АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/898/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЄльцова В. О.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріЖуравель Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради на рішення Канівської міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай).

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 05 липня 1979 році він був прийнятий на роботу в Канівський птахорадгосп «Заповіт Леніна» на посаду слюсаря та в подальшому переведений водієм де і працював до 04 серпня 1997 року. Під час паювання земель КСП «Заповіт Леніна» його помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), хоча він являвся членом товариства. А тому, просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) та зобов'язати Литвинецьку сільську раду Канівського району Черкаської області виділити із резервного фонду земельну частку (пай) у порядку та розмірі, визначеними загальними зборами колишнього сільськогосподарського підприємства «Заповіт Леніна», оскільки процес розпаювання земель товариства вже завершений.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року позов було задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на земельну частку (пай), розміром 2,68 га в умовних кадастрових гектарах із земель, які перебували у колективній власності КСП «Заповіт Леніна» с. Литвинець Канівського району Черкаської області.

В апеляційній скарзі Територіальна громада с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради просила рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із п.п. 3; 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, місцевий суд визнаючи обгрунтованими позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну частку (пай), розміром 2,68 га. в умовах кадастрових гектарів із земель, які перебували у колективній власності КСП «Заповіт Леніна» с. Литвинець Канівського району Черкаської області виходив з того, що позивач на момент розпаювання земель працював водієм у КСП «Заповіт Леніна», і як працівник даного підприємства мав бути включений до списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) та оскільки відповідачем у справі не подавалась заява про застосування строків позовної давності, тому прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_6

При цьому, місцевий суд керувався положеннями Указу Президента України від 1995 року за №772 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність та на ст.256; 260; 267 ЦК України.

Проте, такий висновок суду є невірним виходячи з наступного.

Так, дійсно з матеріалів справи вбачається, що позивач працював в КСП «Заповіт Леніна» водієм в період з 05 липня 1979 року по 04 серпня 1997 року.

Розпаювання земель КСП «Заповіт Леніна» було проведено у вересні 1996 року, що вказано у протоколі №11 від 10 вересня 1996 року та у протоколі №1 від 18 вересня 1996 року.

З наведеного вбачається, що на момент розпаювання позивач дійсно, на момент розпаювання земель КСП «Заповіт Леніна», працював у даному підприємстві, а тому мав право на земельну частку (пай).

Наведені обставини судом першої інстанції встановлені вірно.

У свою чергу, місцевий суд у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, констатував факт пропущення позивачем строку позовної давності, і зазначив про відсутність заяви сторони про застосування строків позовної давності, відповідно до положень ст. 267 ЦК України, прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Такий висновок суду є невірним, оскільки п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, трок пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що право позивача на звернення до суду з даним позовом виникло з моменту розпаювання земель КСП «Заповіт Леніна» у 1996 році.

На момент розпаювання земель КСП діяв ЦК УРСР від 1963 року.

Статтею 71 даного Цивільного кодексу встановлено загальний строк позовної давності встановлено в три роки.

Відповідно до ст.75 ЦК УРСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно із ч.ч.1 і 2 ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Ураховуючи те, що строк позовної давності щодо захисту права позивача на отримання права на земельну частку (пай) закінчився у вересня 1999 року, тобто на час дії ЦК УРСР від 1963 року, і поважних причин щодо поновлення даного строку з матеріалів справи не вбачається, тому колегія суддів вважає необхідним, апеляційну скаргу задовольнити, скасувати оскаржуване рішенні і відмовити позивачеві у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись п.6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, ст. ст. 307; 309; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради - задовольнити.

Рішення рішення Канівської міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до територіальної громади с. Литвинець в особі Литвинецької сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :