Справа № 461/7108/13 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/2556/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Жукровської Х.І.,

позивача ОСОБА_2,його представника ОСОБА_3, представника ПАТ Страхова компанії «ІНГОССТРАХ» Гнатишака О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанії «ІНГОССТРАХ» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанії «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

встановила:

В червні 2013 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» суму страхового відшкодування за договором страхування наземного транспортного засобу у розмірі 4755,10 гривень та пеню за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування у розмірі 185,93 гривень, 3% річних та інфляційні витрати в розмірі 697,73 гривень, завдані збитки у розмірі 1456,83 гривень та 1600 гривень моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.07.2007 року між ним та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» було укладено договір страхування наземного транспортного засобу №VL6AU00050004, з можливістю продовження строку дії. Відповідно до умов укладеного договору, предметом страхування є автомобіль марки Chery Amulet A15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Серед іншого, автомобіль застрахований на випадок дорожньо-транспортної пригоди. 11.02.2013 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль зазнав технічних пошкоджень. Позивач стверджує, що ним були виконані всі умови договору страхування для отримання страхового відшкодування, в тому числі, на вимогу представників відповідача він надав пошкоджений транспортний засіб (далі ТЗ) для огляду та оцінки матеріального збитку, а також надав пакет запитуваних ними документів, та вважає, що відповідач повинен був виплатити йому страхову суму до 11.04.2013 року. Однак, після попередньої відмови відповідача виплатити йому таке відшкодування, вказана страхова компанія здійснила таку виплату з порушенням строку виплати лише 22.05.2013 року. При цьому сума відшкодування склала 2541,40 грн..

Вважаючи такий розмір страхового відшкодування невірним, ОСОБА_2 звернувся до експерта для складення висновку щодо матеріального збитку, за результатами якого його вартість на момент дорожньо-транспортної пригоди була визначена в розмірі 7296,50 грн. Таким чином, за проведеним розрахунком вважає, що за період з 12.04.2013 року по 22.05.2013 року сума заборгованості становить 7296,50 грн., з врахуванням інфляційного збільшення заборгованості - 7,30 грн. - 24,59 грн. За період з 23.05.2013 року до 18.06.2013 року сума заборгованості становить 4 755,10 грн. 3% річних - 10,55 грн., пеня 0,01% - 12,84 грн. Крім того, відповідно до проведеного ним розрахунку, за період з 19.06.2013 року до 17.06.2014 року сума заборгованості становить 4755,10 грн., 3% річних - 142,26 грн., пеня - 0,01%- 173,09 грн. та інфляційне збільшення заборгованості - 513,03 грн., а всього - 5638,76 грн.

Окрім того, позивач вказує на завдані йому збитки, які він зазнав в результаті порушення свого права, які складаються: з вартості проведеної експертизи у сумі 650 грн., витрат на телефонний зв'язок з відповідачем у сумі 53грн., придбання охолоджуючої рідини (тосолу) в розмірі 180 грн., за накладення штрафу за керування транспортним засобом з номерним знаком, який закріплений не у встановленому місці в сумі 170 грн., страховий платіж за період 12.04.2013 року по 18.06.2013 року, в який автомобіль не був застрахований у сумі 403,83 грн. Разом з тим, у зв'язку з затримкою у виплаті страхового відшкодування зазнав моральної шкоди, яку оцінив у сумі 1600 грн. Дану вимогу обґрунтовує внутрішніми та моральними переживаннями, виникненням сварок у сім'ї, пов'язаними з ремонтом автомобіля та зміною звичного способу життя.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 28 січня 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково. Ухвалено стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь ОСОБА_2 4775,10 грн. страхового відшкодування, 185,93 грн. пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, 177,40 грн. 3% річних, 520,33 грн. інфляційних витрат, 1600 грн. моральної шкоди, 650 грн. вартості судової автотоварознавчої експертизи.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, відповідач ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» подав апеляційну скаргу, в якій просить суд рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на незаконність прийнятого рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неповноту та однобічність судового розгляду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд прийняв рішення на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, який не може бути належним доказом, оскільки отриманий з порушенням процесуальної процедури, так як дане дослідження було проведено на замовлення позивача приватним підприємцем, а не на підставі ухвали суду. Крім того, стверджує, що відповідно до п. 15.7 договору страхування при визначенні розміру збитків враховуються, зокрема фактична вартість ТЗ на час укладення цього договору та на момент настання страхового випадку, тобто розмір збитків повинен визначатися виключно на день настання страхового випадку, а не на день проведення дослідження, як це випливає з висновку експертного автотоварознавчого дослідження. Апелянт зазначає, що судом безпідставно застосовано стягнення неустойки, витрат на проведення експертизи, адже це не є судова експертиза. Крім того, необґрунтовано стягнуто витрати на телефонні розмови, адже умовами договору компенсація таких не передбачено (том 1 а.с.256-259).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» Гнатишака О.В. на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Відповідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, та безспірно встановлено судом першої інстанції, 31.07.2007 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (правонаступником якої є Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ІНГОССТРАХ») було укладено договір страхування наземного транспорту №VL6AU00050004 марки Chery Amulet A15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з правом пролонгації. Дія цього договору продовжувалась і в період, коли, з вини ОСОБА_2, стався страховий випадок за участі вказаного транспортного засобу 11.02.2013 року, під час якого автомобіль страхувальника отримав технічні ушкодження. На виконання умов цього договору страхування для отримання страхового відшкодування страхувальник у визначений договором строк надав страховику необхідний пакет документів та надав пошкоджений транспортний засіб (далі ТЗ) для огляду і оцінки матеріального збитку. Страхове відшкодування в розмірі 2541,40 грн. було виплачено ОСОБА_222.05.2013 року.

Дані обставини визнані сторонами та ними не заперечуються, а от же не потребують доказування.

Частково погоджуючись з доводами позивача та частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про стягнення із відповідача страхового відшкодування в більшій сумі, ніж було виплаченоПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», та про стягнення пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування, 3% річних, інфляційних витрат, 1600 грн. моральної шкоди, суд виходив із того, що фактична виплата страхового відшкодування була здійснена з порушенням обумовленого договором страхування строку виплати такого відшкодування, а реальна шкода була значно більшою, а саме такою, як це встановлено за висновком експертного автотоварознавчого дослідження №144 від 05.06.2013 р.. Крім того, суд вважав доведеними підстави та розмір відшкодування моральної шкоди внаслідок невиплати протягом тривалого часу страхового відшкодування.

Однак такі висновки суду судова колегія вважає необґрунтованими, такими, що суперечать фактичним обставинам справи, умовам договору, фактично позивачем не доведені, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Так, відповідно до положень ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст.9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За умовами п.15.5. Договору страхування наземного транспорту №VL6AU00050004 від 31.07.2007 року (далі Договор страхування) розмір завданих збитків визначається після огляду ТЗ на підставі експерної оцінки розміру збитку (кошторису вартості відновлювального ремонту) з урахуванням документів, наданих Страхувальником, а також документів і відомостей, зібраних страховим агентом самостійно.

Відповідно до п.15.6 цього ж Договору страхування не включаються в розрахунок розміру збитку вартість робіт, що пов'язані з переобладнанням ТЗ, ремонтом або заміною його окремих частин, деталей і приладдя внаслідок їхнього зносу, технічного браку, поломки, морального старіння та інш.; заміни, замість ремонту тих чи інших вузлів та агрегатів у зборі, через відсутність у ремонтних підприємствах відповідних запасних частин і деталей для ремонту цих вузлів і агрегатів; відновлення втрачених експлуатаційних якостей, товарного виду ТЗ; всіх паливно-мастильних матеріалів, тосолу, робочих рідин кондиціонерів, тощо.

Згідно п.15.7. Договору страхування, при визначенні розміру збитків враховується, зокрема фактична вартість ТЗ на час укладення цього договору та на момент настання страхового випадку.

Положеннями п.15.9. цього ж Договору передбачено, що відшкодування збитків проводиться з врахуванням фізичного зносу на день настання страхового випадку частин, деталей і приладдя, що підлягають заміні.

Однак, як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження №144 від 05.06.2013 року, на яке позивається позивач, та яке покладено в основу рішення суду, визначена експертом вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Chery Amulet A15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля, здійснені на момент дослідження, а не на момент настання страхового випадку.

Окрім того, така здійснена без врахування фізичного зносу автомобіля на день настання страхового випадку, що суперечить умовам договору. (а.с.18)

Отже, вказаний висновок експертного дослідження, який зроблений за заявою позивача поза межами судового розгляду, у відповідності до роз'яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" №5 від 12.06.2009 р., не може бути визнано належним і допустимим доказом в розумінні ст.ст.59,60 ЦПК України та безпідставно прийнято судом до уваги, в тому числі і з врахуванням здійснення експертної оцінки без дотримання умов договору.

З урахуванням цього, суд безпідставно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_2 вартість проведення цього експертного дослідження в сумі 650 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції, за клопотанням позивача було призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення ушкоджень автомобіля марки Chery Amulet A15, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11.02.2013 року та встановлення розміру матеріальної шкоди, про що постановлено відповідну ухвалу та покладено обов'язок по її оплаті на позивача (а.с.121). Однак останній на неодноразові звернення експертної установи не здійснив оплати вартості призначеної експертизи, та фактично ухилився від її проведення, у зв'язку з чим ухвала суду залишена без виконання (а.с.248, 252).

В ході апеляційного розгляду справи сторонами клопотання про призначення такої експертизи не заявлялось.

Таким чином, в матеріалах справи єдиним джерелом об'єктивної оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Chery Amulet державний номер НОМЕР_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 11.02.2013 року є відповідний Звіт оцінювача (аварійного комісара) №625-15223575-А від 30.04.13 р., здійснений у відповідності до умов Договору страхування, на замовлення страхової компанії після безпосереднього огляду вказаного транспортного засобу 13.02.2013 р. у присутності власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 на підставі протоколу фіксації ушкоджень з визначенням розміру збитків саме на момент ДТП, який становить 2789,73 грн.

Сума страхового відшкодування ОСОБА_2 була розрахована відповідно до положень п.п.15.9, 15.11., 15.12 Договору страхування з урахуванням зносу запасних частин, пропорційно по відношенню страхової суми до дійсної вартості автомобіля, за мінусом франшизи (2789,73 - 248,3 ) та становить 2541 грн.43 коп., яка і була виплачена позивачу.

З урахуванням умов договору, фактичних обставин справи та встановленого судом фактичного порядку нарахування страховою компанією суми страхового відшкодування, судова колегія не знаходить підстав для збільшення розміру такого відшкодування а рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача 4775,10 грн. страхового відшкодування є безпідставним.

У відповідності до ст.988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ч.1 ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

За умовами Договору страхування, передбачених п.15.17., сторони обумовили, що страховик після одержання від страхувальника заяви про виплату страхового відшкодування та усіх документів, передбачених у п.15.2 цього Договору, довідки ДАІ про учасників та обставини ДТП(яку запитує, оплачує та одержує страховик) і одержання акту автотоварознавчої експертизи(яку замовляє, оплачує і одержує страховик) повинен прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, яке оформляється страховим актом протягом 30 робочих днів.

При цьому, Страховий агент має право відстрочити прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування в разі особливо складних обставин страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що акт автотоварознавчої експертизи, яким в даному випадку є Звіт №625-15223575-А про оцінку автомобіля Chery Amulet державний номер НОМЕР_1, здійснений 30.04.13 р., після отримання якого страховик в межах встановленого строку прийняв рішення про виплату страхового відшкодування, яке оформив відповідним Страховим актом №И-1536 від 20.05.2013 р. (а.с.81).

Таким чином, відповідачем не було порушено строків виплати страхувальнику ОСОБА_2 страхового відшкодування, а тому жодних підстав для стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на користь позивача пені, 3% річних та інфляційних витрат у зв'язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування є безпідставним.

Не обґрунтованим є і рішення суду щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки можливість відшкодування такої не передбачена умовами договору, прямо йому суперечить (п.15.8 Договору страхування), а вимоги позивача в цій частині, у урахуванням встановлених колегією суддів фактичних обставин справи, є безпідставним.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 судом відмовлено і в цій частині рішення суду сторонами не оскаржено, а тому відповідно до ст.303 ЦПК України не є предметом розгляду апеляційного суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 січня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на його користь страхового відшкодування, матеріальної і моральної шкоди слід скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п.1, 4 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанії «ІНГОССТРАХ» задовольнити .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанії «ІНГОССТРАХ» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Берези В.І.