток.

Згідно п. 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20 грудня 1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 01 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток.

Встановивши, що заробітна плата позивачеві частково за грудень 2013 року та за період з вересня по грудень 2014 року своєчасно не була виплачена з вини роботодавця, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів за період затримки виплати заробітної плати в межах заявлених вимог, а саме, починаючи з жовтня 2014 року по травень 2014 року в сумі 5285,48грн. При цьому суд обґрунтовано, з урахування дати ухвалення судового рішення, виключив з підрахунку суму нарахованої позивачем компенсації за червень 2015 року -304,92грн./5590,40-304,92=5285,48/.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач виконував функції керівника підприємства та станом на день звільнення не розрахувався із собою в частині виплати заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку, а тому не має права на компенсацію, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати", своєчасно не отриманий з вини громадянина дохід компенсації не підлягає. Проте такі доводи відповідача є безпідставними, оскільки у зазначеній нормі йдеться про вину громадянина /найманого працівника/, а не про вину роботодавця. Оскільки вини позивача, як найманого працівника, у несвоєчасній виплаті йому заробітної плати не встановлено, то його вимоги про стягнення компенсації є обґрунтованими, про що зазначено вище.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А тому доводи відповідача про безпідставне нарахування позивачем собі щомісячної заробітної плати у розмірі 7400грн. та 8000грн. у 2013 році не стосується предмету цього спору, оскільки, як зазначено вище, заборгованість по заробітній платі позивача за спірний період виникла із встановленого штатним розписом розміру заробітної плати - 3100грн.

Доводи відповідача про безпідставну виплату позивачеві як засновнику та фізичній особі-підприємцю 16000грн. частки статутного капіталу підприємства, 30000грн. поворотної безвідсоткової позики також не стосуються предмету розгляду у даній справі, оскільки правовідносини між ПП „Житомироблдрукарня" та ОСОБА_1 як співзасновником або фізичною особою-підприємцем стосуються здійснення господарської діяльності, про що обґрунтовано зазначено також судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно з"ясувавши обставини, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Житомироблдрукарня» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді