Справа № 703/5238/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2015 Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Гудзюка І.В.

при секретарі Покотиленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

встановив:

ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, магазину-кафе з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. 21 березня 2005 року за реєстровим №1893, згідно з яким ОСОБА_4, яка діяла по довіреності, подарувала ОСОБА_1 належну його батькові ОСОБА_5 зазначену нежитлову будівлю.

В свою чергу, нежитлова будівля, магазин-кафе з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належала дарителю - ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І..М. 05 січня 2004 року за реєстровим №32, згідно з яким ОСОБА_2, продав, а ОСОБА_5 купив вказану нежитлову будівлю, магазин-кафе.

Разом з тим, земельна ділянка під вказаним об'єктом нерухомості площею 0,050 га є приватизованою і до цього часу залишається зареєстрованою за колишнім власником - ОСОБА_2, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 13 листопада 2001 року.

Посилаючись на вказані обставини та те, що в позасудовому порядку переоформити на себе земельну ділянку по АДРЕСА_1 не можливо, оскільки в державному акті міститься виправлення, а саме в зв'язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки в державному акті закреслено слова «жилого будинку» і «дописано магазину та кафе-бару», позивач звернувся в суд з позовом до відповідача і просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі (магазину та кафе-бару) площею 0,0500га по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстровану за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 13 листопада 2001 року

Відповідач позов визнав повністю, що вказав у поданій до суду заяві.

Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з рішення Носачівської сільської ради від 04 квітня 2003 року №6-4, надано згоду на зміну цільового призначення земельної ділянки площею 0,05 га АДРЕСА_1, яка знаходилась в приватній власності громадянина ОСОБА_2 із земель житлової забудови на землі комерційного використання під розміщення магазину та кафе-бару та дозвіл на підготовку проекту її відведення.

В зв'язку зі зміною цільового призначення вказаної земельної ділянки в державному акті закреслено слова «жилого будинку» і дописано «магазину та кафе-бару», що суперечить чинній на той час інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю …..» затвердженої Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999року за №43, згідно п. 2.9 якої, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки.

Вказана обставина позбавляє можливості ОСОБА_1 в позасудовому порядку переоформити на себе земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007року - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу.

В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою.

З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року.

В зв'язку з набуттям ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю, магазин-кафе під літ. «А, а» загальною площею 56 кв.м, з надвірними спорудами - сараєм під літ. «Б», по АДРЕСА_1 до нього переходить право власності на земельну ділянку за вказаною адресою. При цьому право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку припинилося.

За таких обставин з врахуванням положень ст. 377 ЦУ України та ст. 120 ЗК України за позивачем слід визнати право власності на зазначену земельну ділянку.

На підставі наведеного, ст. 377 ЦК України, 120 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі (магазину та кафе-бару) площею 0,0500 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстровану за ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 13 листопада 2001 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження -після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: І. В. Гудзюк