ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2977/15-ц
провадження № 2/753/2809/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Кириченко Н.О.

за участю секретаря Олійник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Позняки- Жил-Буд" про визнання неналежним виконання обов"язків за генеральною угодою про часткову участь у будівництві, стягнення сплаченого внеску за цією угодою та пені, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до ПАТ "Позняки- Жил-Буд" про визнання неналежним виконання обов"язків за генеральною угодою про часткову участь у будівництві, стягнення сплаченого внеску за цією угодою та пені посилаючись на наступні обставини.

23.12.1998 року між ОСОБА_3 як учасником та Повним товариством «Позняки-Жил-Буд», реорганізованого в Приватне акціонерне товариство "Позняки-Жил-Буд" як Основним замовником було укладено Генеральну угоду про часткову участь у будівництві № 193-Ф-15Д, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу грошові кошти з метою участі у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач по завершенню будівництва зобов'язувався передати позивачу частину збудованої будівлі.

За п. 6.1 Генеральної угоди по закінченню повного циклу будівельних робіт відповідач передає, а позивач приймає за Актом приймання-передачі приміщення - 3-хкімнатну квартиру загальною площею 86,7 кв.м., розташовану на 14-му поверсі, буд. НОМЕР_1, в секції житлового будинку за адресою АДРЕСА_1.

Позивач, на підставі Генеральної угоди, повністю сплатив внесок за Квартиру, а саме у розмірі 121380 грн., що підтверджується Довідкою про сплату повної вартості об'єкту нерухомості та Актом № 193-Ф-15Д від 21.07.1999 р.

Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, запланований строк закінчення будівництва і здачі об'єкту в експлуатацію - І квартал 1999 р.

21.07.1999 року відповідачем було складено та надано на підписання позивачу Акт № 193- Ф-15Д щодо передачі позивачу квартири, проте, як було встановлено пізніше судами, право на отримання квартири було передано третім особам задовго до передачі квартири відповідачем позивачу, а позивач не може отримати у власність цю квартиру. Про це позивач не знав та не міг знати на момент укладення Генеральної угоди та підписання зазначеного Акту. При цьому, визнання права власності на квартиру за третіми особами було спричинено невиконанням саме відповідачем своїх обов'язків перед третіми особами. Тому оскільки судом було визнано неправомірним факт передачі відповідачем квартири позивачу, складений відповідачем Акт № 193-Ф-15Д від 21.07.1999 р. не може бути доказом, що підтверджує виконання Генеральної угоди.

21.07.1999 Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2010 р. у справі № 22-28418/10 було визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру, видане 10.10.2000 р. Головним управлінням житлового забезпечення КМДА, що посвідчує право власності позивача на квартиру, а саме у зв'язку з тим, що на момент оформлення даного свідоцтва був накладений арешт на дану квартиру. При цьому, як слідує зі встановлених обставин справи, накладення арешту на квартиру не було пов'язано з порушенням чи будь-якими іншими протиправними діями позивача.

21.07.2000 Відповідно до даного рішення право власності на квартиру визнано за третіми особами (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8), також було встановлено судом, що право на отримання квартири у ОСОБА_5 виникло відразу після передачі будинку в експлуатацію (ще у 1999 р.) на підставі укладеного 27.07.1990 р. між ним та ДП «Завод Арсенал» договору-зобов'язання № 672 щодо будівництва житла, тобто задовго до укладення Генеральної угоди між позивачем та відповідачем.

21.07.2001 У 28.02.2013 р. позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача передати йому іншу аналогічну квартиру. У результаті вирішення справи, Апеляційним судом м. Києва в Ухвалі від 11.12.2013 р., справа № 22-ц/796/10954/2013, було встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру, видане 10.10.2000 р. позивачу, було визнане судом недійсним, що було пов'язано з виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед іншими особами за іншими правовідносинами.

Таким чином, судами було встановлено обставину, що свідоцтво про право власності позивача на квартиру було визнано недійсним не з вини позивача, а з вини відповідача. Квартира вибула з володіння і була передана третій особі також не з вини чи по волі й наміру позивача, а за рішенням суду внаслідок встановлення, що право на квартиру виникло у третіх особах ще до передачі відповідачем квартири позивачу.

Судами також встановлено обставини, які свідчать, що на момент складання Акту № 193- Ф-15Д від 21.07.1999 р. відповідач не мав законних прав передавати квартиру позивачу, оскільки право на її отримання у власність було визнано судом за третіми особами.

Враховуючи те, що право власності на квартиру визнано судом за третіми особами і відтепер відповідач не може виконати зобов"язання в натурі, тому позивач вважає що відповідач повинен компенсувати йому сплачений внесок за генеральною угодою у розмірі 121 380 грн., а також пеню у розмірі 3% вартості робіт за кожний день прострочення у сумі 1 329 111 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольтини в повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував, вважав позовні вимоги не обгрунтованими, оскільки відповідач повністю і належним чином виконав свої зобов"язання перед позивачем, встановлені Генеральною угодою про часткову участь у будівництві № 193-Ф-15Д від 23.12.1998 року - за актом приймання передачі від 21.07.1999 року передав позивачу трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 23.12.1998 року між позивачем та відповідачем, на той час Повним Товариством «Позняки-Жил-Буд» було укладено Генеральну угоду про часткову участь у будівництві № 193-Ф-15Д, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу грошові кошти з метою участі у будівництві житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, а відповідач по завершенню будівництва передає позивачу частину збудованої будівлі (а.с. 5-8).

Згідно з п. 6.1. угоди по закінченню повного циклу будівельних робіт відповідач передає, а позивач приймає за Актом приймання-передачі приміщення - трикімнатну квартиру загальною площею 86,7 кв. м., розташовану на 14-му поверсі, будівельний номер 92, в секції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з Актом № 193-Ф-15Д від 21 липня 1999 року відповідач ПАТ «Позняки-Жил-Буд» передав, а позивач прийняв трикімнатну квартиру НОМЕР_1 на 14-му поверсі в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 86,7 кв. м. (а.с. 11).

Згідно положень ст. 10 ЦПКУкраїни сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів. їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін таінших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 11.12.2013 року встановлено, що позивач ОСОБА_3 повністю сплатив внесок за квартиру на підставі угоди, укладеної між ним та відповідачем 23.12.1998 року.

Відповідач ПАТ «Позняки-Жил-Буд», в свою чергу, передав позивачу трьохкімнатну квартиру НОМЕР_1 на 14-му поверсі в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 86,7 кв.м., що підтверджується Актом № 193-Ф-15Д від 21 липня 1999 року, тому зобов'язання відповідача за Генеральною угодою припинилися після передачі квартири за Актом приймання-передачі приміщення, тобто зобовязання відповідачем були виконані.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання неналежним виконання обов"язків за генеральною угодою про часткову участь у будівництві, оскільки ухвалою Апеляційного суду встановлено факт виконання відповідачем своїх обов"язків за генеральною угодою. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення сплаченого внеску та пені, оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання неналежним виконання умов угоди, у задоволенні яких відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 22, 526, 530, 614, 618, 886 ЦК України, ч. 1 ст. 216 ЦК УРСР 1963 р., ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Позняки - Жил-Буд" про визнання неналежним виконання обов"язків за генеральною угодою про часткову участь у будівництві, стягнення сплаченого внеску за цією угодою та пені- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: