Провадження № 2/487/1641/15
РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Сухаревич З.М., при секретарі - Плетенчук О.О., за участю відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення, та визначення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення, та визначення порядку користування житловим приміщенням квартири №16 по вул. 1 Слобідська, 122, корп. 2 в м. Миколаєві.

В позові позивач зазначила, що зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 корп. 2 в м. Миколаєві, яка складається із двох ізольованих житлових кімнат. Окрім неї в зазначеній квартирі також зареєстровані відповідачі. Між сторонами справи тривалий час існують неприязні стосунки та з травня 2014 року відповідачі перешкоджають її в реалізації права на користування та проживання в зазначеній квартирі. Просить усунути перешкоди в користуванні нею зазначеною квартирою шляхом вселення, зобов'язати відповідачів передати їй дублікат ключів від квартири, визначити порядок користування, виділивши їй кімнату житловою площею 11,4 кв.м., а відповідачам кімнату 18,1 кв. м.; коридор, вбиральню, ванну, кухню залишити у спільному користуванні.

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_5 не зявилась, надала до суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позивні вимоги підтримала, просила задовольнити. В ході слухання справи представник позивача ОСОБА_5 пояснювала, що між сторонами склались неприязні стосунки, відповідачі перешкоджають позивачці проживати за місцем її реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 кор. 2 в м. Миколаєві, що підтверджується як показами свідків так і письмовими доказами.

В судове засідання представник третьої особи не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили відмовити в задоволенні позову, оскільки сумісне проживання з ОСОБА_4 в одній квартирі є неможливим внаслідок неприязних стосунків.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснив, що позивачка не мешкає у спірній квартирі без поважних причин ще з 2004 р.. Крім того, запропонований позивачем порядок користування квартирою не відповідає розміру долі кожного з сторін та спільне проживання відповідачів в одній кімнаті є неможливим оскільки вони різної статі.

Заслухавши пояснення сторін,, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, квартира №16 по вул. 1 Слобідська, 122, корп. 2 в м. Миколаєві не приватизована, належить до державного житлового фонду та складається з: коридору- 4,0 кв.м., вбиральні -1,20 кв.м., ванної - 2,0 кв.м., кухні - 6,60 кв.м., жилої кімнати - 11,40 кв.м., жилої кімнати - 18,10 кв. м.

У вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, її батько - ОСОБА_1 та сестра - ОСОБА_2.

Власником особового рахунку №16 по вул. 1 Слобідська, 122, корп. 2 в м. Миколаєві є ОСОБА_1.

Між сторонами у справі тривалий час існують неприязні стосунки, що підтверджується рішеннями Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.03.2003 р., від 11.11.2003 року, від 22.12.2009 р., згідно яких ОСОБА_2 та ОСОБА_7 вселено до спірної квартири; постановою про закриття кримінального провадження № 0003178 від 31.07.2014 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Після смерті матері позивачки (ОСОБА_8Г.) у 2014 році відносини між сторонами вкрай погіршились та з травня 2014 року відповідачі чинять перешкоди у проживанні позивачки у спірній квартирі - замінили дверні замки та не впускають до квартири.

Ці обставини підтверджені в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9, яка пояснили, що між сторонами у справі неприязні стосунки та з травня 2014 року ОСОБА_4 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не пускають до квартири, змінили замки, двері не відчиняють.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили , що замок на вхідній двері в квартиру АДРЕСА_2 корп. 2 в . Миколаєві був ними змінений приблизно в червні 2014 року та ОСОБА_4 не має від нього ключів.

Крім того, відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням було відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що відповідачка постійно проживала в спірній квартирі, а з червня 2014 р. не з власної волі вимушена була проживати в іншому житловому приміщенні в зв'язку з тим, що позивач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України (далі - Житлового кодексу України) ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 61 ЖК Україникористування жилим приміщенням у будинках державного чи громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

З урахуванням положень статі 64 ЖК України у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (частини перша і друга статті 64 ЖК України).

Проте, як зазначено вище, відповідачами чиняться перешкоди щодо вселення позивача.

Таким чином, вимоги позивача щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення є законними та обґрунтованими.

Щодо вимог про визначення порядку користування спірною квартирою шляхом виділення окремих кімнат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі, частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року у силу ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Згідно ст. 47 Житлового кодексу України, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Так, виділення відповідачам (2 особам) у користування кімнати 18,1 кв. м. призведе до погіршення їх житлових умов, оскільки житлова площа цієї кімнати у розрахунку на двох осіб значно менша норми.

Крім того, відповідачі є особами різної статі та не є подружжям, а тому не допускається їх заселення в одну кімнату, що відповідає ст. 50 ЖК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що встановлення порядку користування в квартирі №16 корп. 2 по вул. 1 Слобідська 122 в м. Миколаєві шляхом виділення мешканцям квартири окремих кімнат неможливий, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні квартирою №16 по вул. 1 Слобідська, 122 корп. 2 в м. Миколаєві, шляхом надання дублікату ключів від квартири АДРЕСА_3 корп. 2 в м. Миколаєві.

Вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_3 корп. 2 в м. Миколаєві.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою 16 по вул.. 1 Слободська буд. 122 корп. 2 в м. Миколаєві - відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення, та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядку, передбачені ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: З.М. Сухаревич