АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 753/9766/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Сирбул О.Ф..
Ап. Провадження № 22-ц/796/413/2015 Доповідач - Слободянюк С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди

Позивач просив суд зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном, а саме будинком літера «А», гаражем літера «Г», погребом літера «Л» домоволодіння АДРЕСА_1 та передати комплект ключів від хвіртки та усі ключі від будинку літера «А», гаражу літера «Г», погребу літера «Л». Стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що у 2003 році уклав шлюб з ОСОБА_4, яка померла. До шлюбу ОСОБА_4 придбала Ѕ частину вказаного будинку. Однак після смерті дружини відповідачі стали чинити позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої станції, ухвалення нового рішенням про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що він та його донька є фактично спадкоємцями Ѕ частини спірного будинку після смерті його дружини ОСОБА_4, і він може прийняти спадщину і без письмового звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, представник відповідачів ОСОБА_5 (договір про надання правової допомоги № 2 від 11 лютого 2014 року а.с.66) скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішенні суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21 травня 2001 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 купили житловий будинок під АДРЕСА_1, в таких долях: ОСОБА_4 - 1/2 частину, ОСОБА_3 - ј частину, ОСОБА_2 - ј частину (а.с.5).

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку від 14 березня 2003 року власниками земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 - 1/2 частина, ОСОБА_3 - ј частина, ОСОБА_2 - ј частина (а.с.13).

У 2003 році ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Прізвище після одруження ОСОБА_4 змінила на «ОСОБА_4» (а.с.17).

Від цього шлюбу у 2004 році народилася дитина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.18).

Після померлої ОСОБА_7 відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.19).

ОСОБА_7 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою № 660 від 05 грудня 2013 року (а.с.23).

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що після укладення шлюбу і народження дитини сім*я ОСОБА_7 у теплий період року користувалася житловим будинком, позначеним у технічному паспорті під літерою «А», гаражем літера «Г», погребом «Л».

Сім*я ОСОБА_2 - рештою приміщень.

У грудні 2013 року відповідачами було змінено замки у гаражі літера «Г», яким користувалась родина ОСОБА_7 та був встановлений замок у вхідну хвіртку, що взагалі унеможливило позивачу прохід до двору.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові посилався на те, що позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2,в житловий будиночок АДРЕСА_1 у встановленому порядку не вселявся; . на день розгляду справи у суді першої інстанції у встановленому законом порядку позивач не оформив право власності на спадщину після померлої дружини ОСОБА_4

Проте, з таким висновком суду в цій частині погодитися не можна.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначав, що після відкриття спадщини, він в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки, звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з договору купівлі-продажу спірного будинку, сторони купили житловий будинок в АДРЕСА_3 в долях: ОСОБА_4 - Ѕ частина, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по ј кожному (а.с.5).

У п.1 цього договору купівлі-продажу зазначено, що будинок житловою площею 30,80 кв., позначений в плані під літерою «А», літня кухні під літерою «Б», сарай під літерою «В», вбиральні під літерою «Д», погреб під літерою «Л». Зазначені приміщення належали померлій в Ѕ частині.

Позивачем у позові ставиться питання про користування Ѕ частиною будинку, гаражем під літерою «Г» та погребом - «Л».

За договором купівлі-продажу не вбачається, що за цим входило ще і приміщення гаражу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що на даний час позивач не позбавлений право користуватися Ѕ частиною будинку та приміщень, які зазначено у пункті 1 договору купівлі-продажу спірного будинку.

Колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову в частині щодо усунення перешкод у користуванні тих жилих і не жилих приміщень, які належали померлій, зобов*язавши відповідачів не чинити перешкоди позивачу у їх користуванні з передачею комплектів ключів.

Правильним є висновок суду про відмову у задоволенні відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено обставин завдання відповідачами такої шкоди.

Рішення в частині вирішення питання щодо судових витрат також слід залишити без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення щодо вирішення спору по суті, ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст..ст.303,307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов задовольнити частково.

Зобов*язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні Ѕ частиною будинку АДРЕСА_1, Ѕ частиною погребу (літера «Л»).

Зобов*язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 комплект ключів від хвіртки, будинку та погребу.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: