Номер провадження 6/754/73/15
Справа № 754/3411/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24.03.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого суддіКолегаєвої С.В.
при секретаріБуцко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюка Р.В. про надання дозволу на реалізацію ? частини квартири без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюк Р.В. звернувся до суду із поданням про надання дозволу на реалізацію ? частини квартири АДРЕСА_1 без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості. Подання мотивує тим, що на виконанні у Відділі ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист №2-7123 від 12.01.2012 року, виданий Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 борг за договором позики у розмірі 1158535 грн. 50 коп. В результаті проведених державним виконавцем заходів примусового виконання рішення було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у шлюбі із ОСОБА_6, у власності дружини боржника знаходиться квартира АДРЕСА_1, яка є спільною сумісною власністю подружжя. У зв'язку із чим головний державний виконавець просить надати дозвіл на реалізацію ? частини вищевказаної квартири без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Сторони в судове засідання для розгляду подання не з»явилися, про день та час розгляду подання судом повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду даного подання.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні подання має бути відмовлено, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики у розмірі 1 158 535 грн. 50 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 825 грн., збору у розмірі 94 грн. 10 коп. та банківські послуги у розмірі 30 грн. 23 коп., а всього 161 484 грн. 83 коп. (т.1 а.с. 23). Вказане рішення суду сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили.

На виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року було видано виконавчий лист №2-7123/11.

Згідно постанови ВП № 30657361 від 13.01.2012 року, державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-7123 від 12.01.2012 року за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу за договором позики у розмірі 1.158.535 грн. 50 коп., витрат по сплаті судового збору у розмірі 2.825 грн., витрат по сплаті збору у розмірі 94 грн. 10 коп., банківських послуг у розмірі 30 грн. 23 коп., а всього - 1.161.484 грн. 83 коп. (т. 1 а.с. 30-31).

В ході виконавчого провадження державним виконавцем відповідно до положень ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» вчинено дії щодо арешту майна, що належить боржнику, а саме 1/5 частина квартири АДРЕСА_3. Іншого ж майна в ході виконавчих дій виявлено не було, про що свідчать письмові матеріали справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається

також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що з метою встановлення іншого майна боржника, 25.03.2014 року старший державний виконавець Данилюк Р.В. ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві звернувся до суду з поданням про визначення частки боржника у власності на квартиру АДРЕСА_1 для подальшого звернення стягнення на виділену частку.

За результатами розгляду даного подання державного виконавця, Деснянським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу суду від 24 липня 2014 року, якою подання старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Данилюк Р.В. про визначення частки боржника у власності на квартиру для подальшого звернення стягнення на виділену частку - задоволено частково. Визначено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) належить ? частина квартири АДРЕСА_1. Щодо вимог визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання боржника здійснити державну реєстрацію права власності на ? частини квартири було відмовлено, оскільки вказане не передбачене положенням ст.. 379 ЦПК України.

В даний час державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюк Р.В. звернувся до суду із поданням, у якому ставить перед судом питання про надання дозволу на реалізацію ? частини квартири АДРЕСА_1 без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості.

Проте, з наявної в матеріалах справи відповіді Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 7679 (И-2013) від 29.03.2013 року вбачається, що згідно з даними бюро, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_6 (а.с. 29).

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст.319 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України" (а відповідно і Сімейного Кодексу України), вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно з"ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Крім того відповідно до того ж пункту зазначеної Постанови, сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об"єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.ч. 1, 2, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Приватна власність, як одна із рівноправних форм власності охороняється законом, який здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про поділ спільного майна або виділ з нього частки (ЖК України), постанова Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року п. 2.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 21.02.2002 року (а.с. 132).

Вищезазначена квартира АДРЕСА_1 в натурі не розділена, а реалізація даного майна порушить інтереси власника - ОСОБА_7

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюк Р.В. порушуючи перед судом питання про надання дозволу на реалізацію ? частини квартири без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості, не робить посилання на норму ЦПК України, якою така реалізація передбачена. Крім того, дана вимога державного виконавця не ґрунтується на вимогах чинного ЦПК України те не передбачена розділом VI ЦПК України, яким регламентуються процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а відтак у суду відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу на реалізацію іі ? частини без належної реєстрації права власності за ОСОБА_4 ? частини квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 60, 293 ЦПК України , ст.. 52 ЗУ « Про виконавче провадження», ст.. ст. 317, 321 ЦК України, ст. 60 СК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім"ю України", постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року , суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Данилюка Р.В. про надання дозволу на реалізацію ? частини квартири без реєстрації права власності для подальшої її реалізації в рахунок погашення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя