Провадження № 4-с/344/89/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Домбровської Г.В.,

при секретарі судового засідання Устинській Н.С.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1, представників відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 про визнання незаконними дій державних виконавців у виконавчому провадженні, визнання недійсними та скасування документів виконавчого провадження та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі також «Скаржник») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою, в якій, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати дії старшого державного виконавця Валовіна О.В. та головного державного виконавця Стельмах С.Л. ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції при веденні виконавчого провадження ВП № 44153342 незаконними; визнати нечинними та скасувати наступні документи виконавчого провадження № 44153342: акт від 20.08.2014 року , акт від 10.03.2015 року, акт від 12.05.2015 року, вимогу державного виконавця від 22.04.2015 року, постанову від 12.05.2015 року про накладення штрафу, акт від 12.05.2015 року; подання до суду від 19.05.2015 року, постанову від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду; зобовязати начальника Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 44153342 від 23.07.2014 р. у звязку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги уточненої скарги підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на порушення державними виконавцями у виконавчому провадженні ВП № 44153342 вимог Закону України «Про виконавче провадження» та підзаконних нормативно-правових актів.

Представник Відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції проти вимог скарги заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали скарги, Судом встановлено наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі № 344/17841/2013, яке набрало законної сили 24 червня 2014 року, зобовязано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_5 у користуванні квартирою № 3 по вул. Івасюка, 40 в м. Івано-Франківську та вселено його в дану квартиру.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 5 статті 124 і частини 3 статті 129 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, а обовязковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обовязковість судових рішень гарантується згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обовязкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до цього принципу постанова або ухвала суду, що набрали законної сили, є обовязковими для всіх субєктів правовідносин, яких у той чи інший спосіб стосується судове рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (частина 5 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Порядок надсилання документів виконавчого провадження визначено статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44153342 від 23 липня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 344/17841/2013 від 14 липня 2014 року.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази надсилання на адресу боржника ОСОБА_4 вищевказаної постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження ВП № 44153342 від 23 липня 2014 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення, як того вимагає стаття 31 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, з метою надання всіх матеріалів виконавчого провадження та надання доказів по справі Судом оголошувалися перерви, однак таких доказів представником ВДВС суду надано не було.

Відтак, не надіславши на адресу боржника ОСОБА_4 постанови про відкриття виконавчого провадження у 2015 року в порядку, передбаченому статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Валовіним О.В. було порушено вимоги чинного законодавства України та права ОСОБА_4 як учасника виконавчого провадження.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульовано статтею 79 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення (частина 1 статті 79 Закону України «Про виконавче провадження»).

В ході розгляду даної скарги Судом встановлено, що ОСОБА_4 постанова про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку не надсилалася (оскільки докази на підтвердження протилежного в матеріалах справи відсутні), а, відтак, вона, як боржник, була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду у встановлений у постанові строк.

Згідно з частиною 2 статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення (частина 3 статті 79 Закону України «Про виконавче провадження»).

20 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції складено ОСОБА_2 державного виконавця, яким встановлено, що при виході на місце виконання за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 40/3 рішення суду не виконано.

Як вказав в судовому засіданні представник скаржниці та не заперечив представник ВДВС, на початку вересня 2014 року ОСОБА_4 добровільно виконала рішення суду, допустивши ОСОБА_5 до спірної квартири для проживання, однак згідно виписки з будинкової книги № 02-02/677 від 29 січня 2015 року ОСОБА_5 знявся з реєстрації зі спірної квартири.

10 березня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 складено ОСОБА_2 державного виконавця, яким встановлено, що при виході на місце виконання за адресою Івасюка, 40 м. Івано-Франківськ, рішення суду боржником не виконано.

21 квітня 2015 року ОСОБА_7 (донька скаржниці) звернулася до начальника ВДВС Івано-Франківського МУЮ із заявою, в якій повідомила про добровільне виконання рішення суду у вересні 2014 року шляхом допущення ОСОБА_5 до спірної квартири, після чого він добровільно виписався з даної квартири 19 вересня 2014 року, а також просила закінчити дане виконавче провадження.

Листом № /10826 від 29 квітня 2015 року головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_8 про те, що вона не є стороною виконавчого провадження ВП № 44153270, у звязку з чим їй не може бути надано інформації по даному виконавчому провадженні.

Супровідним листом від 21 квітня 2015 року №/В21 головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_4 повторно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 липня 2014 року.

22 квітня 2015 року за № /В-21/10146 головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_4 направлено Вимогу державного виконавця, якою зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні квартирою № 3 по вул. Івасюка 40 в м. Івано-Франківську та вселити його в дану квартиру.

12 травня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 складено ОСОБА_2 державного виконавця, яким встановлено, що при виході на місце виконання за адресою вул. Івасюка 40/3 м. Івано-Франківськ ОСОБА_4 рішення суду не виконала, двері квартири зачинені.

Відповідно до частини 4 статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням працівників органів внутрішніх справ.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3Л про накладення штрафу від 12 травня 2015 року за невиконання рішення суду на боржника ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 170,00 грн.

Супровідним листом від 19 травня 2015 року № 12433 головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_4 направлено вищевказану постанову про накладення штрафу.

19 травня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 подано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 для виконання виконавчого листа № 344/17841/2013, виданого 14 липня 2014 року Івано-Франківським міським судом.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 від 16 липня 2015 року у виконавчому провадженні ВП № 44153342 призначено примусове виконання рішення суду за адресою: вул. Івасюка, 40/3 м. Івано-Франківськ на 30 липня 2015 року на 10:30 год.

Супровідним листом головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 № /17526 від 16 липня 2015 року вищевказану постанову направлено на адресу ОСОБА_4

Враховуючи вищевикладене та вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Суд звертає увагу на те, що в даному виконавчому провадженні державними виконавцями Валовіним О.В. та Стельмах С.Л. було порушено вимоги чинного законодавства України та права ОСОБА_4, як боржника у виконавчому провадженні, оскільки на етапі відкриття виконавчого провадження їй не було у встановленому законом порядку надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження, що, в свою чергу, унеможливило добровільне виконання рішення суду. Крім того, матеріали виконавчого провадження та оскаржувані в його рамках документи не містять аналізу посилань ОСОБА_4 на факт добровільного виконання рішення суду у вересні 2014 року.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Докази на підтвердження того, що спірне виконавче провадження відкладалося або зупинялося в матеріалах справи відсутні. При цьому, в судовому засіданні представник ВДВС підтвердив суду той факт, що дане виконавче провадження не відкладалося та не зупинялося.

Таким чином, оскільки у спірному виконавчому провадженні виконанню підлягало рішення суду немайнового характеру, відтак, строк такого виконавчого провадження встановлено у 2 місяці.

Вчинення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій поза межами законодавчо встановленого строку виконавчого провадження (за відсутності обставин відкладення вчинення виконавчих дій чи зупинення виконавчого провадження у встановленому законом порядку) є протиправним, оскільки суперечить вимогам закону та, зокрема, частині 2 статті 19 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що дії старшого державного виконавця Валовіна О.В. та головного державного виконавця Стельмах С.Л. ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції при веденні виконавчого провадження ВП № 44153342 є незаконними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України. Відтак, прийняті в рамках виконавчого провадження ВП № 44153342 документи: акти державного виконавця від 20.08.2014 року, від 10.03.2015 року, від 12.05.2015 року, вимога державного виконавця від 22.04.2015 року, постанова від 12.05.2015 року про накладення штрафу; подання державного виконавця до суду від 19.05.2015 року, постанова від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду, є незаконними та підлягають скасуванню.

Стосовно вимоги скаржника про зобовязання начальника Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 44153342 від 23.07.2014 р. у звязку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, Суд звертає увагу на наступне.

Порядок та підстави закінчення виконавчого провадження регульовано статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення

Як вже було зазначено Судом, відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44153342 винесено державним виконавцем 23 липня 2014 року. Докази на підтвердження того, що дане виконавче провадження відкладалося чи зупинялося у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, станом на час розгляду даної скарги в судовому порядку строки виконавчого провадження щодо виконання рішення суду даного виду сплили, а, відтак, державний виконавець зобовязаний вирішити питання про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, враховуючи положення частини 2 статті 19 Конституції України та принцип дискреційності повноважень державних органів, Суд звертає увагу на те, що повноваження щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є виключним повноваженням державного виконавця, яке не може бути перебрано судом.

Зобовязання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження становило би втручання в його дискрецію.

Таким чином, з метою дотримання прав учасників виконавчого провадження ВП № 44153342, Суд дійшов висновку про необхідність зобовязання державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 44153342 розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 44153342 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку та прийняти відповідне рішення.

Відтак, в цій частині скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з частиною 2 статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, Суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_4 за даною скаргою є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», керуючись вимогами ст. ст. 209-210, 383, 384, 385, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Скаргу ОСОБА_4 про визнання незаконними дій державних виконавців у виконавчому провадженні, визнання недійсними та скасування документів виконавчого провадження та зобовязання вчинити дії, задовольнити частково.

2. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 та головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 при веденні виконавчого провадження ВП № 44153342.

3. Визнати незаконними та скасувати акти державного виконавця від 20.08.2014 року, від 10.03.2015 року, від 12.05.2015 року, Вимогу державного виконавця від 22.04.2015 року, Постанову головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 від 12.05.2015 року про накладення штрафу; подання головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 до суду від 19.05.2015 року про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, Постанову головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 від 16.07.2015 року про примусове виконання рішення суду.

4. Зобовязати державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського МУЮ у виконавчому провадженні ВП № 44153342 розглянути питання щодо закінчення виконавчого провадження ВП № 44153342 у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку та прийняти відповідне рішення.

5. В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домбровська Г.В.