Справа №: 343/103/15-ц
Провадження №: 2/0343/175/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Керніцького І. І.,

секретаря - Оленюк Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» до комунального підприємства Долинської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» 28534,07 гривень, з яких: 20789,48 гривень невиплаченого страхового відшкодування, 3907,86 гривень пені; 3438,60 гривень інфляційні втрати та 398,13 гривень 3 % річних; стягнути з відповідача комунального підприємства Долинської міської ради 7744,65 гривень майнової шкоди та 4000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2014 року по вул. Міцкевича у м. Долина Івано-Франківської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "МАЗ 55102" р.н. НОМЕР_2, що належить КП "Комунгосп", під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності громадянці ОСОБА_1 Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження. Згідно рахунку СТО ТОВ "Ніко-Захід" № 117 від 10.02.2014 року, - загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 складає 28534.13 грн. Вартість проведення огляду автомобіля після ДТП для складання рахунку - 90.00 грн. Таким чином, загальний розмір завданої позивачу шкоди складає 28624.13 грн. Постановою Долинського районного суду Івано-франківської області від 25.02.2014 року громадянина ОСОБА_2, працюючого водієм КП "Комунгосп", було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "МАЗ 55102" р.н. НОМЕР_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ВАТ HACK "Оранта" на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АС/1348459 від 31.05.2013 року, з франшизою у розмірі 510.00 грн. 05.03.2014 року позивач звернулась до ВАТ "Національна акціонерної страхової компанії "Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування (реєстраційний № 28), однак безрезультатно. Комунальне підприємство також відмовляється відшкодувати свою частину завданої шкоди та не надає витребувані документи на адвокатський запит. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі порушують її права та законі інтереси, затримуючи процес відшкодування завданої шкоди більше восьми календарних місяців. У зв'язку із цим вона звертається до суду за захистом порушеного права. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Як вбачається з матеріалів справи позивачка звернулась до відповідача-1 із заявою про виплату страхового відшкодування 05.03.2014 року. Отже, кінцевий (граничний) термін виконання зобов'язання відповідача-1 сплив 05.06.2014 року. Відповідно з 06.06.2014 року право позивачки є порушеним та таким, що підлягає до захисту у судовому порядку. Загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 складає 28534.13 грн. Полісом страхування цивільно-правової відповідальності ВАТ НАСК "Оранта" № АС/1348459 від 31.05.2013 року передбачено ліміт відповідальності страховика (відповідача-1) за шкоду, завдану майну потерпілих осіб у розмірі 50000.00 грн. з франшизою у розмірі 510.00 грн.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування" - франшиза - частина збитків, що-не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи розмір франшизи, - до стягнення з ВАТ НАСК "Орната" підлягає страхове відшкодування згідно наведеного нижче розрахунку:

28534.13 грн. - 510.0 грн. = 28024.13 грн., де

28534.13 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1;

510.00 грн. - розмір франшизи, який не підлягає до стягнення з ВАТ НАСК "Орната" згідно Закону. Після витребування у ВАТ НАСК "Оранта" матеріалів страхової справи - заявлені позовні вимоги у цій частині будуть уточнені. Крім стягнення суми страхового відшкодування позивачка вважає за необхідне заявити ВАТ НАСК "Орната" додаткові вимоги про стягнення неустойки, інфляційних та 3 % річних з огляду на тривалий час (більше восьми календарних місяців) порушення вимог чинного страхового законодавства, а також невиплати суми страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи кінцевий (граничний) термін виконання зобов'язання у ВАТ НАСК "Орната" сплив 05.06.2014 року. Відповідно з 06.06.2014 року у ВАТ НАСК "Орната" наступило прострочення виконання грошового зобов'язання, за яке він має нести відповідальність у визначеному Законом порядку. Відповідно до ст. 36.5 Закону, - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. В період з 06.06.2014 року (початок прострочення) до 06.01.2015 року (дата звернення з позовом в суд) діюча облікова ставка НБУ двічі змінювалась. Відповідно, до стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" підлягає сума неустойки (пені) відповідно до наведеного нижче розрахунку. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальник справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", - при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, винуватець ДТП - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КП "Комунгосп". Разом з тим договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АС/1348459 від 31.05.2013 року передбачено франшизу у розмірі 510.00 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача-2 на момент ДТП була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта", а франшиза відповідно до Закону не відшкодовується страховою компанією, то відповідач-2 зобов'язаний відшкодувати позивачу грошові кошти у розмірі 510.00 грн. (франшизи), в якості решти суми страхового відшкодування. Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено обов'язку страховика (відповідача-1) здійснювати відшкодування моральної шкоди потерпілому внаслідок пошкодження його майна. Тому стягнення матеріальної компенсації завданої моральної шкоди має здійснюватись на загальних підставах, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до ч.І ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У даному випадку завдана позивачці моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із пошкодженням належного їй майна, що відповідає п.3 ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України. Факт пошкодження майна позивачки доведенню не підлягає з огляду на перелічені вище обставини. На момент ДТП належний позивачці транспортний засіб був майже новим, це була дорога іномарка, якій не виповнилось навіть трьох років. Автомобіль раніше ніколи не був у ДТП. Навіть за умови його повного ремонту, автомобіль позивачки назавжди залишиться "битим" та таким, що вже ніколи не повернеться до попереднього (доаварійного) стану. Це в свою чергу буде постійно відображатись на його експлуатаційних якостях та систематично нагадувати позивачці про те що сталось. Разом з тим відповідачі, як і винуватець ДТП, ніколи не цікавилась наведеними проблемами позивачки та жодного разу не пропонували відшкодувати завдану шкоду. Зазначені вище обставини справи у їх сукупності завдали та продовжують завдавати позивачці сильних душевних переживань, що погіршується відсутністю відшкодування завданої шкоди та небажанням відповідачів та винуватця ДТП врегульовувати питання в досудовому порядку. З моменту виникнення проблеми пошкодження власного майна позивачка постійно зазнає сильних душевних переживань та емоційного дискомфорту. Позбавлення можливості реалізації своїх прав не інакше як через суд, також завдає їй морально-психологічного дискомфорту, оскільки вона не розуміє чому відповідачі та винуватець ДТП відмовляються відшкодувати завдану шкоду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити.

Представник відповідача - ВАТ НАСК «Оранта» позовні вимоги, заявлені щодо даного відповідача визнав частково, в частині стягнення страхового відшкодування та пені за несвоєчасну виплату. В решті позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача - КП «Комунгосп» - Білущак В.С. позовні вимоги, заявлені до вказаного відповідача також визнав частково, зокрема в частині виплати франшизи, просив відмовити в задоволенні решту позову.

Третя особа - ОСОБА_2 вказав, що у вирішенні даного позову покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Зокрема, позовна вимога в частині стягнення страхового відшкодування підлягає до задоволення з урахуванням наступних обставин.

Відповідно до ч.І ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.І ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.

Правовідносини позивача та у даному спорі регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до ст.ст. 5 та 22.1. якого - об'єктом обов'язкового страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме життю або здоров'ю фізичних осіб, їхньому майну і майну юридичних осіб. У настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 цього ж Закону, - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортйої пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 36.2. згаданого Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

В судовому засіданні встановлено, що між комунальним підприємством «Комунгосп» та АТ НАСК «Оранта» 31.05.2013 року укладено договір (поліс) № АТ 1348459 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема автомобіля МАЗ 55102 номерний знак НОМЕР_2 2007 року випуску.

06.02.2014 року по вул. Міцкевича у м. Долина Івано-Франківської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "МАЗ 55102" р.н. НОМЕР_2, що належить КП "Комунгосп", під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Долинського районного суду Івано-франківської області від 25.02.2014 року громадянина ОСОБА_2, працюючого водієм КП "Комунгосп", було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно рахунку СТО ТОВ "Ніко-Захід" № 117 від 10.02.2014 року, - загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 складає 28534,13 грн.

Відповідно до страхового акта № ОЦВ-14-1288/1 від 18.03.2014 року сума страхового відшкодування ОСОБА_1 становить 20789,48 гривень. Вказана сума страхового відшкодування визнається сторонами та підлягає відшкодуванню.

Також підлягає до задоволення і позовна вимога в частині стягнення з відповідача АТ НАСК «Оранта» пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Статтею 992 ЦК України передбачено відповідальність страховика, зокрема, що у разі несплати ним страхувальнику або іншій особі страхової виплати, страховик зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ст. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 05.03.2014 року. Отже, кінцевий (граничний) термін виконання зобов'язання відповідача сплив 05.06.2014 року. Відповідно з 06.06.2014 року право позивачки є порушеним та таким, що підлягає до захисту у судовому порядку.

В період з 06.06.2014 року (початок прострочення) до 06.01.2015 року (дата звернення з позовом в суд) діюча облікова ставка НБУ двічі змінювалась. Відповідно, до стягнення з ВАТ НАСК "Оранта" підлягає сума неустойки (пені), що згідно розрахунку становить 3907,86 гривень.

Отже, оскільки відповідачем було прострочено виплату страхового відшкодування, останній повинен сплатити пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Позовна вимога в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов?язання не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення статті 625 ЦК України не застосовується до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов?язанням, яке виникає з договірних зобов?язань.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Позовна вимога щодо стягнення з комунального підприємства Долинської міської ради «Комунгосп» коштів в рахунок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.I ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування" - франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 36.6. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", - страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктами 14, 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Як вбачається з матеріалів справи, винуватець ДТП - ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КП "Комунгосп". Разом з тим договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АС/1348459 від 31.05.2013 року передбачено франшизу у розмірі 510.00 грн.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ВАТ НАСК "Оранта", а франшиза відповідно до Закону не відшкодовується страховою компанією, то відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу грошові кошти у розмірі 510.00 грн. (франшизи), в якості решти суми страхового відшкодування.

Згідно рахунку СТО ТОВ "Ніко-Захід" № 117 від 10.02.2014 року, - загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля "Фольксваген Пасат" р.н. НОМЕР_1 складає 28534,13 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст.. 1194 ЦК України відповідач - КП «Комунгосп» зобов?язане виплатити позивачу франшизу та різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром завданої шкоди, що становить:

28534,13 грн. - 20789,48 грн. + 510 грн. = 8254,65 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу на суму 7744,65 гривень, тому суд, при вирішенні даної вимоги виходить з розміру заявлених вимог.

До часткового задоволенні підлягає позовна вимога в частині стягнення з відповідача КП «Комунгосп» відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.І ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових 1 службових) обов'язків.

Відповідно до п.п. 8, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. N 4, - за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу. При заподіянні особі моральної шкоди, обов'язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ст.ст. 526, 625, 979, 988, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 Цивільного кодексу, ст. 9 Закону України "Про страхування", ст.ст. 5, 22.1., 29, 36.2., 36.5. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року N 1961-IV, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року N 4, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальник справ № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", керуючись ст..ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

РІШИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» до комунального підприємства Долинської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 20789,48 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят дев?ять) гривень невиплаченого страхового відшкодування та 3907,86 (три тисячі дев?ятсот сім) гривень пені.

Стягнути з комунального підприємства Долинської міської ради на користь ОСОБА_1 7744,65 (сім тисяч чотириста сорок чотири) гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди та 500 (п?ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта» та комунального підприємства Долинської міської ради в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 407,83 гривень сплаченого при поданні позову судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення Долинського районного суду може бути подано протягом десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд. Особи, які брали участь в справі, однак не були присутні підчас проголошення судового рішення, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на протязі десяти днів, з часу отримання копії цього рішення.

Суддя

«Повний тест рішення суду виготовлено 6 квітня 2015 року. Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи»

Суддя