Справа № 2-1205/10
У Х В А Л А

«12» серпня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ІНВЕСТ», закритого акціонерного товариства «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, -

установив:

У січні 2010 року ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «КОМФОРТ-ІНВЕСТ», закритого акціонерного товариства «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки.

В обґрунтування вимог зазначив, про те, що він є акціонером ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» і як акціонеру, йому належать корпоративні права щодо ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів», у тому числі право на участь в управлінні ним, право на отримання дивідендів. 19 грудня 2007 року між відповідачами ВАТ ВТБ ОСОБА_2 та ЗАТ «Кам»янка- Бузький завод продовольчих товарів» було укладено Кредитний договір № 52/01/07 на суму 650 000 доларів СІЛА. Строк користування кредитом по 19 грудня 2012 року.

19 грудня 2007 року між відповідачами ВАТ ВТБ ОСОБА_2, ТзОВ «Інвестиційна компанія КОМФОРТ-ІНВЕСТ» та ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» укладено Договір поруки №52/01/07/п/1, за умовами якого ТзОВ «КОМФОРТ-ІНВЕСТ» виступив поручителем за виконання відповідачем ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» зобов»язань, що випливають із Кредитного договору.

Всупереч вимогам п. п. «в» та «г» ч.4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ст. 524 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», відповідач надав кредит та встановив сплату відсотків за користування ним та неустойки за несвоєчасне виконання кредитних зобов»язань у іноземній валюті без отримання відповідної індивідуальної ліцензії Національного банку України, а тому мало місце незаконне використання іноземної валюти як предметукредитування та засобу платежу на території України. А відтак вважає, що кредитний договір та договір поруки мають бути визнано недійсними, оскільки їх зміст суперечить вимогам законодавства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача - ВАТ ВТБ ОСОБА_2 філія - ОСОБА_4 проти позову заперечила, дала пояснення, вказані у письмових запереченнях на позовну заяву.

Представник відповідача - ТзОВ «Інвестиційна компанія КОМФОРТ- ІНВЕСТ» - ОСОБА_5 позовні вимоги визнав.

Представник відповідача ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» в судові засідання, які призначались на 23.03.2010 року, 25.06.2010 року, 20.07.2010 року, 02.08.2010 року, 12.08.2010 року - не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, оголошенням в газеті «Високий замок» від 30.06.2010 року. Заперечень на позовну заяву представником відповідача суду подано не було. Тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. 169 ЦГЖ. України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із кредитного договору № 52/01/07 від 19 грудня 2007 року, укладеного між ВАТ ВТБ ОСОБА_2 та ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів», останньому було надано кредит в сумі 650 000 доларів США зі сплатою 12,5 % відсотків річних за користування кредитними коштами, з терміном повернення 19 грудня 2012 року.

Повернення кредитних коштів та сплата відсотків за користування ними повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у строки та в розмірах, зазначених у Договорі.

Свої зобов»язання за договором банк виконав, надав ЗАТ «Кам»янка- Бузький завод продовольчих товарів» грошові кошти (кредит) у розмірі 650 000 дол. США з терміном повернення кредиту 19 грудня 2012 року.

Для забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 19 грудня 2007 року між відповідачами ВАТ ВТБ ОСОБА_2, ТзОВ ІК «КОМФОРТ- ІНВЕСТ» та ЗАТ «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів» укладено Договір поруки №52/01/07/п/1, за умовами якого ТзОВ ІК «КОМФОРТ- ІНВЕСТ» вступив поручителем перед ВАТ ВТБ ОСОБА_2 за виконання ЗАТ «Кам»янко-Бузький завод продовольчих товарів» зобов»язань, що випливають із Кредитного договору.

Згідно вимог ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом.

Застосування іноземної валюти як засобу платежу врегульовано і дозволено Декретом KM України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про банки і банківську діяльність», постановою Нацбанку України за №492 від 12.11.2003 року.

Відповідно до ст. ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліценції банки мають право здійснювати валютні операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що на здійснення валютних операцій Нацбанк України видає генеральні та індивідуальні ліцензії. Індивідуальної ліцензії потребують операції щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Але на сьогодні законодавчо не визначено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до п.1.4 Положення НБУ №483 від 14.10.2004 року використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) - використання будь-яких зобов»язань або оплати товарів, що придбаваються. Пунктом 1.5 вищезазначеного Положення визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

В судовому засіданні встановлено, що ВАТ ВТБ ОСОБА_2 має банківську ліцензію №79, видану 20 квітня 2007 року Національним банком України, на здійснення операцій, визначених ч.І та п. п. 5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл Національного банку України №79-1 від 20.04.2007 року що надає право ВАТ ВТБ ОСОБА_2 розмішувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто здійснювати операції з кредитування. Крім того, був отриманий письмовий дозвіл Національного банку України №79-1 від 20.04.2007 року, та додаток до дозволу №79-1 від 20 квітня 2007 року, відповідно до яких ВАТ ВТБ ОСОБА_2 має право на здійснення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до ч.І ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк не може надавати кредит під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачуютьсяним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків.

Виходячи з викладеного, надання та одержання кредиту в іноземній валютіта сплати процентів за цим кредитом не потребує наявності індивідуальної ліцензії.

Згідно з п.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і запереч» Позивач в своїй позовній заяві не довів тих обставин, на які він посилається на законні підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «КОМФОРТ-ІНВЕСТ», закритого акціонерного товариства «Кам»янка-Бузький завод продовольчих товарів про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки відмовити зв»язку з його безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти дого проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_6