Справа № 279/2462/15-ц
Провадження 2/279/571/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №9 про визнання наказу незаконним та стягнення моральної шкоди ,- В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати незаконним наказ №65 від 01.09.2014 року «Про розподіл педагогічного навантаження вчителів на 2014-2015 навчальний рік» вчителям фізичного виховання, відповідно до якого фізичне навантаження йому встановлено 19 тижневих годин , зобов'язати відповідача поновити попередні умови праці з визначенням педагогічного навантаження як вчителеві фізичного виховання в розмірі не меншому ніж 21 тижнева година та 10% позакласної роботи, а також стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року працює вчителем фізичного виховання в Коростенській загальноосвітній школі №9. В 2013-2014 навчальному році мав навантаження 21 тижневу годину. 01.09.2014 року наказом директора №65 йому було зменшено педагогічне навантаження до 19 годин на тиждень , внаслідок чого зменшилась його заробітна плата в межах 250 гривень в місяць, чим йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач Бондарчук М.С. позовних вимог не визнав, ствердив, що наказ відповідає вимогам діючого законодавства, моральної шкоди нікому він не спричинив.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу Законів про працю України право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізовують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації. Трудовий договір породжує тривалі правовідносини між роботодавцем і працівником.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 переведений на постійне місце роботи вчителем фізкультури загальноосвітньої школи №9 м. Коростеня з 01 липня 2009 року.

В 2013 - 2014 роках йому було встановлено педагогічне навантаження в розмірі 21 тижнева година. Іншим вчителям фізичної культури школи №9 ОСОБА_3 встановлено 20 годин на тиждень та ОСОБА_4 - 8 тижневих годин.

Наказом директора школи Бондарчука М.С. від 01.09.2014 року «Про розподіл педагогічного навантаження вчителів на 2014 - 2015 навчальний рік вчителям фізичного виховання встановлено педагогічне навантаження : ОСОБА_3 - 22 години, ОСОБА_4 - 20 годин, а ОСОБА_1 - 19 тижневих годин.

Відповідно до вимог ст.25 Закону України «Про загальну середню освіту» педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу - це час, призначений для здійснення навчально-виховного процесу. Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становить тарифну ставку, а також інші види педагогічної діяльності (класне керівництво, перевірка зошитів, завідування майстернями, навчальними кабінетами, тощо..). Розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним органом управління освітою.

Тобто, законодавчо встановлений мінімум педагогічного навантаження вчителя передбачений Законом України « Про загальну середню освіту» згідно якого, педагогічне навантаження вчителя складає 18 навчальних годин протягом навчального тижня та становить тарифну ставку.

Відповідно до норми «Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників державних навчально - виховних закладів України», затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 20.12.1993 року №455 ( з наступними змінами, внесеними наказом МОН України від 10.04.2000 року №73), прямим обов'язком керівника закладу освіти є доведення до відома педагогічних працівників наприкінці навчального року про педагогічне навантаження в наступному навчальному році. У випадку повної відсутності можливості забезпечити педагогічного працівника навчальним навантаженням питання вирішується шляхом скорочення штату працюючих (із дотриманням чинного законодавства).

Матеріалами справи встановлено, що 4 червня 2014 року (витяг з протоколу №06/14 від 04.06.2014 року) вчителів школи було ознайомлено під розпис про попереднє навантаження на 2014 - 2015 навчальний рік. ОСОБА_1 в цей час перебував у відпустці (а.с. 26-28). Йому було направлено письмове повідомлення. Про зменшення педагогічного навантаження в поточному навчальному році позивач достеменно знав, про що свідчить направлена ним скарга до Коростенської міської ради і копія отриманої відповіді (а.с. 10).

Основним нормативним актом, що регулює нарахування заробітної плати педагогічним працівникам є «Інструкція про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти», яка затверджена наказом Міносвіти України від 15 квітня 1993 року №102, яка згідно її пункту 1 застосовується при обчисленні заробітної плати педагогічних працівників і керівних працівників загальноосвітніх шкіл, до яких відноситься загальноосвітня школа №9.

Згідно зазначеної Інструкції ставки заробітної плати й посадові оклади педагогічних працівників встановлюються керівниками закладів та установ освіти при тарифікації за наслідками атестації. Тарифікаційні списки встановленої форми затверджуються за погодженням із профспілковим комітетом не пізніше 5 вересня і подаються вищестоящому органу управління (п.4).

Оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти проводиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з врахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.

Навчальне навантаження між вчителями , викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Зазначений пункт Інструкції не вступає в протиріччя з положеннями КЗпП України. Виходячи з норм вищезгаданих норм права педагогічне навантаження обсягом менше тарифної ставки (18 годин) встановлюється тільки за згодою вчителя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що навчальне навантаження є показником, який встановлюється перед початком кожного навчального року і може щорічно змінюватися в залежності від наслідків навчальної діяльності, тобто фактичного обсягу педагогічної роботи, кількості учнів і т. д.

Тижневе навантаження понад норму встановлене вчителям ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з урахуванням кваліфікації та відповідальності виконання вчителем своїх посадових обов'язків , професійного рівня та якості роботи. Крім того, вчителі фізичного виховання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають вищу освіту, а ОСОБА_1 має середню спеціальну освіту. Оскільки вчителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 викладають фізкультуру у 2-4 та 5-6 класах, то вони й довантажені ще по 2 години тижневого навантаження за роботу з учнями у спеціальних групах.

За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не порушено процедуру прийняття наказу «Про розподіл педагогічного навантаження вчителів на 2014-2015 навчальний рік», істотні умови праці внаслідок істотного зменшення заробітної плати не змінилися.

Зміна навчального навантаження позивача з 21 тижневої години в 2013-2014 навчальному році до 19 тижневих годин в 2014-2015 році навчальному році не є зміною істотних умов праці в розумінні ст. 32 Кодексу законів про працю України.

Будь-які зміни в організації праці в навчальному закладі не відбувалися, нові умови оплати праці не запроводжувалися . Заробітна плата позивача зменшилася через зменшення його педагогічного навантаження, що не суперечить вимогам ст.25 Закону України « Про загальну середню освіту» та Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», яка затверджена наказом Міносвіти України від 15 квітня 1993 року №102 та є спеціальним нормативним актом з питань оплати праці педагогічних працівників.

З матеріалів справи видно, що тижневе навантаження вчителям , в томі числі і позивачу ОСОБА_1, відповідно до п.63 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівникам освіти» було встановлено наказом керівника навчального закладу від 01.09.2014 року після затвердження тарифікаційних списків за погодженням із профспілковим комітетом.

Про погодження навчального навантаження із профспілковим комітетом свідчить тарифікаційний список вчителів та інших працівників Коростенської загальноосвітньої школи №9 на 1 вересня 2014 року (а.с.34-35,38), тобто до видання наказу № 65.

Відповідно до пунктів 3,4 частин 1 статті 247 КЗпП України , ст. 38 Закону України від 15 вересня 1999 року №1045-Х1У «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання оплати праці працівників форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок , доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат; разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо.

Кодексом законів про працю України та Законом України від 15 вересня 1999 року « Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» розгляд цих питань у присутності працівника не передбачено. А тому й не заслуговують на увагу суду доводи позивача про те, що він не був запрошений на засідання профспілкового комітету.

Статтею 11 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з наведеної норми процесуального права, суд вважає, що поновлення попередніх умов праці, про які в своїй заяві просить позивач, є неможливим. Задовольняючи вимоги позивача та захищаючи його права у визначений ним спосіб, суд буде порушувати права іншого вчителя ОСОБА_4 - ОСОБА_6.

У відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки судом встановлено, що законні права та інтереси позивача відповідачем не порушено, то суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.

Судові витрати суд відносить на рахунок держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи захворювання якого пов'язано з наслідками аварії на ЧАЕС.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 32, 237-1 Кодексу законів про працю України , Законом України «Про загальну середню освіту » - суд В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Коростенської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №9 про визнання наказу незаконним та стягнення моральної шкоди відмовити за безпідставністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Коваленко В.П.